OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hendrick

Tee Yee Neen Ho Ga Row, Teoniahigarawe o Tiyanoga, conegut pels anglesos com a King Hendrick (1680-1755) Cabdill de la Confederació Iroquesa. Líder mohawk d'origen mahican, ja el 1710 fou considerat pels britànics com un dels quatre "reis" iroquesos, i el tractaren com a tal. Donà suport als britànics contra els francesos i el 1740 visità Londres, cosa que l'enfrontà amb altres faccions iroqueses. El 1753 donà novament suport britànic a la Guerra franco-índia i va morir lluitant en la batalla de Lake George.

## Referències

* ↑ «THEYANOGUIN (Teoniahigarawe, Tiyanoga, Tee Yee Neen Ho Ga Row, Deyohninhohhakarawenh) (White Head, Hendrick, King Hendrick, Hendrick Peters)». [Consulta: 30 novembre 2024].
# Dom ótdikha Xargol

Dom ótdikha Xargol (en rus: Дом отдыха Шарголь) és un poble al voltant d'una zona d'esbarjo de l'època soviètica del krai de Khabàrovsk, a Rússia, que el 2012 tenia un habitant. Pertany al districte rural de Komsomolsk na Amure.

## Referències

* ↑ «Бельговское сельское поселение - Поселения - О районе - Официальный сайт администрации Комсомольского муниципального района». raion-kms.khabkrai.ru. Arxivat de l'original el 2019-03-22. [Consulta: 22 març 2019].
# Crònica dels Reis d'Alba

La Crònica dels Reis d'Alba, també coneguda com a Crònica escocesa, és un breu relat que explica els regnes dels reis d'Alba. Cobreix el període que va des de l'època de Kenneth MacAlpin (Cináed mac Ailpín, † 858) fins al regne de Kenneth II (Cináed mac Maíl Coluim), que va governar del 971 fins al 995. William Forbes Skene la va anomenar Crònica dels Reis escots, i d'altres investigadors van preferir dir-ne la Vella Crònica escocesa. Finalment Crònica dels Reis d'Alba ha estat l'apelatiu acceptat majoritàriament entre els especialistes contemporanis.
L'única versió existent avui del text es troba inclosa a la còpia de la Crònica picta del Manuscrit de Poppleton, conservada actualment a la Biblioteca Nacional de França, a París. La Crònica dels Reis d'Alba és el quart dels set documents escocesos que conformen el manuscrit, i el primer dels sis que hi van ser afegits al mateix moment a principis del segle xiii per la persona que havia escrit el De Situ Albanie.
Aquesta crònica és una font essencial pel coneixement del període del qual parla. Malgrat un "afrancesament" posterior del text, la Crònica va ser escrita en Hiberno-llatí, cosa que demostra que l'escriba tenia coneixements de l'ortografia de l'irlandès mitjà. El text original es va escriure molt probablement a Escòcia a principis del segle xi després del regnat de Kenneth II, el darrer dels reis dels quals parla, tot i que la durada del seu regne la van deixar en blanc.

## Referències

* ↑ Manuscrit Colbert 4126 a partir del recto del foli 27.

## Bibliografia

* Anderson, Marjorie Ogilvie. Kings and Kingship in Early Scotland (llibre) (en anglès). Edinburg: Birlinn ltd Edinburgh, 2011. ISBN 978-1906566302.
* Anderson, Alan Orr. Early Sources of Scottish History A.D 500–1286 (llibre). vol. 1. Stamford: Paul Watkins, 1990. ISBN 1-871615-03-8.
* Skene, W. F.. Chronicles Of The Picts,Chronicles Of The Scots, And Other Early Memorials Of Scottish History (llibre) (en anglès). Edimburg: H.M General Register House, 1867. «Reimprès per Kessinger Publishings's (2007) ISBN 1432551051»
# Badafòu de Dordonha

Badafòl de Dordonha (en francès Badefols-sur-Dordogne) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 174 | 173 | 143 | 150 | 188 | 187 | 200 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Guy Tallet | |
| 2008- | Michel Couderc | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 26 novembre 2010].
# Glòria (pel·lícula de 1980)

Glòria (títol original en anglès Gloria) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Cassavetes, estrenada el 1980.

## Argument

Glòria és una treballadora del sexe que ha estat amant d'un padrí novaiorquès. Una amiga i veïna li confia el seu fill de sis anys només alguns minuts abans de ser fredament abatuda amb la seva filla, la seva mare i el seu espòs. Aquest últim, antic responsable de l'organització del crim, havia tingut contactes amb l'FBI. Glòria, que ha acceptat ocupar-se del nen a contracor, fuig amb ell i amb el preciós llibre de comptes de la màfia. Coneix bé aquells que la persegueixen i intenta negociar, però és temps perdut, ja que la regla és estricta, per tal de donar l'exemple, cal matar el nen.
Segueix llavors una persecució per diversos barris novaiorquesos. La música és inspirada en el concierto de Aranjuez compost el 1939 per Joaquín Rodrigo.

## Repartiment

* Gena Rowlands: Gloria Swenson
* John Adames: Phil Dawn
* Julie Carmen: Jeri Dawn
* Tony Knesich: Gàngster
* Buck Henry: Jack Dawn
* Lupe Garnica: Margarita Vargas
* Jessica Castillo: Joan Dawn
* Lawrence Tierney: El cambrer de Broadway
* Tom Noonan: Un guardaespatlles

## Al voltant de la pel·lícula

* Barbra Streisand havia estat seleccionada per encarnar el paper del títol (Glòria), finalment va ser donat a Gena Rowlands, l'esposa del director.
* Sidney Lumet va dirigir un remake de la pel·lícula el 1999, Gloria, amb Sharon Stone i Jean-Luke Figueroa.
* La pel·lícula té similituds amb tres pel·lícules posteriors:
** Léon (1994) de Luc Besson: a les dues pel·lícules, una persona solitària vinculada a la màfia novaiorquesa s'ha d'ocupar a contracor d'un nen la família del qual ha estat delmada en un pis veí.
** Ultraviolet de Kurt Wimmer transposa en un futur la història d'una dona combativa i d'un noi que han d'escapar a la màfia. El director Kurt Wimmer reconeix haver-se inspirat de Glòria més aviat que en altres dibuixos animats.
** Julia (2008) d'Érick Zonca relata la història d'una dona alcohòlica que ajuda una altra dona a segrestar el seu noi, que l'estat confiat, per tal d'obtenir un rescat del seu ric avi, abans de fugir sola amb el noi i de protegir-lo com si fos la seva pròpia mare.

## Premis i nominacions
### Premis

* Festival Internacional de Cinema de Venècia 1980: Lleó d'Or compartit amb Atlantic City de Louis Malle.
* Razzie Awards 1980: Pitjor segon paper masculí (John Adames), compartit amb Laurence Olivier per a The Jazz Singer.

### Nominacions

* Oscar a la millor actriu per Gena Rowlands el 1981. Va ser atorgat finalment a Sissy Spacek per al seu paper a Nashville Lady.

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir
* ↑ «Argument a RottenTomatoes.com». Arxivat de l'original el 2008-05-16. [Consulta: 22 juny 2010].

## Vegeu també

Viccionari
* Gloria (pel·lícula de 1999)
# John Frere

John Frere (Roydon Hall, Norfolk, 1740 — 1807) va ser un arqueòleg anglès de caràcter pioner.
Interessat pels temps antics va esdevenir membre de la Royal Society on va informar el 1797 de la troballa, dins d'una mina a Hoxne, Suffolk d'artefactes de pedra fets per l'home en associació d'animals prehistòrics extints.
Aquesta comunicació científica es considera decisiva en el camí que va portar al reconeixement de l'antiguitat de l'home sobre la terra i dels canvis en la fauna associada.

## Enllaços externs

* Information on Frere and his relatives
* Stone tools excavated by Frere
# Rampiu

Rampiu (en francès Rampieux) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 178 | 168 | 154 | 155 | 155 | 162 | 152 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Daniel Grimal | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 26 novembre 2010].
# Campionat del Món d'esgrima de 1957

El Campionat del Món d'esgrima de 1957 fou la tretzena edició del Campionat del Món d'esgrima. Es va disputar a París, França.

## Resultats
### Resultats masculins

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Floret individual | Mihály Fülöp | Mark Midler | Allan Jay |
| Floret per equips | HongriaFerenc Czvikovszky Mihály Fülöp József Gyuricza Jenő Kamuti Endre Tilli | FrançaClaude Bancilhon Bernard Baudoux Roger Closset René Coicaud Christian d'Oriola Claude Netter | ItàliaAldo Aureggi Giancarlo Bergamini Luigi Carpaneda Vittorio Lucarelli Alberto Pellegrino Antonio Spallino |
| Espasa individual | Armand Mouyal | Gurgy Baranyi | Franco Bertinetti |
| Espasa per equips | ItàliaGiorgio Anglesio Franco Bertinetti Giuseppe Delfino Gianluigi Saccaro Carlo Pavesi Alberto Pellegrino | HongriaLajos Balthazár Árpád Bárány Barnabás Berzsenyi Ferenc Czvikovszky Tamás Gábor István Kausz | Regne UnitRaymond Harrison Bill Hoskyns Michael Howard Allan Jay John Pelling Ralph Sproul-Bolton |
| Sabre individual | Jerzy Pawłowski | Rudolf Kárpáti | Tamás Mendelényi |
| Sabre per equips | HongriaAladár Gerevich Zoltán Horváth Rudolf Kárpáti Pál Kovács József Szerencsés Tamás Mendelényi | Unió SovièticaIevheni Txerepovski Lev Kuznetsov Leonid Leïtman Iàkov Rilski David Tyshler | PolòniaJerzy Pawłowski Wojciech Zabłocki Zygmunt Pawlas Andrzej Piątkowski Marian Kuszewski Ryszard Zub |

### Resultats femenins

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Floret individual | Aleksandra Zabelina | Heidi Schmid | Irene Camber |
| Floret per equips | ItàliaCristiana Bortolotti Irene Camber Velleda Cesari Bruna Colombetti Leopolda Predaroli Jenny Zanelli | RFAHelmi Höhle Ilse Keydel Else Ommerborn Heidi Schmid Helga Stroh | ÀustriaWaltraut Ebert Helga Gnauer Maria Grötzer Luise Gruss Helga Kathlein Ellen Preis |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Hongria | 3 | 3 | 1 | 7 |
| 2 | Itàlia | 2 | 0 | 3 | 5 |
| 3 | Unió Soviètica | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 4 | França | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 5 | Polònia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 6 | RFA | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 7 | Regne Unit | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 8 | Àustria | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ The Guinness Encyclopaedia of Sports Records & Results. Fencing World Championships, pages 165-167. Guinness Superlatives Ltd, 1987. ISBN 0-85112-492-5.
* ↑ Medaller masculí de floret
* ↑ Medaller masculí d'espasa
* ↑ Medaller masculí de sabre
* ↑ Medaller femení de floret
# Friedrich Müller

Friedrich Müller (Kreuznach, 13 de gener de 1749 - Roma, 23 d'abril de 1825), poeta, dramaturg i pintor alemany, pertanyent al moviment Sturm und Drang, conegut per la seva lleugera prosa sentimental i idil·lis sobre la vida camperola.
Comunament conegut com a "Müller el Pintor", va estudiar aquesta disciplina a Zweibrücken, i entre 1774 i 1775 es va establir a Mannheim, on va arribar a ser l'any 1777 pintor de la Cort. Va intentar allí també la literatura, sota l'influx del Sturm und Drang, i va compondre un drama líric, Niobe (1778), que va atreure poca atenció. Però Fausts Leben dramatisiert (Situació de la vida del doctor Faust) sí que va arribar a l'esperit turbulent de l'època, i Gob und Genoveva (començat l'any 1776, però publicat el 1801) va ser una excel·lent imitació de l'obra de Goethe Gotz von Berlichingen. Després va decidir seguir una línia més independent del seu model a través dels seus idil·lis: Die Schafschur (1775), i Das Nusskernen (1811), en els quals va abandonar la artificiositat de Gessner afegint un toc de sàtira sobre la vida quotidiana dels alemanys.
Li van donar permís per visitar Itàlia el 1778 i allí va romandre la resta de la seva vida; es va convertir al Catolicisme l'any 1780. Els models italians li van anar influint i gradualment va deixar la pràctica de la pintura per seguir la seva autèntica vocació d'historiador de l'art, que va poder exercir com cicerone dels turistes alemanys que acudien a Roma. Va morir a Roma el 23 d'abril de 1825.
# Cristiana Emília de Schwarzburg-Sondershausen

Cristiana Emília de Schwarzburg-Sondershausen (en alemany Christiane Emilie Antonie von Schwarzburg-Sondershausen) va néixer a Sondershausen (Alemanya) el 9 d'abril de 1681 i va morir a Mirow l'1 de novembre de 1751. Era filla de Cristià Guillem (1645-1721) i d'Antònia Sibil·la de Barby-Muhlingen (1641-1684).

## Matrimoni i fills

El 7 de juny de 1705 es va casar a Strelitz amb el duc Adolf Frederic II de Mecklenburg-Strelitz (1658-1708), fill d'Adolf Frederic I (1588-1658) i de Caterina de Brunsvic-Dannenberg (1616-1665). El matrimoni va tenir dos fills:
* Sofia (1706-1708)
* Carles Lluís (1708-1752), casat amb la princesa Elisabet Albertina de Saxònia-Hildburghausen (1713-1761).

## Enllaços externs

* Cristina Emília
# Frederic I de Suècia

Federic I de Suècia, també conegut amb el nom de Federic I de Hessen-Kassel (Kassel, 17 d'abril de 1676 - Estocolm, 25 de març de 1751) va ser un noble alemany, rei de Suècia entre 1720 i 1751 i landgravi de Hessen-Kassel a partir de 1730. Era fill de Carles I de Hessen-Kassel i d'Amàlia Kettler de Curlàndia.
Va contraure matrimoni el 31 de maig de 1700 amb Lluïsa Dorotea Sofia de Prússia, i després d'enviudar es va casar amb la princesa Ulrica Leonor de Suècia.
El matrimoni amb la princesa Ulrica Leonor i la manca d'hereus directes dins la família real el van portar a la cort sueca i posteriorment al tron. Les seves qualitats militars el van convertir en un mandatari al servei de Suècia.
# Pius VIII

Pius VIII (en llatí Pius VIII, en francès: Pie VIII, en italià: Pio VIII) és el nom que va prendre el cardenal Francesco Saverio Castiglioni en esdevenir Papa el 1829.
Havia nascut en una família noble i havia estudiat dret canònic i teologia. Va ser vicari general d'Agnani i Fano. Pius VII el va fer bisbe de Montalto el 1800, va ser ell qui li va aconsellar de mantenir-se ferm en la defensa dels drets dels Estats Pontificis després de la ruptura amb Napoléo I, cosa que li va valdre la persecució i l'exili quan els francesos van ocupar Itàlia. Amb el final de les Guerres Napoleòniques i la restauració dels Estats Pontificis, Pius VII el va fer cardenal, bisbe de Cesena (1816) i de Frascati (1821) i Gran Penitenciari de la Cúria Romana.
A la mort de Lleó XII és escollit Papa el 31 de març de 1829.
Era un home absolutament contrari al nepotisme així que va prohibir als seus familiars de moure's del seu poble. Va continuar la política del seu predecessor, mostrant-se contrari als moviments liberals i racionalistes i va impulsar les missions.
Va ser un defensor de l'ordre establert després del Congrés de Viena i de l'Europa de la Santa Aliança, però va mostrar-se molt hostil a les lleis de Frederic Guillem III de Prússia que pretenia que als matrimonis mixtos entre catòlics i protestants, la religió que s'ensenyés als fills fos la protestant.
Amb el document Traditi humiliati va condemnar la indiferència religiosa, el jansenisme i les societats secretes, com la Carboneria. La revolució del juliol de 1830 va provocar la caiguda de Carles X de França i una onada d'anticlericalisme a França. Pius VIII va reconèixer la monarquia liberal de Lluís Felip I i va ordenar als bisbes francesos que s'hi sotmetessin.
Va intentar millorar l'administració dels Estats Pontificis i de les famílies humils. Va morir a Roma i el 1846 les seves despulles van ser traslladades a les grutes de la Basílica de Sant Pere.
# Jean Étienne Championnet

Jean Antoine Étienne Vachier dit Championnet (Valença, 13 d'abril de 1762 - Antibes, 9 de gener de 1800) va ser un militar i polític francès.

## Biografia

Inicià la seva carrera militar de ben jove allistant-se contra el gran setge de Gibraltar. Successivament durant la Revolució francesa va ser fet comandant. El maig de 1793 se li va encarregar vèncer la revolta del Jura. També va combatre a Alemanya, a Neuwied i Düsseldorf.
El 1798 Championnet va ser nomenat comandant en cap de l'Armée de Roma que havia de protegir la recent República Romana (1798-1799) contra l'amenaça del Regne de Nàpols i de la flota britànica. El seu adversari directe era el general austríac Karl Mack von Leiberich. Championet el 15 de desembre de 1798 reconquerí la ciutat de Roma, precipitadament abandonada per Ferran IV de Sicília i Nàpols. El 23 de gener de 1799 conquerí Nàpols.
Va consentir que es formés la Repubblica Napoletana (1799). El 24 de febrer de 1799 va ser substituït per MacDonald.
Championnet morí d'una epidèmia de tifus a principi de l'any 1800.
# Benjamin Carr

Benjamin Carr (Londres, 12 de setembre de 1768 - Filadèlfia, 24 de maig de 1831) va ser un compositor, cantant, professor i editor de música estatunidenc d'origen anglès.
Nascut a Anglaterra, Benjamin Carr va emigrar a Filadèlfia el 1793 i va obrir una notable botiga de música. Carr no només va trobar èxit com a editor, sinó que també va ser un notable tenor, organista i compositor. Va publicar 71 cançons al llarg de la seva vida i va tenir un paper important en el desenvolupament de la vida musical primerenca nord-americana.
Estudiant orgue amb Charles Wesley i composició amb Samuel Arnold a Anglaterra abans de la seva mudança a Amèrica, Carr va obrir la seva botiga de música a la seva arribada a Filadèlfia. Poc després de la seva arribada, Car va començar a organitzar i compondre el nou teatre de Filadèlfia. El 1794, va debutar a Filadèlfia com a tenor amb la "Old American Company" i va acompanyar el conjunt a Nova York més tard aquell mateix any. Carr va passar uns anys a Nova York, obrint una altra botiga de música i continuant interpretant i component.
Al seu retorn a Filadèlfia el 1797, es va fer conegut al "Pare de la música de Filadèlfia", gràcies a la seva participació amb tants aspectes de la vida musical a la ciutat. Va exercir d'organista a diverses esglésies durant la resta de la seva vida i va ajudar a fundar la "Musical Fund Society de Filadèlfia".

## Fonts

* New Grove Dictionary of Music and Musicians // text de Cristiana Finn
# Nojals e Clòtas

Nojals e Clòtas (en francès Nojals-et-Clotte) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 227 | 213 | 178 | 183 | 177 | 193 | 200 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Dominique Mortemousque | UMP |
| 2008- | Alain Merchadou | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 26 novembre 2010].
# Beethoven Haus

La Beethoven-Haus és un museu musical que es troba a Bonn, Alemanya, dedicat al compositor Ludwig van Beethoven. La seva seu es troba al carrer Bonngasse 20, el lloc de naixement del compositor. Els seus salons i les habitacions de la casa del costat "Im Mohren" - 18 Bonngasse - acullen la major col·lecció al món de documents, objectes materials de Beethoven.

## Beethoven-Archiv o Arxiu Beethoven

El Beethoven-Archiv o "Arxiu Beethoven", fa part del museu Beethoven-Haus, va ser fundat el 26 març de 1927, amb motiu del centenari de la mort de Beethoven, pel musicòleg Ludwig Schiedermair, que fou també el seu primer director i ocupa el càrrec fins a l'any 1945. És l'institut de recerca de la Beethoven-Haus i publica les investigacions i treballs realitzats sobre la vida i obra del compositor.
El 2009 va adquirir el manuscrit original de les Variacions Diabelli op.120 de Beethoven. Actualment, una versió digitalitzada d'aquesta obra està disponible a la pàgina web del museu.

## El Jardí

Al jardí de la Beethoven-Haus hi ha una col·lecció de bustos de Beethoven majoritàriament realitzats als inicis del segle xx.
* Pierre-Felix Masseau (1902)
* Naoum Aronson (1905)
* Fernando Cian (Primer trimestre del Segle XX)
* Wilhelm Hüsgen (1927/1929)
* Eduard Merz (1945/1946)
* Lewon Konstantinowitsch Lasarew (1981)

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Beethoven Haus
* Web Oficial de la Beethoven-Haus
# Frederic III de Saxònia-Gotha-Altenburg

Frederic III de Saxònia-Gotha-Altenburg (en alemany Friedrich III von Sachsen-Gotha-Altenburg) va néixer a Gotha (Alemanya) el 14 d'abril de 1699 i va morir a la mateixa ciutat el 10 de març de 1772. Era un noble alemany, fill del duc Frederic II (1676-1732) i de Magdalena Augusta d'Anhalt-Zerbst (1679-1740).
El 1732, amb la mort del seu pare, assumí el títol de duc de Saxònia-Gotha-Altenburg. El 1734, Frederic III va signar un acord de comerç amb els seus veïns, el príncep de Waldeck i el rei Frederic Guillem I de Prússia, amb la creació d'un impost al seu ducat ja prou castigat econòmicament per la Guerra dels Set Anys. A més, Frederic III mantenia un conflicte amb el seu veí i cosí Antoni Ulric de Saxònia-Meiningen, amb la filla del qual acabaria casant el seu fill Ernest II, hereu del ducat. Amb tot, durant el seu govern el ducat va mantenir-se com un dels petits estats de Turíngia més desenvolupats, essent la seva Cort un centre de la Il·lustració.
De 1748-1755 va ser regent del ducat de Saxònia-Weimar-Eisenach, en nom d'Ernest August II, des de 1750, juntament amb el seu parent Francesc Josies (1697-1764), duc de Saxònia-Coburg Saafeld.

## Matrimoni i fills

El 17 de setembre de 1729 es va casar amb la seva cosina Lluïsa Dorotea de Saxònia-Meiningen (1710-1767), filla del duc Ernest Lluís I (1672-1724) i de Dorotea de Saxònia-Gotha (1674-1713). El matrimoni va tenir vuit fills:
* Frederic (1735-1756)
* Lluís (1735-1735), el qual tenia un germà bessó que va morir en el moment de néixer.
* Un altre fill nascut mort el 1739
* Frederica Lluïsa (1741-1776)
* Ernest II (1745-1804), duc de Saxònia-Gotha-Altenburg, i casat amb Carlota de Saxònia-Meiningen (1751-1827).
* Sofia (1746-1746)
* Augusta (1747-1806)
# Adolf del Regne Unit

Adolf del Regne Unit, duc de Cambridge, KG, GCB, GCMG, GCH (Londres 1774 - 1850). Príncep del Regne Unit i duc de Cambridge amb el tractament d'altesa reial.
Nascut al Palau de Buckingham el dia 24 de febrer de 1774 essent fill del rei Jordi III del Regne Unit i de la princesa Carlota de Mecklenburg-Strelitz. Adolf era net per via paterna del rei Frederic del Regne Unit i de la duquessa Augusta de Saxònia-Gotha mentre que per via materna ho era del príncep Carles Lluís de Mecklenburg-Strelitz i de la duquessa Elisabet de Saxònia-Hildburghausen.
Educat al Palau de Buckingham i posteriorment enviat a la Universitat de Göttingen junt amb els seus dos germans, els prínceps Ernest August i August. Posteriorment rebé formació militar a Hannover junt amb el seu germà Ernest August, arribant al rang de coronel l'any 1794 i al de lloctinent general el 1798. El 6 de juny de 1796 fou creat duc de Cambridge, comte de Tipperary i baró de Culloden a més de cavaller de l'Orde de la Garratera.
Adolf de Cambridge fou l'encarregat de cercar entre les princeses alemanyes una esposa pel seu germà, el duc de Clarence i posterior Guillem IV del Regne Unit. La seva recerca donà fruit i s'escollí a la princesa Adelaida de Saxònia-Meiningen.
Posteriorment ell es casà amb la princesa Augusta de Hessen-Kassel a la ciutat de Kassel el dia 7 de maig de 1818. Adelaida era filla del landgravi Frederic III de Hessen-Kassel. La parella tingué tres fills:
Adolf del Regne Unit exercí de virrei a Hannover des de l'any 1816 i fins a l'any 1837 en què el regne de l'Alemanya septrentional esdevingué independent sota el regnat del germà d'Adolf, el príncep Ernest August.
Retornat l'any 1837 al Regne Unit, després d'un periple de més de quaranta anys a Alemanya, morí el dia 8 de juliol de 1850 a Cambridge House a Londres. Fou enterrat al Castell de Kew i posteriorment les seves restes foren traslladades a la Capella de Sant Jordi del Palau de Windsor. El seu fill gran heredà els títols del seu pare.
# Biagio Quilici

Biagio Quilici (Lucca, la Toscana, 1774 - idem. 1861) fou un compositor italià.
Es dedicà especialment a la ensenyança del piano i de l'harmonia en el seminari de la seva vila nadiua, del que en fou professor.
Va compondre diverses obres, entre elles una missa a 4 veus i diversos instruments.
Era germà del també compositor Domenico (1759-1831).

## Biografia

* Enciclopèdia Espasa volum nº. 48, pàg. 1220. (ISBN 84-239-4548-0)