OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El saltamartí

El saltamartí és un recull de poemes de Joan Brossa publicat inicialment l'any 1969, del qual se n'han fet reedicions en 1986 (Edicions Proa) i 1999 (Diputació de Barcelona). També va donar nom a una obra de teatre carregada de surrealisme, compromís polític i anticlericalisme, que en el seu moment va restar inèdita, i que no ha pujat als escenaris fins al 2016. A l'obra de Brossa trobem diferents referències a aquest nom. La més popular és aquest poema de l'any 1963:
Saltamartí
Ninot
que porta un
pes a la base i que,
desviat de la seva posició
vertical, es torna a posar
dret.
El poble.

## Referències

* ↑ «Estrena de l'obra de teatre "El Saltamartí", Joan Brossa».
* ↑ «Saltamartí (Joan Brossa)». Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 28 febrer 2016].
# Woman's World

Woman's World és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Jean Negulesco, estrenada el 1954.

## Argument

El que en principi havia de ser una rutinària elecció per ocupar un lloc vacant com a director general d'una important firma novaiorquesa, es converteix en un autèntic repte per a tres dels seus candidats més directes, Jerry Talbot, Billa Baxter i Sydney Burns.

## Repartiment

* Clifton Webb: Ernest Gifford
* June Allyson: Katie Baxter
* Van Heflin: Jerry Talbot
* Lauren Bacall: Elizabeth Burns
* Fred MacMurray: Sid Burns
* Arlene Dahl: Carol Talbot
* Cornel Wilde: Bill Baxter
* Elliott Reid: Tony Andrews
* Margalo Gillmore: Evelyn Andrews
* Alan Reed: Tomaso
* David Hoffman: Jerecki

## Referències

* ↑ «Woman's World». The New York Times.
# Joan Fabra i Floreta

Joan Fabra i Floreta (Puigcerdà, Baixa Cerdanya, 1817 - Madrid ?, s. XIX) fou un comerciant i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Membre del Partit Constitucional i després del Partit Liberal Fusionista, fou elegit diputat a les Corts espanyoles pel districte de Puigcerdà a les eleccions generals espanyoles de 1865, 1871, 1872, 1876, 1881, 1886 i 1893.
Entre 1869 i 1875 fou vocal de la Junta Central d'Aranzels. Era més lligat a l'associacionisme madrileny, de manera que defensà més el lliurecanvisme que no pas el proteccionisme, raó per la qual fou força criticat pels diputats catalans conservadors. El 1878 va fundar el Cercle Unió Mercantil de Barcelona, i el juny de 1881 es va adherir a la manifestació proteccionista de Girona. El 1889 fou nomenat governador civil de la província d'Osca. També fou regidor de l'ajuntament de Madrid i participà en el Congrés Econòmic Nacional de Barcelona el 1888 com a president del Centro de Instrucción Comercial de Madrid, del qual el 1892 encara era president.

## Enllaços externs

* Joan Fabra i Floreta Arxivat 2010-03-30 a Wayback Machine.
* El rerefons econòmic de l'activitat dels parlamentaris catalans 1875-1885 Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine. de Joan Palomas i Moncholi, p. 535-536
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Chava-ròcha

Chava Ròcha (en francès Chaveroche) és un municipi francès situat al departament de la Corresa i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 146 | 167 | 139 | 140 | 149 | 145 | 199 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Daniel Escurat | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net i toponímia de la Corresa.
# Jakoba

Jakoba és un gènere de protists dins el tàxon Excavata i actualment només té una sola espècie descrita, Jakoba libera. (Prèviament descrita com Jakoba incarcerata ha estat reanomenada Andalucia incarcerata, i Jakoba bahamensis /Jakoba bahamiensis no està formalment descrita.)

## Característiques

Jakoba són jakòbids petits bacterívors que es troben en ambients marins i ambients hipersalins. Tenen dos flagels i tenen una llargada d'entre cinc i deu micròmetres. Es troben en la columna d'aigua
Els mitocondris dels Jakoba tenen un particular interès evolutiu pels seus únics genomes mitocondrials semblants als dels bacteris.

## Cicle vital

Els Jakoba usen reproducció asexual per fissió binària. No s'ha observat la producció de cists.

## Gèneres similars

Jakòbids (Jakobida o Jakobea)
* Histiona: 2-3 espècies
* Reclinomonas: 1 espècie
Malawimonas: 1 espècie descrita
Retortamonadae:
* Retortamonas
* Chilomastix
Carpediemonas-like organisms:
* Carpediemonas
* Dysnectes
* Hicanonectes
* Ergobibamus
* Kipferlia

## Referències

* ↑ Rodriquez-Ezpeleta, Naiara; Henner Brinkmann; Gertraud Burger; Andrew J. Roger; Michael W. Gray «Toward Resolving the Eukaryotic Tree: The Phylogenetic Positions of Jakobids and Cercozoans». Current Biology, 17, 16, 8-2007, pàg. 1420–1425. DOI: 10.1016/j.cub.2007.07.036. PMID: 17689961.
* 1 2 «Jakoba libera». The Tree of Life Web Project. [Consulta: 3 abril 2012].
* 1 2 3 «Jakoba». Protist Image Database. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2006. [Consulta: 3 abril 2012].
* ↑ «Jakoba libera». Encyclopedia of Life. [Consulta: 3 abril 2012].
* ↑ «Jakobida». The Tree of Life Web Project.
* ↑ «Introduction to the jakobid flagellates». Protist Image Database. [Consulta: 12 abril 2012].
# Hidayet Şefkatli Tuksal

Hidayet Şefkatli Tuksal (Ankara, 1963) és una escriptora, activista pels drets humans, periodista i feminista islàmica de Turquia. És catedràtica de teologia de la Universitat Mardin Artuklu.

## Biografia

Hidayet Şefkatli Tuksal nasqué en una família musulmana dels Balcans. El 1980 entrà en la facultat de teologia de la Universitat d'Ankara. Hi va rebre un doctorat en teologia islàmica.
El 1994, Hidayet cofundà la Baskent Kadin Platform, per tal de desafiar la base religiosa del sexisme, tot atraient l'atenció cap a la discriminació i injustícia que experimenten les dones religioses en els espais seculars; i en fou presidenta.
Tuksal s'inscrigué en un postgrau en filosofia en la Universitat Tècnica d'Orient Mitjà. La varen atacar per usar vel; abandonà la universitat i obrí una botiga de roba amb les seues germanes i sa mare. Hidayet va treballar més tard com a docent a l'Escola İmam Hatip.
Tuksal es considera feminista religiosa. Ha estudiat textos religiosos i desafiat les idees islamistes que pretenen marginar les dones. Publicà un estudi acadèmic sobre el biaix de gènere en Hadiz el 2001. Va escriure un text que aborda la història del moviment de les dones islamistes a Turquia, que divideix el feminisme turc en feministes islàmiques i seculars.
Va escriure durant dos anys en el diari Star. El 21 de gener del 2011, el primer ministre Erdogan fou criticat en un article titulat Hak sillesiyle uyarıyorum; després d'això, Erdogan expressà el seu malestar pel que assenyalava el periòdic, i Hidayet isqué del periòdic l'11 de febrer: va dir que se n'anava per voluntat pròpia.
El 7 de juny del 2012, Tuksal començà a treballar per al diari Taraf, però hi renuncià, juntament amb d'altres 23 escriptors, el 2 de maig del 2013.

## Referències

* ↑ «Diyanet’te feminist eğitmen rüzgârı» (en turc). Milliyet, 02-01-2011. Arxivat de l'original el 31 de desembre de 2016. [Consulta: 21 octubre 2017].
* ↑ «Tuksal: Artık erkekliği konuşmalıyız» (en turco). Al Jazeera, 31-07-2015. [Consulta: 21 octubre 2017].
* ↑ «Islamic feminist challenges orthodoxy from within». Al-Monitor, 20-03-2015.
* ↑ Haynes, Jeffrey. Development Studies. Cambridge, UK: Polity Press, 2008, p. 183-184. ISBN 978-0-7456-3848-5.
* ↑ Akbulut, Zeynep. «The Headscarf Ban and Muslim Women's Rights Discourse in Turkey». A: Ahmed-Ghosh. Contesting Feminisms: Gender and Islam in Asia. SUNY Press, 2015, p. 120. ISBN 978-1-4384-5793-2.
* ↑ «Star Gazetesi'nde şoke eden ayrılık!» (en turc). Gazeteciler, 11-02-2011. [Consulta: 21 octubre 2017].
* ↑ «Hidayet şefkatli Tuksal tapelere yanıt verdi» (en turc). Radikal, 18-03-2014. [Consulta: 21 octubre 2017].
* ↑ «Taraf'ta istifacı yazar sayısı 23'e ulaştı» (en turc). Radikal, 02-05-2013. [Consulta: 21 octubre 2017].
# Sent Vincenç de Pauèl

Sent Vincenç de Pauèl (en francès Saint-Vincent-le-Paluel) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 123 | 114 | 109 | 121 | 151 | 207 | 251 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Jeannine Nicolas | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 10 novembre 2010].
# Woman of the Year

Woman of the Year és una pel·lícula estatunidenca de George Stevens, estrenada el 1942.

## Argument

Sam Craig, periodista esportiu en un diari novaiorquès, suporta malament les observacions sobre l'esport de la seva col·lega Tess Harding, filla de diplomàtic i cronista internacional. Es barallen perquè són oposats en tot. Però, per sorpresa dels seus amics, es casen ! Comencen les dificultats. Els seus interessos són diferents, un es deleix pels partits de beisbol, de reunions íntimes entre amics i de plaers simples, l'altra, més sofisticada, es mou en ecos de societat, les reunions feministes i la política…A més, Tess és nomenada «dona de l'any» ! La vida privada dels joves esposos es fa caòtica i Sam, excedit, se’n va del domicili conjugal. Tess, adonant-se de l'amor que té a Sam, decideix reconquerir-lo i s'esquitlla un matí a casa seva, li prepara un esmorzar que va cap a la catàstrofe. Afectat pels esforços de Tess, Sam es reconcilia amb la seva dona.

## Repartiment

* Katharine Hepburn: Tess Harding
* Spencer Tracy: Sam Craig
* Fay Bainter: Ellen Whitcomb
* Reginald Owen: Clayton
* Minor Watson: William Harding
* William Bendix: Pinkie Peters
* Ludwig Stossel: Dr. Lubbeck
* Gladys Blake: Flo Peters
* Dan Tobin: Gerald
* Roscoe Karns: Phil Whittaker
* William Tannen: Ellis
* Jimmy Conlin (no surt als crèdits): Un periodista al bar
* Edith Evanson: Alma
* Sara Haden: Matrona

## Premis i nominacions
### Premis

* Oscar al millor guió original 1943 per Michael Kanin i Ring Lardner Jr.

### Nominacions

* Oscar a la millor actriu per Katharine Hepburn

## Al voltant de la pel·lícula

* Rodatge del 27 d'agost al 26 d'octubre de 1941. Escenes addicionals desembre del mateix any.
* La primera trobada entre Spencer Tracy i Katharine Hepburn. Serà enamorament sobtat i el començament d'una llarga història d'amor entre els dos actors que durarà fins a la mort d'ell el 1967. L'actriu Myrna Loy explica en la seva autobiografia que Tracy l'havia anat a veure a la seva cambra d'hotel per dir-li :"No et preocupis més per mi, he trobat la dona que volia". Un alleujament per a Myrna Loy i una punta de decepció enfront del seu antic amant.

## Referències

* ↑ «Women of te Year». The New York Times.
* ↑ «Woman of the Year (1942) - Overview - TCM.com» (en anglès). [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ Myrna Loy Being and Becoming, James Kotsilibas-Davis i Myrna Loy, edicions Knopf 1987, pàg. 154
# Gréixer

Gréixer és una entitat de població del municipi de Ger a la Baixa Cerdanya. El 2012 tenia 32 habitants. Es troba a una alçada de 1.345 m. Hi destaca l'església romànica de Sant Climent de Gréixer.

## Història

La primera comunitat, l'any 879 o 880, de la vall de Ripoll, després de la conquesta pel comte Guifré, fou dirigida per Daguí, fins llavors sacerdot a l'església de Gréixer. Se sap que el 20 d'abril del 888, el comte Guifré, al construir el cenobi de Santa Maria de Ripoll, va fer donació al mateix, del poble i església de Gréixer.
La població de Gréixer va patir un atac de les tropes de G. Blanc, R. Sadurní i G. d'Aragall, que el van incendiar a la primavera de 1261. Un mes més tard eren absolts pel veguer de la Cerdanya i el Conflent.

## Séquia de Gréixer

El factor principal de riquesa per la població és la Séquia de Grèixer, que rega 150,28 ha amb un cabal mitjà equivalent en el mes de màxim consum 100 l/s (juliol) i les condicions específiques:
1.- El cabal pràctic o instantani i intermitent ha de ser equivalent al continu inscrit, inversament proporcional a aquest en funció del temps que realment s'utilitzi, sense ultrapassar en aquest mes el volum de 267.840,00 m³ d'aigua, ni el cabal màxim puntual de 130 l/s. El volum màxim anual és de 583.687,00 m³.
2.- La data de caducitat o reversió a l'Estat queda fixada en el dia 2061.01.01., segons Resolució inicial del Govern Civil de data 1927.12.14; Ordre Ministerial del 1954.12.15, Resolució de la CHE del 2007.03.12 i Resolució de modificació de característiques i de trasllat de seient registral de la Confederació Hidrogràfica de l'Ebre de data 31/01/2011.
La reclosa és a les coordenades UTM (ED50) E(X):399731.0-N(Y)4699954.0 i a una alçada de 1.483 m, al riu Duran, a la Captació número 1: paratge Greixa, del municipi de Meranges (la Cerdanya).
# Sent Victor (Corresa)

Sent Victor (en francès Saint-Victour) és un municipi francès situat al departament de la Corresa i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 254 | 261 | 211 | 183 | 142 | 171 | 172 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Paul Lucas | |
| 2008- | Jean-Marc Bodin | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net i toponímia de la Corresa.
# Theridomys

Theridomys és un gènere de rosegadors extints que visqueren a l'oest d'Europa durant l'Eocè i l'Oligocè. Aquest grup, que està emparentat amb els esquirols d'avui en dia, és bastant ric en espècies i en conté una trentena. Entre altres llocs, se n'han trobat fòssils a Santpedor, Fonollosa, Collsuspina i Santa Coloma de Queralt. Els representants d'aquest gènere eren animals herbívors que vivien a terra. Theridomys és considerat útil per establir escales biocronològiques gràcies a l'evolució ràpida de les seves espècies, que permet als paleontòlegs determinar l'edat relativa dels jaciments en els quals se n'han trobat fòssils.

## Referències

* ↑ Arbiol, S.; Sáez, A. «Sobre la edad oligocénica inferior del yacimiento de Santpedor (Cuenca del Ebro, provincia de Barcelona)» (PDF) (en castellà). Acta Geológica Hispánica, 23, 1, 1988, pàg. 47–50.
* ↑ Köhler, M.; Moyà-Solà, S. «A finding of Oligocene primates on the European continent» (en anglès). Proceedings of the National Academy of Sciences, 96, 1999, pàg. 14.664–14.667.
* ↑ Golpe-Posse, J-M «Paleobiologia dels jaciments amb vertebrats al trànsit Eocè-Oligocè a la Catalunya central» (PDF). Butll. Inst. Cat. Hist. Nat, 48, 1982, pàg. 123–134.
* ↑ Cartanyà Martí, J.; Colldeforns Chertó, B. «Estudi preliminar d'un rastre de petjades d'edat oligocena als voltants d'Aguiló (Santa Coloma de Queralt)» (PDF).
* ↑ Entrada «Theridomys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Jordi Termes

Jordi Termes (s'Agaró) és un enginyer informàtic i empresari català. És conegut per ser el fundador de l'empresa Movetia, que va idear i desenvolupar Bizum, així com per haver-se postulat com a futurible president del Futbol Club Barcelona amb «Som un clam», una plataforma opositora a Joan Laporta.

## Referències

* ↑ Tapia, Guillem. «Movetia da el salto internacional» (en castellà). El Periódico, 17-05-2019. [Consulta: 24 octubre 2024].
* ↑ «El matí de Catalunya Ràdio - Per què ha triomfat Bizum? Ho explica el seu ideador, Jordi Termes». Catalunya Ràdio, 14-10-2024. [Consulta: 24 octubre 2024].
* ↑ San Antonio, Ivan. «Creo que seré el próximo presidente del Barça» (en castellà). Sport, 21-07-2024. [Consulta: 24 octubre 2024].
* ↑ Guasch, Albert. «Jordi Termes, el inventor de Bizum, entra en la pugna preelectoral del Barça: 'Me gustaría un cara a cara con Laporta'» (en castellà). El Periódico, 18-07-2024. [Consulta: 24 octubre 2024].
# Vesac (Dordonya)

Vesac (en francès Vézac) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 405 | 356 | 427 | 547 | 620 | 594 | 607 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Jean-Claude Castagnau | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 10 novembre 2010].
# Long Day's Journey Into Night

Long Day's Journey Into Night és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Sidney Lumet, estrenada el 1962.
Aquesta pel·lícula és basada en l'obra autobiogràfica d'Eugene O'Neill. Escrita el 1941, la peça no va ser interpretada per primera vegada fins al 1956, tres anys després de la mort d'O'Neill.

## Argument

L'acció té lloc durant una jornada del mes d'agost de 1912 a la casa d'estiu de James Tyrone, un actor de teatre envellit i prou còmode financerament. Cada membre de la família Tyrone és en una situació difícil: James accepta malament veure declinar la seva carrera. La seva esposa, Mary, és una morfinòmana que surt d'una cura de desintoxicació. El seu primer fill, James Jr, és també un actor que no arriba a construir una carrera. Edmund, el segon fill, és un mariner que pateix potser de tuberculosi.

## Repartiment

* Katharine Hepburn: Mary Tyrone
* Ralph Richardson: James Tyrone
* Jason Robards: James 'Jamie' Tyrone Jr.
* Dean Stockwell: Edmund Tyrone
* Jeanne Barr: Cathleen

## Premis

* Premi d'interpretació col·lectiva al Festival de Cannes per Dean Stockwell, Jason Robards, Ralph Richardson i Katharine Hepburn

## Referències

* ↑ «Long Day's Journey Into Night» (en anglès). The New York Times.
# Reuben, Reuben

Reuben, Reuben és una pel·lícula estatunidenca del 1983 dirigida per Robert Ellis Miller.

## Argument

Segueix la vida de Gowan McGland, un poeta. Beu, menteix i dorm en llits de dones casades. No ha escrit ni una sola paraula en anys... però totes les dones amb qui es troba cauen rendides als seus peus.

## Repartiment

| Actor/Actriu | Personatge |
| Tom Conti | Gowan McGland |
| Kelly McGillis | Geneva Spofford |
| Roberts Blossom | Frank Spofford |
| Cynthia Harris | Bobby |
| E. Katherine Kerr | Lucille Haxby |
| Joel Fabiani | Dr. Haxby |
| Kara Wilson | Edith McGland |
| Lois Smith | Mare Spofford |
| Ed Grady | Doctor Ormsby |
| Damon Douglas | Tad Springer |
| Rex Robbins | C. B. Springer |
| Jack Davidson | George Spofford |
| Angus MacLachlan | noi |

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1984: Oscar al millor actor per Tom Conti
* 1984: Oscar al millor guió adaptat per Julius J. Epstein
* 1984: Globus d'Or al millor actor dramàtic per Tom Conti
* 1984: Globus d'Or al millor guió per Julius J. Epstein

## Referències

* ↑ «Reuben, Reuben». The New York Times.
# The Land of Steady Habits

The Land of Steady Habits és una pel·lícula dels Estats Units del 2018 dirigida i co-produïda per Nicole Holofcener, basada en la novel·la homònima de Ted Thompson.

## Sinopsi

L'Anders Hill és un pare de família acabat de jubilar que decideix dir prou als hàbits rutinaris. Deixa la seva dona i, buscant la llibertat i lluny de les comoditats de la seva vida anterior, s'embarca en un viatge per reconciliar-se amb el seu passat.

## Repartiment

* Ben Mendelsohn com a Anders Hill
* Edie Falco com a Helene Hill
* Thomas Mann com a Preston Hill,
* Elizabeth Marvel com a Sophie Ashford
* Michael Gaston com a Mitchell Ashford
* Charlie Tahan com a Charlie Ashford
* Bill Camp com a Donny
* Josh Pais com a Larry Eastwood
* Connie Britton com a Barbara
* Natalie Gold com a Dana
* Victor Slezak com a Wes Thompsan
# A la corda fluixa (pel·lícula del 1984)

A la corda fluixa (títol original en anglès: Tightrope) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard Tuggle el 1984. Ha estat doblada al català.

## Argument

L'inspector Wes Block (Clint Eastwood), de la brigada criminal de Nova Orleans és en una situació molt poc confortable. Un maníac assassina amb sadisme prostitutes, noies suposadament fàcils en déjouant étrangement les trampes que li para la policia. O, el fet que Wes conegui almenys una víctima i sigui adepte de pràctiques sado-masoquistes moderades el trasbalsa i als seus col·legues i a ell mateix a qui l'assassí reenvia una imatge de pervers criminal.
Qui és en realitat, entre el pare considerat, el policia tenaç i l'home de fantasmes sexuals que poden molestar? Una jove, Beryl, presidenta d'una associació feminista, l'ajudarà a conciliar el puzzle de la seva personalitat.

## Repartiment

* Clint Eastwood: Capità Wes Block
* Geneviève Bujold: Beryl Thibodeaux
* Dan Hedaya: Inspector Molinari
* Alison Eastwood: Amanda Block
* Jennifer Beck: Penny Block
* Marco St. John: Leander Rolfe
* Rebecca Perle: Becky Jacklin
* Regina Richardson: Sarita
* Randi Brooks: Jamie Cory
* Jamie Rosa: Melanie Silber
* Margaret Howell: Judy Harper
* Rebecca Clemons: La noia del fuet
* Janet MacLachlan: Dr. Yarlofsky
* Graham Paul: Luther
* Bill Holliday: El cap de la policia

## Referències

* ↑ esadir.cat. A la corda fluixa. esadir.cat.
* ↑ «Tightrope». The New York Times.
# Belle of the Nineties

Belle of the Nineties és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Leo McCarey i estrenada el 1934.

## Argument

Una cantant de saloon es debat entre l'amor de dos homes que la cortegen, ignorant que un d'ells és un estafador sense escrúpols.

## Producció

Belle of the Nineties és la quarta pel·lícula de Mae West dirigida per Leo McCarey i produïda per la Paramount Pictures. La pel·lícula es basa en la història original de West It Ain't No Sin que havia de ser també el títol de la pel·lícula fins que els censors van posar objeccions. Johnny Mack Brown, Duke Ellington, i Katherine DeMille eren també en el repartiment. Es va començar a rodar el 19 de març de 1934 i concloïa el juny. La pel·lícula es va estrenar el 21 de setembre de 1934. Va aconseguir uns ingressos bruts de 2 milions de dòlars.
Com és normal amb les pel·lícules d'Oest, algunes escenes es treien segons l'estat on s'exhibia. Per ser estrenada a Nova York, un dels mercats més grans, es va haver de tornar a rodar completament l'escena final. El personatge de Mae West i el de Tiger Kid havien consumat originalment les seves núpcies sense la cerimònia de matrimoni, i així la cerimònia es va haver d'incloure.
Es va haver d'aturar la publicitat que tenia a punt 50 lloros per cridar el títol original d"it ain't no sin" (això no és pecat). Els lloros es van deixar anar posteriorment a les jungles d'Amèrica del Sud i encara repetien "it ain't no sin" moltes vegades.

## Repartiment

* Mae West: Ruby Carter
* Roger Pryor: Tiger Kid
* Johnny Mack Brown: Brooks Claybourne
* Katherine DeMille: Molly Brant
* John Miljan: Ace Lamont
* James Donlan: Kirby
* Stuart Holmes: Dirk
* Harry Woods: Slade
* Edward Gargan: Stogie
* Libby Taylor: Jasmine
* Frederick Burton: Coronel Claybourne
* Augusta Anderson: Mrs. Claybourne
* Duke Ellington: El pianista

## Referències

* ↑ «Belle of the Nineties». The New York Times.
* ↑ Belle of the Nineties (en anglès).