OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Club Baloncesto Avenida

El Club Baloncesto Avenida, anomenat Perfumerías Avenida Baloncesto per motius de patrocini, és un club de basquetbol femení espanyol de la ciutat de Salamanca, a Castella i Lleó.

## Història

El club Perfumerías Avenida Baloncesto nasqué el 1988 com a club de la Universitat de Salamanca, de la qual adoptà el nom, A.D. Universidad de Salamanca, fins al juliol de 1994. Aquell any, l'empresa Halcón Viajes n'adquirí els drets i el club fou anomenat C.B. Halcón Viajes. L'actual denominació, Perfumerías Avenida fou adoptada la temporada 2002/03, quan l'esmentada cadena de perfumeries esdevingué principal patrocinador del club.

## Pavellons

L'actual pavelló del club és el pavelló de Wurzburg, propietat de l'ajuntament de la ciutat, amb capacitat per a 5.000 espectadors. Anteriorment, les seus pavellons havien estat: pavelló de la Alamedilla (1.600 persones) i el pavelló del col·legi Amor de Dios pels entrenaments.

## Palmarès

* 6 Lliga espanyola de bàsquet femenina: 2005/06, 2010/11, 2012/13, 2015/16, 2016/17, 2017/18.
* 9 Copa espanyola de bàsquet femenina: 2004/05, 2005/06, 2011/12, 2013/14, 2014/15, 2016/17, 2017/18 i 2019/20.
* 1 Euroliga femenina: 2010-11
* 1 Supercopa Europea Femenina de la FIBA: 2011
* 8 Supercopa d'Espanya: 2010/11, 2011/12, 2012/13, 2013/14, 2014/15, 2016/17, 2017/18 i 2018/19.

### Distincions individuals de jugadores
#### Millor jugadora

* Amaya Valdemoro (Lliga 2001)
* Núria Martínez (Copa de la Reina 2005)
* Laura Camps (Copa de la Reina 2006)
* Anna Montañana (Lliga 2008)
* Sancho Lyttle (Supercopa d'Espanya 2010)
* Alba Torrens (Final Four Euroliga 2011)
* DeWanna Bonner (Supercopa d'Espanya 2011)
* Erika de Souza (Copa de la Reina 2012)
* Roneeka Hodges (Supercopa d'Espanya 2012)
* Shay Murphy (Supercopa d'Espanya 2013)
* Angelica Robinson (Copa de la Reina 2014)
* Marta Xargay (Supercopa d'Espanya 2014)
* Angelica Robinson (Copa de la Reina 2015)
* Adaora Elonu (Supercopa d'Espanya 2016)
* Silvia Domínguez (Copa de la Reina 2017)
* Jelena Milovanovic (Final Lliga 2017)
* Erika de Souza (Supercopa d'Espanya 2017)
* Angelica Robinson (Copa de la Reina 2018)
* Erika de Souza (Supercopa d'Espanya 2018)
* Erika de Souza (Copa de la Reina 2019)
* Tiffany Hayes (Copa de la Reina 2020)

## Referències

* ↑ «El Perfumerías Avenida guanya a la pista del Ros Casares (85-90) i es proclama campió de la Lliga Femenina». Esport3, 28-04-2011.
* ↑ «El Perfumerías Avenida, campeón por cuarta vez (60-57)» (en castellà).
* ↑ «Perfumerías Avenida gana la Liga pasando por encima de Spar Citylift Girona» (en castellà). acb.com. Arxivat de l'original el 2017-06-19. [Consulta: 3 maig 2017].
* ↑ «El Perfumería Avenida, campeonas de la Copa de la Reina 2012» (en castellà). El Mundo Deportivo, 14-03-2012.
* ↑ «Adaora Elonu, coleccionista de MVP's». .
* ↑ «MVP Silvia Domínguez: la mujer que pudo reinar». .
* ↑ «Jelena Milovanovic consigue el MVP». .

## Enllaços externs

* Club Baloncesto Avenida - Lloc web oficial
# Cerro Prieto

Cerro Prieto (en cocopa: Wee Ñaay, lit.  'Turó fosc') és un volcà situat a una trentena de quilòmetres als SSE de Mexicali a l'estat mexicà de Baixa Califòrnia. Es troba en una fractura continental activa, que és de transició entre el sistema de falles transformades de San Andrés, al nord, i la dorsal del Pacífic Oriental, al golf de Califòrnia, al sud. Aquest centre d'expansió també és responsable d'un gran camp geotèrmic, que ha estat aprofitat per generar energia elèctrica per la Central Geotèrmica de Cerro Prieto..
L'única característica volcànica superficial és un petit dom de lava de dacita de 223 metres d'alçada que té un cràter de 200 metres d'amplada. Es creu que es va formar durant una sèrie d'esdeveniments que van tenir lloc entre 100.000 i 10.000 anys enrere.

## Referències

* ↑ Fuis, Gary S. and Walter D. Mooney, Salton Trough Lithospheric Structure and Tectonics from Seismic-Refraction and Other Data in USGS Professional Paper 1515
* ↑ «Gran Potencial de Generacion Geotermica en Mexico». Arxivat de l'original el 18 de mayo de 2015. [Consulta: 11 abril 2012].
* ↑ «Global Volcanism Program | Cerro Prieto» (en anglès). [Consulta: 6 desembre 2024].
# Tugay Kerimoğlu

Tugay Kerimoğlu (24 d'agosts de 1970) és un exfutbolista turc de la dècada de 1990.
Fou 94 cops internacional amb la selecció turca.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Galatasaray SK, Rangers FC i Blackburn Rovers FC.
Com a entrenador ha treballat al Galatasaray.

## Palmarès
### Galatasaray

* Süper Lig: 1988, 1993, 1994, 1997, 1998, 1999
* Copa turca de futbol: 1991, 1993, 1996, 1999
* Supercopa turca de futbol: 1988, 1991, 1993, 1996, 1997

### Rangers

* Scottish Premier League: 2000
* Scottish Cup: 2000

### Blackburn Rovers

* Football League Cup: 2002

### Turquia

* Jocs del Mediterrani: 1993

## Referències

* ↑ «THE LIST: Top 50 players of the decade in the Premier League - Nos 50-41» (en anglès). Daily Mail, 14-12-2009 [Consulta: 8 desembre 2015].
* ↑ «Kerimoglu Tugay - International Appearances». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ «The golden generation» (en anglès). FIFA, 04-10-2007 [Consulta: 12 juny 2016]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 20 octubre 2018].
* ↑ «Tugay Kerimoğlu: 'Şanlıurfa'nın en çok insanını sevdim'» (en turc). Daily Mail, 24-01-2016 [Consulta: 24 gener 2016].
* ↑ "Liverpool 2 - 1 Swansea City Match preview - 10/28/14 League Cup - Goal.com". goal.com.
* ↑ Martin, Clare «Goal-den oldies: Kevin Phillips becomes the latest Premier League veteran to hit the net». Daily Mail [Londres], 09-02-2010.
* ↑ Tugay Kerimoğlu a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ "HATA! - GALATASARAY.ORG". galatasaray.org.
* ↑ «Tugay Kerimoğlu Back to Galatasaray». Galatasaray, 28-02-2010.
# Narjiss Nejjar

Narjiss Nejjar (نرجس النجار) és una guionista i directora de cinema marroquí, nascuda a Tànger el 1971.

## Biografia

L'any 2000, Narjiss Nejjar va crear a París la productora Terre Sud Films.
El 2003, el seu primer llargmetratge, Les Yeux secs, fou presentada a 56è Festival Internacional de Cinema de Canes en la secció Quinzena de Cineastes. va ser aquell mateix any que va néixer el seu fill Sofiane
A més, és autora de la novel·la Cahiers d'empreintes (1999).
El 2010, va interpretar el seu propi paper al documental d'Abdelkader Lagtaâ sobre el cinema marroquí: Entre désir et incertitude, pel·lícula que es va presentar a l'Institut Lumière durant l'acte: Fenêtre sur le cinema du Sud.
El 2011 va rodar el seu segon llargmetratge, L'Amante du Rif, una adaptació de la novel·la homònima de Noufissa Sbaï.
Des del 2018, Narjiss Nejjar és director de la cinemateca marroquina del CCM a Rabat (Centre Cinematogràfic del Marroc).
És filla de la novel·lista Noufissa Sbaï.

## Filmografia

* 1994 : L'Exigence de la dignité (documental).
* 1996 : Khaddouj, Mémoire de Targha (doc.)
* 2001 : Le Septième Ciel (curtmetratge)
* 2001 : Le Miroir du fou (curtmetratge)
* 2002 : La Parabole ou La Rive des muets (curtmetratge)
* 2003 : Les Yeux secs (al ouyoune al jaffa)
* 2006 : Wake Up Morocco (inhad ya maghrib)
* 2009 : Les Casablancaises
* 2010 : Terminus des anges (pel·lícula col·lectiva)
* 2010 : Entre désir et incertitude
* 2011 : L'Amante du Rif
* 2018 : Apatride (sobre el tema de l'expulsió de marroquins d'Algèria el 1975)

## Distincions

* Festival national marocain du film 2003 : premi a l’opera prima per Les Yeux secs.
* Festival Internacional de Cinema Francòfon de Namur 2003: Bayard d'or al millor guió per Les Yeux secs.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Iraqi, Iraqi 2011.
* ↑ Hillauer, Hillauer 2005, p. 357.
* ↑ «Les Yeux secs». Panorama des cinémas du Maghreb et du Moyen-Orient.
* ↑ Fenêtres sur le cinéma du Sud 2010 a africine.org
* ↑ Narjiss Nejjar nommée directrice de la cinémathèque marocaine, fr.le.360.ma 27 de febrer de 2018
* ↑ La réalisatrice Narjiss Nejjar nommée directrice de la Cinémathèque Marocaine, atlas.info
* ↑ «Cinéma : Les expulsés d’Algérie bientôt sur grand écran». Zamane.
* ↑ «Palmarès du Festival national du film : 7e édition - Oujda 2003». Centre cinématographique marocain.
* ↑ «Palmarès 2003». FIFF Namur. Arxivat de l'original el 2017-01-06. [Consulta: 5 juny 2024].

## Bibliogrpfia

* . Traducció: Allison Brown. Le Caire/ New York: The American University in Cairo Press, 2005, p. 484. Hillauer.
* Fahd Iraqi «L'interrogatoir. “J’aime Mohammed VI”». TelQuel [Casablanca], du 3 au 9 décembre 2011. Arxivat de l'original el 2015-08-09. Iraqi [Consulta: 5 juny 2024].

## Enllaços exerns

* «L'Amante du Rif» (vidéo). www.imaroc-contemporain.org. Institut du monde arabe.
# Onicogrifosi

La onicogrifosi és una hipertròfia que pot produir ungles semblants a unes urpes o una banya de moltó.

## Causes

L'onicogrifosi pot ser causada per un traumatisme o una malaltia vascular perifèrica, però sovint és secundària a un descurament i no poder tallar les ungles durant períodes de temps prolongats.$^{:783–4}$ Aquest trastorn s'observa amb més freqüència a la vellesa.

## Tractament

Alguns recomanen l'avulsió de l'ungla amb destrucció quirúrgica de la matriu unguial amb fenol o el làser de diòxid de carboni, si el subministrament de sang és adequat.$^{:783–4}$$^{:659}$

## Epidemiologia

S'ha registrat una onicogrifosi congènita severa que afecta els totes les ungles en dues famílies que presenten l'al·lel dominant per a un determinat gen.

## Referències

* 1 2 James, William; Berger, Timothy; Elston, Dirk (2005). Andrews' Diseases of the Skin: Clinical Dermatology. (10th ed.). Saunders. ISBN 0-7216-2921-0.
* ↑ Ram’s horn nails, Dr Nicola Mumoli (cardiologist) - Department of Internal Medicine, Ospedale Civile Livorno, Livorno, Italy, reported in Medical Journal of Australia, MJA 2011; 195 (4): 202, 15 August 2011, accessed 1 September 2011
* ↑ Johnstone, Ronald B. «2. Diagnostic clues and "need-to-know" items». A: Weedon's Skin Pathology Essentials. 2nd. Elsevier, 2017, p. 31. ISBN 978-0-7020-6830-0.
* ↑ Freedberg, et al. (2003). Fitzpatrick's Dermatology in General Medicine. (6th ed.). McGraw-Hill. ISBN 0-07-138076-0.
* ↑ Sequeira JH «Case of Congenital Onychogryphosis». Proc. R. Soc. Med., vol. 16, Dermatol Sect, 1923, pàg. 92. PMC: 2103814. PMID: 19982897.
* ↑ Porteus HB «A case of onychogryphosis». Br Med J, vol. 2, 4892, 1954, pàg. 851–2. DOI: 10.1136/bmj.2.4892.851. PMC: 2079501. PMID: 13199328.
# Salif Keïta (músic)

Salif Keïta, (Djoliba, 25 d'agost del 1949) és un músic de Mali conegut com La Veu d'Or africana. D'altra banda, és descendent directe del fundador de l'Imperi de Mali, Sundiata Keïta.
De petit va ser marginat per ser albí, signe de mala sort a la cultura mandinka i el 1984 es va traslladar a París on va començar a ser conegut com a músic. La seva música combina ritmes tradicionals d'Àfrica Occidental i influències d'Europa i Amèrica.
Keïta ha triomfat a Europa com un dels grans cantants africans, però la seva obra ha estat criticada per la seva tendència al caos i la improvisació musical.

## Biografia

Keita va néixer a la ciutat de Djoliba. Va ser ostracitzat per la seva família i la seva comunitat a causa de la seva condició albina, que es creia que era un signe de mala sort entre la comunitat mandinka; es va traslladar a Bamako per provar sort el 1967, es va unir a la Rail Band patrocinada pel govern. El 1973 Keita es va unir al grup, "Les Ambassadeurs". Keita i "Les Ambassadeurs" van fugir de l'agitació política a Mali a mitjans de la dècada de 1970 a Abidjan, Costa d'Ivori i més tard van canviar el nom de la banda a "Les Ambassadeurs Internationales". La reputació de "Les Ambassadeurs Internationales" va assolir un nivell internacional als anys 70 i el 1977 Keita va rebre el premi de l'Ordre Nacional de mans del president de Guinea, Touré Sékou.
Keita es va traslladar a París el 1984 per arribar a més oients. La seva música combina els estils musicals tradicionals de l'Àfrica Occidental amb influències europees i americanes, tot mantenint un estil islàmic general. Els instruments musicals que apareixen habitualment a l'obra de Keita inclouen balafon, djembe, guitarra, kora, orgue, saxo i sintetitzador.
Keita va aconseguir l'èxit a Europa com una de les estrelles africanes del món de la música, però el seu treball va ser criticat de vegades per la seva producció de brillantor i de vegades per la seva qualitat mixta. No obstant això, poc després del canvi de mil·lenni va tornar a Bamako a Mali per viure i gravar cançons allà. El seu primer treball després del seu retorn, Moffou de 2002, va ser considerat el seu millor àlbum en anys, i Keita es va inspirar per reconstruir l'estudi de gravació a Bamako, que va utilitzar per produir el seu àlbum, M'Bemba, publicat l'octubre de 2005.

## Discografia

* Soro (Mango, 1987)
* Ko-Yan (Mango, 1989)
* Amen (Mango, 1991)
* Destiny of a Noble Outcast (PolyGram, 1991)
* Folon (Mango, 1995)
* Rail Band (Melodie, 1996)
* Seydou Bathili (Sonodisc, 1997)
* Papa (Blue Note, 1999)
* Mama (Capitol, 2000)
* Sosie (Mellemfolkeligt, 2001)
* Moffou (Universal Jazz France, 2002)
* The Best of the Early Years (Wrasse, 2002)
* Remixes from Moffou (Universal Jazz France, 2004)
* M'Bemba (Universal Jazz France, 2005)
* La différence (Emarcy,2009)
* Talé (Universal Music France, 2013)
* Un autre blanc (2018)
* Moltes recopilacions estan disponibles a (https://radioafrica.com.au/Discographies/Salif.html) Compilat per Graeme Counsel, Radio Africa, recuperat el 20/04/2009

## Enllaços externs

* (anglès)
* (anglès)
# Tiosulfinat

Un tiosulfinat en química organosulfurada és un grup funcional que consta de l'estructura R-S(O)-S-R (R són substituents orgànics). Altres membres de la seva família que contenen un enllaç disulfur oxidat, són els tiosulfonats. El grup tiosulfinat es pot presentar amb estructura cíclica i també en l'acíclica.

## Presentació

Una gran varietat de tiosulfinats cíclics i acíclics es troben en les plantes o es formen quan aquestes plantes es tallen o trituren. Un de ben conegut és l'al·licina, CH₂=CHCH₂S(O)SCH₂CH=CH₂, que és un dels ingredients actius de l'all quan es trenca. Les espècies dels gèneres Allium i Brassica presenten tiosulfinats.

## Propietats

L'allicina i tiosulfinats relacionats mostren activitat antioxidant associades amb la formació d'àcid sulfènic Els tiosulfinats acíclics dels gèneres Allium i Brassica tenen activitats antimicrobianes, antiparàsites, antitumorals i inhibidora de la proteasa se la cistïna.

## Referències

* ↑ Kice JL «Mechanisms and reactivity in reactions of organic oxyacids of sulfur and their anhydrides». Advances in Physical Organic Chemistry, vol. 17, 1980, pàg. 65-181. DOI: 10.1016/S0065-3160(08)60128-8.
* ↑ Takata, T; Endo, T «Thiosulphinic acids and esters». The Chemistry of Sulphinic Acids, Esters and Their Derivatives, S. Patai, Ed., John Wiley, NY, 1990, pàg. 527-575.
* ↑ Braverman, S; Cherkinsky, M.; Levinger, S. «Alkanethiosulfinic Acid Esters». Sci. Synth., vol. 39, 2007, pàg. 229-235.
* ↑ Kubec, R; Cody, RB; Dane, AJ; Musah, RA; Schraml, J; Vattekkatte, A; Block, E «Applications of DART Mass Spectrometry in Allium Chemistry. (Z)-Butanethial S-Oxide and 1-Butenyl Thiosulfinates and their S-(E)-1-Butenylcysteine S-Oxide Precursor from Allium siculum». J. Agric. Food Chem., vol. 58, 2, 2010, pàg. 1121–1128. DOI: 10.1021/jf903733e. PMID: 20047275.
* ↑ Block, E; Dane, AJ; Thomas, S; Cody, RB «Applications of Direct Analysis in Real Time–Mass Spectrometry (DART-MS) in Allium Chemistry. 2-Propenesulfenic and 2-Propenesulfinic Acids, Diallyl Trisulfane S-Oxide and Other Reactive Sulfur Compounds from Crushed Garlic and Other Alliums». J. Agric. Food Chem., vol. 58, 8, 2010, pàg. 4617–4625. DOI: 10.1021/jf1000106. PMID: 20225897.
* ↑ Lynett, PT; Butts, K; Vaidya, V; Garretta, GE; Pratt, DA «[https://archive.org/details/sim_organic-biomolecular-chemistry_2011-05-07_9_9/page/n265 The mechanism of radical-trapping antioxidant activity of plant-derived thiosulfinates]». Org. Biomol. Chem., vol. 9, 2011, pàg. 3320-3330. DOI: 10.1039/c1ob05192j.
# Peter Mayhew

Peter Mayhew (Barnes, 19 de maig de 1944 - Boyd, 30 d'abril de 2019) fou un actor anglès.
El 1976, Mayhew, que vivia a Yorkshire, treballava com a assistent a l'Hospital King's College de Londres, quan el productor de cinema Charles Schneer el va trobar. Schneer el va contractar per Simbad i l'ull del tigre, la pel·lícula de Ray Harryhausen amb els efectes especials més moderns.
Va passar tot just un any quan se li va preguntar si volia fer un altre paper: el d'una enorme criatura peluda, Mayhew va ser pres com a opció per la seva gran estatura, 2,22 m. Era el paper de Chewbacca, el lleial wookie de 200 anys a La guerra de les galàxies. La seva vida va canviar per sempre. En les següents pel·lícules de la trilogia de Star Wars, Mayhew va repetir el paper, i més tard ha fet alguns anuncis comercials amb la disfressa de Chewbacca.
Va aparèixer en molts orfenats i hospitals. Des de 1991 ha creat també diverses companyies. Amb els diners de les pel·lícules, va crear una companyia de capçals de llit. Era un negoci petit encara que agradable, però el va tancar per realitzar una sèrie de viatges, i no va tenir temps per fer totes dues coses.
En 1997, durant la celebració del vintè aniversari de Star Wars, es va anunciar la creació de l'edició especial. Mayhew va aparèixer en la convenció "Homes darrere de les màscares". En els darrers temps, estava actiu en el circuit de convencions de Star Wars, signant autògrafs, realitzant discursos a fans i mantenint alt l'interès pel seu personatge. Mayhew gaudia jugant a golf amb els seus amics quan tenia temps. Va morir el 30 d'abril de 2019 als 74 anys per un atac de cor.

## Referències

* ↑ «Actor best known for playing Chewbacca in 'Star Wars' dead at 74» (en anglès). ABC News, 02-05-2019. [Consulta: 3 maig 2019].

## Enllaços externs

* PeterMayhew.com (anglès)
# Sudarshan Gautam

Sudarshan Gautam (Ramechhap District, 1978) (en nepalès: सुदर्शन गौतम) és un alpinista i actor canadenc. És la primera persona sense braços que ha arribat al cim de l'Everest sense l'ús de pròtesis. Ho va aconseguir el 20 de maig de 2013.
Gautam es va criar a Katmandú, on un accident amb un cable d'alimentació quan tenia 13 anys li va provocar l'amputació d'ambdós braços. El 2007 es va convertir en ciutadà canadenc.
Abans d'escalar l'Everest, Gautam va assolir els cims del Ramdung (5.925 m) i Yala (5.732 m). El 30 de juny de 2013, l'NRN-Canada, l'organització de la diàspora nepalesa al Canadà, va homenatjar Gautam com a membre destacat de la comunitat. El 2014, va aparèixer a la pel·lícula Himmatwali.

## Referències

* 1 2 3 Seema Dhawan. «Sudarshan Gautam Climbs Everest: Armless Calgary Man On Top Of The World». Huffington Post Alberta, 23-05-2013. [Consulta: 3 juliol 2013].
* ↑ «Daring High Altitude Rescue on Everest Sets Records». Rock and Ice [Consulta: 23 setembre 2019].
* ↑ «Sudarshan Gautam, la primera persona sin brazos en coronar el Everest» (en castellà). Marca, 23-11-2017. [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ Put your hands together for the first armless man to climb Everest. Arxivat 2014-10-11 a Wayback Machine. IB Times 23 May 2013. Accessed 14 July 2103.
* ↑ Armless Calgarian completes historic summit of Mount Everest Arxivat 2013-06-17 a Wayback Machine. Calgary Herald 20 May 2013. Accessed 14 July 2013.
* ↑ Program outline of the 6th National Convention Arxivat 2013-07-03 a Wayback Machine. NRN-Canada 9 April 2013. Accessed 3 July 2013.
* ↑ «Previous Hall of Fame Inductees». Canadian Foundation for Physically Disabled Persons. [Consulta: 5 gener 2018].
* ↑ Himmatwali X Nepali 14 October 2014. Accessed 19 April 2015.
# Sheetal Devi

Sheetal Devi (Kishtwar district, 10 de gener de 2007) és un arquera índia paralímpica. Va guanyar la medalla de bronze als Jocs Paralímpics de 2024 a la prova composta per equips mixtes. Va guanyar dues medalles d'or i una de plata als Parajocs Asiàtics de 2022.
Devi va néixer amb una malaltia rara anomenada focomèlia, que va fer que naixés sense braços. És la primera i única campiona internacional femenina de para-tir amb arc sense extremitats superiors.

## Trajectòria

Sheetal Devi va néixer en una família rajput el 10 de gener de 2007 al districte de Kishtwar a l'estat de Jammu i Caixmir.
El 2019 va assistir a un esdeveniment juvenil a Kishtwar on va ser descoberta per una unitat de l'exèrcit indi, la qual cosa va fer que aquest li proporcionés educació i assistència mèdica. En l'esdeveniment juvenil organitzat per l'exèrcit indi, els entrenadors Abhilasha Chaudhary i Kuldeep Wadhwan van notar la seva confiança i van decidir entrenar-la. Els entrenadors volien ajudar-la amb les pròtesis, però els metges van considerar que les pròtesis no eren possibles en el seu cas. Els entrenadors mai abans no havien tingut experiència entrenant una persona sense braços per al tir amb arc. Després d'11 mesos d'entrenament, Devi va participar en l'arc de politges femení als Parajocs Asiàtics de 2022, on va guanyar dues medalles d'or, en doble mixt i individual femení, després d'aconseguir una medalla de plata en doble femení.
Devi es va convertir en la persona més jove que va competir en tir amb arc femení als Jocs Paralímpics d'estiu del 2024 a París, on va guanyar una medalla de bronze. Devi comptava amb 312.000 seguidors a Instagram en aquell moment.

## Referències

* ↑ «Sheetal Devi, la arquera de 17 años que no tiene brazos y que maravilla en los Paralímpicos con su tiro perfecto» (en castellà), 02-09-2024. [Consulta: 4 setembre 2024].
* ↑ «Asian Para Games: No arms? No problem for Asian para-archery champion Sheetal Devi» (en anglès). ESPN, 27-10-2023. [Consulta: 7 desembre 2023].
* ↑ «Sheetal Devi». Olympics. [Consulta: 26 agost 2024].
* 1 2 «Sheetal Devi: With three medals at Asian Para Games, 16-year-old armless archer from J&K is making waves» (en anglès). The Indian Express, 27-10-2023. [Consulta: 27 octubre 2023].
* ↑ «World’s first armless woman archer gets her wings at army camp in Jammu» (en anglès). Hindustan Times, 04-08-2023. [Consulta: 27 octubre 2023].
* 1 2 «Sheetal Devi the armless archer की अद्भुत कहानी - हाथ नहीं है फिर भी जीते 3 मेडल» (en hindi). Anmoll, 29-10-2023. [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ (en Indian English) , 27-10-2023.
* ↑ «Paralympics 2024: Who is Sheetal Devi? 17-year-old scripts world record in archery». , 30-08-2024.
* ↑ «Jodie Grinham shoots into history with Paralympic archery bronze while pregnant» (en anglès). , 31-08-2024.
# Daniel Wheeler Bursch

Daniel Wheeler Bursch (Bristol, 25 de juliol de 1957) és un astronauta de la NASA i Capità de la Marina dels Estats Units. Ha realitzat quatre vols espacials, els tres primers van ser missions del Transbordador Espacial amb una durada de 10 a 11 dies cadascun. El seu quart i últim vol espacial va ser una estada de llarga duració a bord de l'Estació Espacial Internacional com a tripulant de l'Expedició 4, que va durar de desembre de 2001 al juny de 2002. Aquesta missió de 196 dies va establir un nou rècord de duració de vol espacial d'un astronauta americà, un rècord que també va realitzar alhora el seu company de tripulació Carl Walz. Aquest rècord va ser batut en el 2010 per Michael Lopez-Alegria, que va realitzar un vol espacial de 215 dies com a Comandant de l'Expedició 14.

## Referències

* 1 2 «Astronaut Biography: Daniel Bursch». spacefacts.de.
* 1 2 «Astronaut Bio: Dan Bursch». NASA, 01-07-2007.

## Enllaços externs

* Dan Bursch's Personal Website Arxivat 2020-07-01 a Wayback Machine.