OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Peter Jacob Hjelm

Peter Jacob Hjelm (Sunnerbo Harad, Småland, Suècia 2 d'octubre de 1746 - Estocolm, Suècia, 7 d'octubre de 1813), va ser un químic industrial, mineralogista i metal·lúrgic suec i la primera persona a aïllar l'element químic molibdè en 1781, quatre anys després del seu descobriment.

## Vida

Després dels seus estudis a la Universitat d'Uppsala va rebre el doctorat. Es va convertir en professor a l'Acadèmia de Mineria i en 1782 es va convertir en cap de la Reial Casa de la Moneda. Des de 1784 va ser membre de la Reial Acadèmia Sueca de Ciències. Va aïllar el molibdè pur. El seu últim treball el va ocupar en el laboratori del Ministeri de Mineria.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Hjelm, Peter Jacob». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 176. ISBN 8429270043.
* ↑ «Peter Jacob Hjelm, Swedish chemist». Encyclopædia Britannica [Consulta: 21 juliol 2019].
* ↑ P. J. Hjelm «Versuche mit Molybdäna, und Reduction der selben Erde» (- ). Svenska vetensk. Acadèm. Handlingar, 49, 1788, pàg. 268.

## Enllaços externs

* Breu biografia Arxivat 2003-04-24 a Wayback Machine. (en francès) </ small>
# Bruixes anant al Sabbath

Bruixes anant al Sabbath també anomenat La visió de Faust, és un quadre del pintor espanyol Luis Ricardo Falero, realitzat el 1878. Es troba actualment en una col·lecció privada.

## Descripció

La pintura mostra un grup de bruixes, gairebé totes nues, en vol per anar a participar en un aquelarre, un lloc de trobada on es feien rituals de màgia negra i orgies. També apareixen altres criatures relacionades amb la bruixeria, com un ratpenat, una cabra i un gat negre. Entre les diverses figures destaca un grup en primer pla compost per dues bruixes, una de les quals va muntada en una cabra i l'altra és una vella bruixa que s'agafa a una de les banyes de la cabra i es recolza en una jove bruixa de cabells vermells (la qual alhora s'agafa a un bruixot). A la part dreta del quadre hi ha tres criatures sinistres més: l'esquelet d'un pelicà (un símbol de mort en la tradició egípcia) i un esquelètic cadàver humà vivent i una salamandra (un esperit del foc segons els alquimistes).
L'obra segueix una disposició en espiral, deguda al ritme giratori dels personatges sobre el fons.
El quadre té tons molt uniformes i, tot i estar ambientat a la nit, hi ha molta llum, gràcies a la Lluna.
Falero era conegut per les seves pintures que representaven les bruixes de manera sensual, sovint dibuixades arruixades a les escombres, i aquest quadre li dona a l'espectador una sensació d'èxtasi a causa del vol giratori de les dones. Aquestes pintures van tenir un gran èxit a l'⁣Anglaterra victoriana, atès que el públic estava interessat en els temes esotèrics i ocultistes, apreciats pel gust decadent.

## Referències

* ↑ Croce, Edoardo. Vissi d'Arte (en italià). Youcanprint, 2020-04-02. ISBN 978-88-316-6635-0.
* 1 2 «Brujas yendo al sabbath - Luis Ricardo Falero» (en castellà). HA!.
* 1 2 3 4 «Brujas yendo al Sabbath» (en spagnolo). Arxivat de l'original el 2022-06-27. [Consulta: 1r novembre 2022].
* ↑ «Brujas yendo al Sabbath» (en espanyol europeu). Sara Rubayo - Acercándote la Historia del Arte.. Arxivat de l'original el 2022-11-01. [Consulta: 1r novembre 2022].
# Bryni

Bryni fou un ealdorman de Sussex, que signava una carta sense data (però anterior al 705) com a Bruny dux Suthsax, on feia de testimoni per als reis Noðhelm i Watt. Brinfast Farm prop de Sidlesham a la península de Manhood (West Sussex), significa “fortalesa de Bryni”. No se sap si fa referència al mateix Bryni.

## Notes

* ↑ Alec Hamilton-Barr.

## Enllaços externs

* Bryni 1 a Prosopography of Anglo-Saxon England Arxivat 2018-03-21 a Wayback Machine.
* Charter S 1173 Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Budiná

Budiná és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1393.

## Referències

* ↑ «Banskobystrický kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 6 gener 2022].
* ↑ «Budiná - História - Okres Lučenec - E-OBCE.sk». Arxivat de l'original el 2022-01-06. [Consulta: 6 gener 2022].
# Sant Pèire de Toirac

Sant Pèire de Toirac (en francès Saint-Pierre-Toirac) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 170 | 171 | 160 | 155 | 145 | 121 | 141 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Philippe Uguen | |
| 2008- | Anne-Marie Brehault | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 2 novembre 2010].
# DogMan

DogMan és una pel·lícula de thriller d'acció francesa de 2023 escrita i dirigida per Luc Besson i protagonitzada per Caleb Landry Jones, Jojo T. Gibbs, Christopher Denham, John Charles Aguilar i Grace Palma. Ambientada a Nova Jersey, representa un home que va ser maltractat pel seu pare i que estima els gossos. S'ha subtitulat al català.
El film va ser seleccionat per competir pel Lleó d'Or al 80è Festival Internacional de Cinema de Venècia, on es va estrenar el 31 d'agost de 2023. Es va estrenar als cinemes francesos el 27 de setembre de 2023. La pel·lícula va rebre crítiques en diversos sentits.
Es va filmar en una instal·lació de producció virtual a Essonne de febrer a juliol de 2022, i a Newark el juny de 2022.

## Referències

* ↑ Keslassy, Elsa (24 January 2023). «'DogMan' Trailer Teases Another Towering Performance by Caleb Landry Jones (EXCLUSIVE)». Variety.
* ↑ «DOGMAN». Goita què fan, ara!. [Consulta: 10 novembre 2024].
* ↑ Tartaglione, Nancy. «Venice Film Festival Lineup: Mann, Lanthimos, Fincher, DuVernay, Cooper, Besson, Coppola, Hamaguchi In Competition; Polanski, Allen, Anderson, Linklater Out Of Competition – Full List». Deadline Hollywood, 25-07-2023. [Consulta: 9 agost 2023].
* ↑ «Luc Besson makes emotional return to Venice with 'Dogman' movie». Reuters.
* ↑ «Dogman». Venice Biennale, 19-07-2023. [Consulta: 12 agost 2023].
* ↑ Goodfellow, Melanie «'Dogman' Trailer: Caleb Landry Jones Captivates As Bruised Hero In Luc Besson's Comeback Film». , 10-07-2023.
* ↑ «DogMan». Rotten Tomatoes. [Consulta: 25 octubre 2024].
* ↑ Bray, Catherine «Dogman review – the most ludicrous film you'll see all year, maybe ever». , 31-08-2023.
* ↑ Wachthausen, Jean-Luc (2023-09-27). «Faut-il voir " Dogman ", le nouveau film de Luc Besson ?». Le Pointfr.
* ↑ «Essonne. Un studio de tournage spécialisé dans le virtuel installé dans un ancien entrepôt» (en francès). , 12-10-2022.
* ↑ Kuperinsky, Amy «Director Luc Besson filming 'DogMan' movie in N.J. as 'Fifth Element' helmer comes to Newark». , 08-06-2023.
# Nombre aleatori

Un nombre aleatori és un nombre generat mitjançant un procés aleatori determinat per una funció de distribució. Per exemple, el llançament ideal d'un dau o una moneda equiprobable.
Els esdeveniments individuals que generen un nombre aleatori no es poden predir. No obstant això, el resultat probable després de generar una gran quantitat de nombres aleatoris sí que es pot calcular mitjançant la seva funció de distribució i altres eines relatives a l'estadística.
Quan no s'especifica cap distribució específica, es pressuposa que es segueix una distribució uniforme continua en l'interval unitat, és a dir, en l'interval que conté els nombres reals entre 0 i 1.

## Nombres pseudoaleatoris

Els nombres aleatoris són observacions de variables independents amb distribució uniforme en l’interval $[1,0]$. Una qüestió important en aquest àmbit és determinar quan es pot considerar que una successió de nombres entre 0 i 1 és aleatòria.
Des d’un punt de vista matemàtic, aquesta qüestió és complexa. L’any 1966, Martin-Löf va proporcionar una resposta teòrica que exclou els nombres generats mitjançant algorismes, tot i que són utilitzats àmpliament en la pràctica. Els ordinadors generen nombres pseudoaleatoris a través de fórmules recursives basades en el càlcul de residus mòdul un nombre enter. Aquestes seqüències són suficientment bones, ja que passen tests estadístics d’uniformitat i independència.
Un nombre pseudoaleatori és per tant un valor generat mitjançant un algorisme determinista que, tot i ser previsible si es coneixen les condicions inicials i el procediment utilitzat, presenta característiques estadístiques similars als nombres aleatoris.

## Referències

* 1 2 Sanz i Solé, Marta. Probabilitats. 1a edició. Barcelona: Edicions de la Universitat de Barcelona, 1999, p. 1, 35-36. ISBN 84-8338-091-9.
* ↑ Ibídem. p. 205-206
# Cirrus Aircraft

La Cirrus Aircraft Corporation (abans anomenada Cirrus Design Corporation) és una empresa aeronàutica especialitzada en el disseny i producció d'avionetes d'aviació general. Va ser fundada el 1984 pels germans Alan i Dale Klapmeier començant la producció d'avions en peces pel seu muntatge a casa. El juny de 2015 Cirrus havia entregat més de 6.000 aeronaus en 16 anys de producció, essent el líder mundial en el seu segment de mercat des del 2013.

## Llista d'avions de Cirrus

* Cirrus SR20
* Cirrus SR22

## Referències

* ↑ Cirrus Aircraft. «Cirrus Aircraft - Who We Are». cirrusaircraft.com. [Consulta: 28 març 2016].
* ↑ Davison, Budd. «Aviation 1965-2015». Plane&Pilot, 14-12-2015. Arxivat de l'original el 9 de gener 2016. [Consulta: 28 març 2016].
* ↑ General Aviation Manufacturers Association. «2016 General Aviation Statistical Databook & Industry Outlook», 2017. Arxivat de l'original el 2017-02-23. [Consulta: 3 març 2017]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-02-23. [Consulta: 21 abril 2017].
* ↑ Cirrus Aircraft News «Cirrus Aircraft Celebrates 6,000th Airplane Delivery». , 15-06-2015 [Consulta: 16 juny 2015].
# Juan Carlos Caballero Montañés

Juan Carlos Caballero Montañés (València, 7 de setembre de 1989) és un advocat i polític valencià, regidor a l'Ajuntament de València des de 2023. Ha estat diputat a les Corts Valencianes en les legislatures IX i X.

## Carrera

Llicenciat en Dret per la Universitat de València i amb postgrau en l'IESE Business School. És president de Nuevas Generaciones del PPCV, i en aquesta qualitat és membre de la Junta Directiva Nacional del Partido Popular. Del maig de 2013 a juliol de 2015 fou secretari general de l'Institut Valencià de la Joventut (IVAJ).
En setembre de 2015 va substituir Rita Barberà Nolla com a diputada elegida a les eleccions a les Corts Valencianes de 2015.

## Vida personal

És gai. El 2024, va anunciar que es casaria amb Javi Zamora, també militant del Partit Popular de la Comunitat Valenciana.

## Referències

* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 14 setembre 2015].
* ↑ El único candidato a liderar los jóvenes del PP resulta agraciado en dos sorteos del Ivaj, El País, 31 de juliol de 2015
* ↑ Fabra, Barberá y Llombart renuncian a su acta de diputado en las Cortes, El País, 31 de juliol de 2015
* ↑ «El concejal valenciano del PP Juan Carlos Caballero anuncia su boda con su novio» (en castellà). El Mundo, 16-01-2024. [Consulta: 8 agost 2024].
# Jacqueline Ferrand

Jacqueline Ferrand (francès: Jacqueline Lelong-Ferrand) (Alèst, 17 de febrer de 1918 - Sceaux, 26 d'abril de 2014), que mentre va estar casada va utilitzar el nom de Jacqueline Lelong-Ferrand, va ser una matemàtica francesa.

## Vida i obra

Ferrand va fer els estudis secundaris al lycèe femení de Nimes i el 1936 va participar i guanyar el concurs d'entrada a l'École Normale Supérieure, quan aquesta institució, per primera vegada, va deixar participar dones en el concurs. Ferrand es va graduar el 1939 amb la primera plaça empatada amb Roger Apéry. Immediatament va ser nomenada docent de l'École Normale Supérieure femenina a Sèvres, on la seva directora, Eugénie Cotton, volia establir uns estàndards docents idèntics als de la seu masculina a la rue d'Ulm. El 1942 va defensar la seva tesi doctoral i, a continuació la seva carrera acadèmica es va desenvolupar ràpidament: professora ajudant a Burdeus (1943-1945) i a Caen (1945-1948) i professora titular a Lilla (1948-1955) i a la universitat de París, fins a la seva jubilació el 1984.
Des de 1947 fins al seus divorci el 1977 va estar casada amb el matemàtic Pierre Lelong, amb qui va tenir quatre fills; durant aquest període va utilitzar el cognom Lelong-Ferrand per signar els seus treballs.
Els seus primers treballs, seguint la recerca de la seva tesi doctoral, van ser en teoria de la representació. A continuació es va anar endinsant en diferents temes, sense pretendre crear una escola: funcions holomorfes, geometria riemanniana,, transformacions quasi-conformes o estructures geomètriques de tipus finit.
A més, entre els anys 1958 i 1968, va fer un treball notable per escriure una sèrie de manuals, publicats amb la coautoria de Jean-Marie Arnaudiès que han estat utilitzats per generacions d'estudiants de matemàtiques.

## Referències

* ↑ Kramer, 1981, p. 709.
* ↑ Pansu, 2011, p. 33.
* ↑ Pourprix, 2009, p. 103 iss.
* ↑ Pansu, 2018, p. 201.
* ↑ Pansu, 2011, p. 33-34.
* ↑ Pansu, 2011, p. 42.
* ↑ Pansu, 2018, p. 203.
* ↑ Pansu, 2011, p. 38.
* ↑ Pansu, 2018, p. 204.
* ↑ Pansu, 2018, p. 202.

## Bibliografia

* Kramer, Edna E. The Nature and Growth of Modern Mathematics (en anglès). Princeton University Press, 1981. ISBN 0-691-02372-7.
* Pansu, Pierre «L’œuvre mathématique de Jacqueline Ferrand» (en francès). femmes & math, Vol.Esp., 2011, pàg. 33-44. ISSN: 1271-3546.
* Pansu, Pierre «Jacqueline Ferrand and Her Oeuvre» (en anglès). Notices of the American Mathematical Society, Vol. 65, Num. 2, 2018, pàg. 201-205. ISSN: 0002-9920.
* Pourprix, Marie-Thérèse. Des mathématiciens à la faculté des sciences de Lille (1854-1971) (en francès). L'Harmattan, 2009. ISBN 978-2-296-08613-5.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Jacqueline Ferrand» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
# Premi Platino a la millor interpretació masculina de repartiment en minisèrie o telesèrie

El Premi Platino a la millor interpretació masculina de reparto en minisèrie o teleserie és un dels premis al mèrit atorgats per Entitat de Gestió de Drets dels Productors Audiovisuals i Federació Iberoamericana de Productors Cinematogràfics i Audiovisuals. La categoria va ser presentada per primera vegada en la VII edició dels Premis Platino el 2020.
Poden optar a aquest premi tots els actors iberoamericanes que participin amb papers de repartiment en les Minisèries o Telesèries de Ficció que optin als Premis i que apareguin en els títols de crèdit.
Cadascun d'aquests premis serà atorgat de manera individual a una única persona per categoria, no podent, en cap cas, presentar-se candidatures conjuntes.

## Guanyadors i finalistes

Indica la pel·lícula guanyadora en cada edició.

### 2020s

| Edició | Actor | Minisèrie o telesèrie | Paper |
| 2020 VII edició dels Premis Platino | Gerardo Romano | El marginal | Director Sergio Antín |
| 2020 VII edició dels Premis Platino | Gustavo Garzón | Monzón | Roberto De Luca |
| 2020 VII edició dels Premis Platino | Juan Pablo Medina | La Casa de las Flores | Pablo Olvera |
| 2020 VII edició dels Premis Platino | Christian Tappan | Distrito salvaje | Apache |
| 2021 VIII edició dels Premis Platino | Christian Tappan | El robo del siglo | Jaime Molina "El Abogado" |
| 2021 VIII edició dels Premis Platino | Ernesto Alterio | Alguien tiene que morir | Gregorio Falcón |
| 2021 VIII edició dels Premis Platino | Patrick Criado | Antidisturbios | Rubén Murillo |
| 2021 VIII edició dels Premis Platino | Rodrigo de la Serna | La casa de papel | "Martín Berrote (Palermo / The Engineer)" |
| 2022 IX edició dels Premis Platino | Joaquín Furriel | El reino | Rubén Osorio" |
| 2022 IX edició dels Premis Platino | Alberto San Juan | Reyes de la noche | Cerdán |
| 2022 IX edició dels Premis Platino | Enric Auquer | Vida perfecta | Gari |
| 2022 IX edició dels Premis Platino | Karra Elejalde | La Fortuna | Enrique Moliner |

## Referències

* ↑ «Bases» (en español). [Consulta: 27 abril 2021].
* ↑ «Premios Platino Xcaret 2020: “Dolor y gloria” y “La casa de papel”, las grandes triunfadoras», 29-06-2020. [Consulta: 29 juny 2020].
* ↑ «» Noticias » Cultura Cine 'El olvido que seremos' y 'La llorona' lideran las nominaciones a los Premios Platino». RTVE, 18-07-2021.
* ↑ «'El buen patrón' reina en los Premios Platino del cine iberoamericano». rtve.es, 02-05-2022.
* ↑ «Listado de nominados de los premios Platino 2022» (en castellà). ABC, 31-03-2022. [Consulta: 2 abril 2022].

## Enllaços externs

* web oficial
# Reserva Nacional de Caça del Freser-Setcases

La Reserva Nacional de Caça del Freser-Setcases te 20.200 ha situades als Pirineus, concretament a la comarca del Ripollès. Al nord limita amb França.
Es va declarar originalment per la Llei 37/1966, del 31 de maig de l’estat espanyol, per a fomentar, conservar i protegir les espècies cinegètiques que hi vivien per permetre’n, posteriorment, el seu aprofitament.
L'àrea de la RNC inclou l'espai d'interès natural (EIN) de les capçaleres del Ter i el Freser(any 1992). Posteriorment, l'any 2015, en aquesta mateixa zona es va declarar el Parc Natural de les Capçaleres del Ter i del Freser.

## Fauna cinegètica

Quan es va crear la Reserva, el 1966, la població d'isards no arribava als 100 individus. L’objectiu inicial va ser millorar la densitat de la població, estructurar la població per edats i sexes, i millorar la qualitat dels trofeus. Els cens de l'estiu de l’any 2009 s’hi van comptabilitzar un total de 3.172 individus.
Altres espècies d'ungulats presents a la reserva són el senglar, el cabirol i el mufló. El cabirol s'havia extingit i va ser reintroduït a Catalunya finals del segle xx. El mufló és una espècie al·lòctona que es va introduir al vessant francès dels Pirineus per motius cinegètics. La gestió d'aquesta espècie té com a objectiu conèixer la seva població i determinar la quantitat d'individus que caldrà caçar per mantenir una població baixa que no provoqui conflictes de competència amb altres ungulats, com ara l'isard, ni danys a l'agricultura.

## Referències

* ↑ «RNC del Freser-Setcases». Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Ley 37/1966, de 31 de mayo, sobre creación de Reservas Nacionales de Caza». BOE.
* ↑ «Parc Natural de les Capçaleres del Ter i del Freser». gencat.cat.
* ↑ «Opuscle de la RNC de Freser-Setcases». Generalitat de Catalunya.
* ↑ Jordi Xifra Corominas et al.. Guia de la Reserva Freser-Setcases. Generalitat de Catalunya, 2014. ISBN 9788439391319.
# Berta Castells i Franco

Berta Castells i Franco (Torredembarra, 24 de gener del 1984) és una atleta catalana especialista en llançament de martell. Amb la selecció espanyola ha competit en tres Jocs Olímpics (Atenes 2004, Pekín 2008 i Londres 2012), cinc Campionats del Món (2003, 2005, 2007, 2009, 2011) i quatre d'Europa (2002, 2006, 2010, 2012).
Més enllà de la seva carrera esportiva, ha estudiat la diplomatura de Nutrició Humana i Dietètica i des de l'any 2009 exerceix com a dietista en un centre especialitzat. Des de 2023 és membre de l'equip de govern de l'Ajuntament de Torredembarra com a regidora d'esports.

## Carrera esportiva

Va començar a dedicar-se a l'atletisme als 12 anys, amb el que ha estat sempre el seu entrenador, José Luís Velasco. La seva millor marca personal va ser un llançament de 69,59 m., rècord estatal, que va fer a Manresa el 2012; també acumula onze rècords estatals en categoria absoluta, més els d'infantil, cadet, juvenil, júnior i sub-23. Va ser la primera llançadora de martell que participà en uns jocs olímpics enquadrada en la selecció espanyola.
El 17 de febrer del 2019 va aconseguir medalla d'or al Campionat de Catalunya de llançaments llargs d'hivern.

## Palmarès
### Campionat de Catalunya

* Llançament de martell: 2001, 2004, 2006, 2007, 2008, 2010, 2012, 2013, 2014, 2016, 2017, 2018

### Campionat d'Espanya

* Llançament de martell: 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2016

## Trajectòria
### Progressió

(Millors llançaments a l'aire lliure)
Any per any:
* 2012. 69,59 Manresa
* 2011. 69.53 Málaga
* 2010. 69.36 Vila Real de S. António
* 2009. 68.06 Manresa
* 2008. 66,33 Leiria
* 2007. 68,66 València
* 2006. 67,99 Los Realejos
* 2005. 68,87 Sevilla
* 2004. 65,70 Barcelona
* 2003. 64,99 Barcelona
* 2002. 63,11 Mataró

## Clubs

* "Agrupació Atlètica Catalunya - UBAE" (2001?-03)
* "Unió Esportiva Torredembarra" (2004-2005)
* "València Terra i Mar" (2005-)

## Reconeixements

L'ajuntament de la seva població natal l'ha guardonada amb la "Medalla d'argent" de la vila (2008) i el títol de "Millor esportista de Torredembarra" (2004).

## Referències

* ↑ «Berta Castells Franco | enciclopedia.cat». [Consulta: 14 novembre 2023].
* ↑ «Càrreces electes. Berta Castells Franco, Regidora d'Esports». Ajuntament de Torredembarra. [Consulta: novembre 2023].
* ↑ Digital, Tarragona. «Berta Castells i Aaron Sola: 2 medalles d'or torrenques en 1 cap de setmana». Arxivat de l'original el 2019-02-19. [Consulta: 18 febrer 2019].
* ↑ «Campionat de Catalunya». fcatletisme.cat. Arxivat de l'original el 2016-10-20. [Consulta: 7 setembre 2016].

## Bibliografia

* Francesc Joan i Matas Olímpics tarragonins Valls: Cossetània, 2008. ISBN 978-84-9791-380-5

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* Fitxa del COE per als Jocs de Pekín Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (castellà)
# Quest (curtmetratge)

Quest és una curtmetratge d'animació alemany del 1996 dirigit per Tyron Montgomery, i escrit i produït per Thomas Stellmach a la Universitat de Kassel - Art College. Després de quatre anys de producció, va guanyar diversos premis, inclòs l'Oscar al millor curtmetratge d'animació.
Amb el suport de la Junta Federal de Cinema d'Alemanya i el Fons Cultural de Cinema de l'Estat de Hesse, la pel·lícula d'animació de titelles es va rodar fotograma per fotograma amb un ARRI II BV i un motor d'un fotograma autoconstruït. El personatge estava fet d'esquelet de llautó, escuma de làtex i sorra. Juntament amb el paper volador, les pedres que cauen i les màquines giratòries, el titella va ser manipulat i fotografiat 19.000 vegades i es va revisar només per control de vídeo. No es va utilitzar cap programari de composició digital.
'Quest està distribuït per Thomas Stellmach. També forma part de l'Animation Show of Shows també.

## Argument

A la recerca d'aigua, un titella de sorra abandona el món de sorra on viu. Vaga per altres mons fets de paper, pedra i ferro, seguint el so de l'aigua que degota. Al final, el titella de sorra aconsegueix arribar a l'aigua... d'una manera molt tràgica.

## Premis

* Oscar al millor curtmetratge d'animació 1996, (premiat el 1997), Los Angeles
* CARTOON D'OR 96, millor pel·lícula del European Animated Prize Winner Films, atorgat per l'Associació Europea de Cinema d'Animació, Brussel·les, Bèlgica
* Premi al millor curtmetratge al XXIX Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Sitges
* Danzante de Plata al Festival Internacional de Cinema d'Osca

## Preservació

L'Academy Film Archive va preservar Questel 2010.

## Bibliografia

* Olivier Cotte (2007) Secrets of Oscar-winning animation: Behind the scenes of 13 classic short animations. (Making of Quest) Focal Press. ISBN 978-0-240-52070-4

## Referències

* ↑ «Quest im Verleih der Kurzfilm Agentur Hamburg». Arxivat de l'original el 2021-05-20. [Consulta: 12 novembre 2023].
* ↑ «Quest im Programm „General Chaos: Uncensored Animation“ von Manga Entertainment».
* ↑ Quest, by Thomas Stellmach and Tyron Montgomery-Animation Show of Shows
* ↑ 1997 Quest: Free Download, Borrow, and Streaming: Internet Archive
* ↑ Chris Farley i David Spade als Oscars®-Oscars a YouTube
* ↑ El festival de Sitges caligrafía un premio cantado: "The Pillow Book" de Greenaway, La Vanguardia, 13 d'octubre de 1996
* ↑ «Preserved Projects». Academy Film Archive.

## Enllaços externs

* Quest a YouTube