OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kim Kwang-suk

Kim Kwang-suk (Pyongyang, 1964 - Pyongyang, 14 de gener de 2018) va ser una cantant nord-coreana, la solista més famosa del Conjunt Electrònic de Pochonbo i Artista del Poble de la RPDC.

## Biografia

Nascuda a la ciutat de Pionyang l'any 1964. Se sap poc de la seva joventut, però va ser part d'una visita Cos d'Art d'Estudiants i Nens de Pionyang al Japó l'any 1983. L'any 1985 es va unir al Conjunt Electrònic de Pochonbo a petició de Kim Jong Il.
Va rebre per segona vegada l'any 2015 el premi d'artista popular gràcies a la seva participació en el concert "Cançons per a la memòria", al costat d'altres cantants selectes per Kim Jong Un.
El gener de 2018, a 54 anys, va morir a conseqüència d'un infart agut de miocardi. El cap d'Estat, Kim Jong Un, va expressar personalment les seves condolences per la mort del cantant.

## Referències

* ↑ «北 김정은, 인민배우 김광숙 영전에 조화» (en coreà). SPN 서울평양뉴스, 15-01-2018. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «PionyangSchoolchildren's Art Troupe». Agencia Telegráfica Central de Corea, 30-09-1999. Arxivat de l'original el 24 de novembre de 2019. [Consulta: 18 març 2021].
* 1 2 «北 보천보악단 출신 인기가수 김광숙 숨져…김정은 조화 보내» (en coreà). 매일경제, 15-01-2018. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ 지성림. «北 보천보악단 출신 인기가수 김광숙 숨져…김정은 조화 보내» (en coreà). 연합뉴스, 15-01-2018. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «北 보천보악단 출신 인기가수 김광숙 숨져…김정은 조화 보내» (en coreà). 서울신문. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «Kim Jong Un's Citation Awarded to Artistes». Agencia Telegráfica Central de Corea, 17-05-2015. Arxivat de l'original el 03-05-2015. [Consulta: 18 març 2021].
* ↑ «Kim Jong Un Sends Wreath to Bier of Kim Kwang Suk». Agencia Telegráfica Central de Corea, 14-01-2018. Arxivat de l'original el 24 Nov 2019. [Consulta: 18 març 2021].
# Campionat del Món d'esgrima de 1959

El Campionat del Món d'esgrima de 1959 fou la quinzena edició del Campionat del Món d'esgrima. Es va disputar a Budapest, Hongria.

## Resultats
### Resultats masculins

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Floret individual | Allan Jay | Claude Netter | Mark Midler |
| Floret per equips | Unió SovièticaMark Midler Yuriy Rudov Yuriy Sisikin German Sveshnikov Viktor Zhdanovich | RFAJürgen Brecht Timothäus Gerresheim Dieter Schmitt Jürgen Theuerkauff Manfred Urschel | HongriaFerenc Czvikovszky Mihály Fülöp József Gyuricza Jenő Kamuti Kázmér Pacséri Csaba Pap |
| Espasa individual | Bruno Habārovs | Allan Jay | Giuseppe Delfino |
| Espasa per equips | HongriaÁrpád Bárány Tamás Gábor István Kausz József Sákovics | Unió SovièticaArnold Chernushevich Valentin Tchernikov Bruno Habārovs Vitaly Chodosovski Guram Kostava | FrançaClaude Bourquard Claude Brodin Jacques Guittet Gérard Lefranc René Queyroux |
| Sabre individual | Rudolf Kárpáti | Tamás Mendelényi | Jerzy Pawłowski |
| Sabre per equips | PolòniaEmil Ochyra Jerzy Pawłowski Andrzej Piątkowski Włodzimierz Wójcicki Wojciech Zabłocki Ryszard Zub | HongriaGábor Delneky Aladár Gerevich Zoltán Horváth Rudolf Kárpáti Tamás Mendelényi József Szerencsés | Unió SovièticaYevgeniy Cherepovski Lev Kouznetsov Umyar Mavlikhanov Yakov Rylskiy David Tyshler |

### Resultats femenins

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Floret individual | Ėmma Efimova | Galina Gorochova | Tatyana Petrenko |
| Floret per equips | HongriaKatalin Juhász-Nagy Magdolna Nyári-Kovács Ildikó Rejtő Lídia Dömölky-Sákovics Györgyi Marvalics-Székely | Unió SovièticaGalina Gorochova Ėmma Efimova Tatyana Petrenko Valentina Prudskova Aleksandra Zabelina | RFAHelmi Höhle Helga Volz-Mees Heidi Schmid Rosemarie Weiß-Scherberger |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 3 | 3 | 3 | 9 |
| 2 | Hongria | 3 | 2 | 1 | 6 |
| 3 | Regne Unit | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4 | Polònia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 5 | França | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6 | RFA | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 7 | Itàlia | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ The Guinness Encyclopaedia of Sports Records & Results. Fencing World Championships, pages 165-167. Guinness Superlatives Ltd, 1987. ISBN 0-85112-492-5.
* ↑ Medaller masculí de floret
* ↑ Medaller masculí d'espasa
* ↑ Medaller masculí de sabre
* ↑ Medaller femení de floret
# Centre Agrícola de Sant Pau d'Ordal

El centre Agrícola de Sant Pau d'Ordal és un edifici de Sant Pau d'Ordal, del municipi de Subirats (Alt Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local.
És un edifici aïllat de planta rectangular i teulada a dues aigües. A l'interior hi ha un cafè i una sala de ball amb escenari i galeria. Les façanes tenen finestres rectangulars amb guardapols format per línies rectes i corbes.

## Referències

* ↑ «Centre Agrícola de Sant Pau d'Ordal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].
# Albert Corey

Albert Corey, nascut a París, França el 1878 com a Louis Albert Coray, i mort en una data desconeguda, va ser un atleta francès que va competir a primers del segle xx.
El 1903 es traslladà als Estats Units i canvià el seu nom per Corey. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, en què guanyà la medalla de plata en polèmica marató i en la cursa de les quatre milles per equip formant part de l'equip Chicago AA junt a Jim Lightbody, William Verner, Lacey Hearn i Sidney Hatch.
Tot i que l'informe oficial dels Jocs parla d'ell com a "francès vestint els colors del Chicago Athletic Association", el Comitè Olímpic Internacional atorga aquesta medalla als Estats Units en detriment de França, i contradictòriament la medalla de la cursa per equips l'atorga a l'equip mixt, en detriment dels Estats Units per manca de documentació en aquell moment.

## Referències

* ↑ Gjerde, Arild; Jeroen Heijmans; Bill Mallon; Hilary Evans. «Albert Corey Biography and Olympic Results». Olympics. Sports Reference.com, 01-11-2011. Arxivat de l'original el 2012-01-31. [Consulta: 16 novembre 2011].
* ↑ Charles J.P. Lucas. The Olympic Games — 1904. St. Louis, MO: Woodard & Tiernan, 1905, p. 47 [Consulta: 27 març 2007]. Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine.
* 1 2 Cronin, Brian; The Fabulous Forum «Sports Legend Revealed: A marathon runner nearly died». Los Angeles Times [Los Angeles], 10-08-2010.
* ↑ «Olympic Medal Winners». International Olympic Committee. Arxivat de l'original el 24 març 2007. [Consulta: 27 març 2007].
# Anton Tkáč

Anton Tkáč (Lozorno, 30 de març de 1951 - Bratislava, 22 de desembre de 2022) va ser un ciclista txecoslovac, d'origen eslovac que es va especialitzar en el ciclisme en pista. Aconseguí una medalla d'or als Jocs Olímpics de 1976 en Velocitat. Va guanyar tres medalles al Campionat Mundial de Ciclisme a Pista entre els anys 1970 i 1978.

## Palmarès

* 1974
** Campió del món velocitat
* 1976
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Mont-real en velocitat individual
* 1978
** Campió del món velocitat

## Referències

* ↑ «Anton Tkáč». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. [Consulta: 30 octubre 2014].
* ↑ Singh, H. 33 Olympic Games. Discovery Publishing House, 2004, p. 105. ISBN 9788171417643.
* ↑ «Anton Tkáč». the-sports.org (anglès).

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Aeroport d'Ouagadougou

L'Aeroport de Ouagadougou (codi IATA: OUA, codi OACI: DFFD) és un aeroport situat al centre de la ciutat d'Ouagadougou, a Burkina Faso. El 2004 l'aeroport va rebre 241.466 passatgers (+18,5% d'augment comparat amb l'any 2003).

## Rutes
### Passatgers

| Aerolínies | Destinacions |
| Afriqiyah Airways | Bamako, Trípoli |
| Aigle Azur | París-Orly |
| Air Algérie | Alger |
| Air Burkina | Abidjan, Accra, Bamako, Bobo-Dioulasso, Cotonou, Dakar, Libreville, Lomé, Niamey, París-Orly |
| Air France | París-Charles de Gaulle, Niamey |
| Air Ivoire | Abidjan, Brazzaville |
| Air Mali | Bamako |
| Brussels Airlines | Brussel·les |
| Ethiopian Airlines | Addis Abeba |
| Ethiopian operat per ASKY Airlines | Dakar, Lomé |
| Kenya Airways | Nairobi |
| Royal Air Maroc | Casablanca, Niamey |
| Sénégal Airlines | Dakar |

### Cargo

| Aerolínies | Destinacions |
| Avient Aviation | Lieja |
| Cargolux | Luxemburg |

## Referències

* ↑ Kenya Airways (23 juny 2011). "Kenya Airways set to commence flights to Ougadougou". Nota de premsa. Consulta: 30 juny 2011. Arxivat 2011-10-02 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Avient Aviation Scheduled Flights Arxivat 2011-05-31 a Wayback Machine.
# Albert Timmer

Albert Timmer (Gramsbergen, Overijssel, 13 de juny de 1985) és un ciclista neerlandès, professional des del 2007. Actualment corre a l'equip Team Sunweb. En el seu palmarès no destaca cap victòria de renom, sent les seves principals funcions a l'equip la de gregari.

## Palmarès

* 2005
** Campió d'Overijssel de contrarellotge individual
* 2006
** Vencedor d'una etapa al Tríptic de les Ardenes

### Resultats al Tour de França

* 2009. 130è de la classificació general
* 2012. 148è de la classificació general
* 2013. 164è de la classificació general
* 2014. 146è de la classificació general
* 2015. 139è de la classificació general
* 2016. 153è de la classificació general
* 2017. 157è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2013. 129è de la classificació general
* 2014. 87è de la classificació general
* 2016. 121è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2011. 164è de la classificació general

## Enllaços externs

* Web Oficial Arxivat 2017-09-25 a Wayback Machine. (neerlandès)
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Premi Proa de Novel·la

El Premi Proa de Novel·la és un premi literari creat el 2019 pel segell Proa (Grup 62). Es tracta d'un premi literari a obra inèdita, de periodicitat anual, obert a tothom i dotat amb 40.000 €. La creació del premi va coincidir amb el final del monopoli de Proa en la publicació de l'obra guanyadora del premi Sant Jordi. Proa havia publicat el premi Sant Jordi d'una manera ininterrompuda entre 2001 i 2017. Es publica al mes de novembre, amb l'objectiu de cobrir la temporada de Nadal.

## Guardonats

| Edició | Any | Obra guanyadora | Autor |
| 1a | 2019 | La teva ombra | Jordi Nopca |
| 2a | 2020 | La casa de foc | Francesc Serés |
| 3a | 2021 | El país de l'altra riba | Maite Salord |
| 4a | 2022 | Mater | Martí Domínguez |
| 5a | 2023 | Les cendres a la piscina | Laura Gost |
| 6a | 2024 | Mercè i Joan | Eva Comas-Arnal |

## Referències

* ↑ «Proa convoca un nou premi de novel·la». [Consulta: 8 abril 2019].
* ↑ L.L. «L'editorial Proa crea un nou premi de novel·la». [Consulta: 8 abril 2019].
* ↑ «Grup 62 crea el premi Proa de Novel·la amb una dotació de 40.000 euros». [Consulta: 8 abril 2019].
* ↑ «Quan el Grup 62 contraataca amb un nou premi literari». [Consulta: 8 abril 2019].
* ↑ «Jordi Nopca gana el primer premio Proa de novela con ‘La teva ombra’», 12-11-2019. [Consulta: 13 novembre 2019].
* ↑ «Francesc Serés guanya el II Premi Proa de novel·la», 03-11-2020. [Consulta: 3 novembre 2020].
* ↑ Abella, Anna. «La menorquina Maite Salord gana el Premi Proa con una novela sobre la emigración y la memoria» (en castellà), 09-11-2021. [Consulta: 10 novembre 2021].
* ↑ ACN. «Martí Domínguez guanya el quart Premi Proa de Novel·la amb la distòpia 'Mater'», 08-11-2022. [Consulta: 8 novembre 2022].
* ↑ Nopca, Jordi. «La mirada irònica de Laura Gost guanya el premi Proa de novel·la», 07-11-2023. [Consulta: 10 novembre 2023].
* ↑ «Eva Comas-Arnal, 6è Premi Proa de novel·la». [Consulta: 25 novembre 2024].
# Alejandro Rodríguez Cadarso

Alejandro Rodríguez Cadarso (Noia, 1887 - Lubián, 1933) fou un metge i polític gallec. Va obtenir una Càtedra d'anatomia descriptiva a la Universitat de Santiago de Compostel·la el 1916, publicà alguns estudis a revistes internacionals. Fundà l'Instituto de Estudios Portugueses i fou vicerrector de la Universitat de Santiago de Compostela des del 4 de novembre de 1929 i rector des del 29 de març de 1930, a les eleccions generals espanyoles de 1931 fou elegit diputat per ORGA i es caracteritzà pel seu suport a l'autonomia de Galícia. Com a rector va pretendre lligar la universitat amb la cultura gallega i amb la societat gallega en general, afavorint la seva modernització, i desenvolupà una Residencia de Estudantes (un dels col·legis majors duu el seu nom, CM Rodríguez Cadarso) i el Campus Sud Va morir en un accident d'automòbil vora la localitat de Lubián.

## Notes

* ↑ Fitxes didàctiques per al professorat de l'Exposición Redes de Coñecemento de la Fundació Caixa Galicia
* ↑ A Rare Case of Tortuosity of the Internal Carotid Artery Arxivat 2013-08-01 at Archive.is publicat al Jornal de Anatomy el 1925
* ↑ Antón Capelán Rey, Contra a Casa da Troia, 1994, páx. 101
* ↑ Baldomero Cores Trasmonte, Ciencia e galeguidade na II República, 1989, páx. 205
* ↑ Agrelo qualificà Rodríguez Cadarso d'home conciliador i lluitador, La Voz de Galicia, 8 d'octubre de 2004
# Hatfield House

Hatfield House és una casa de camp situada en un gran parc a l'est de la ciutat de Hatfield, al comtat de Hertfordshire, Anglaterra. La casa actual d'estil jacobí fou construïda el 1611 per Robert Cecil, primer comte de Salisbury i minsitre del rei Jaume I, i fou la llar de la família Cecil des d'aleshores. Actualment és la residència de Robert Gascoyne-Cecil, el 7è marquès de Salisbury.

## Història

Al mateix lloc on hi ha ara l'actual casa de camp, hi hagué abans un edifici, el Palau Reial de Hatfield. D'aquest palau només en queda una part, a poca distància de la casa actual. Aquest palau fou on es crià la reina Elisabet I. Fou construït el 1497 pel bisbe d'Ely, John Cardinal Morton, ministre d'Enric VII, i comprimia en un rectangle quatre angles, que envoltaven un pati interior. El palau fou apropiat per Enric VIII juntament amb altres propietats de l'Església.
Els fills d'Enric VIII, Eduard i Elisabet, passaren llur infància al Palau de Hatfield. El 1548, quan només tenia 15 anys, se sospità que Elisabet havia acceptat de manera il·legal casar-se amb Thomas Seymour, la casa i els criats foren tancats per l'agent del rei Eduard VI, Robert Tyrwhit, i Esliabet fou interrogada en aquest lloc. Ella es defensà amb èxit i enginy. Seymour fou executat el 1549 per altres crims contra la corona. Després d'haver passat dos mesos tancada per la seva germana, la reina Maria I d'Anglaterra, a la Torre de Londres, tornà a Hatfield. Es diu que fou en els terrenys d'aquesta casa on Elisabet s'adonà que era reina després de morir la seva germana. El novembre de 1558, Elisabet realitzà aquí el seu primer consell d'estat al gran saló.
Al successor d'Elisabet I, Jaume I, no li agradava gaire el palau i el donà al primer ministre d'Elisabet, Robert Cecil, primer comte de Salisbury, a canvi del Palau de Theobalds, que era la casa de la família Cecil. Cecil feu enderrocar tres ales del palau el 1608 i emprà els maons per construir l'edificació actual.
El tercer marquès de Salisbury fou tres vegades primer ministre durant els últims anys del regnat de la reina Victòria.
Hatfield House és una de les atraccions preferides dels turistes perquè tenen molts objectes relacionats amb la reina Elisabet, inclosos alguns guants i un parell de mitges, que es creu que foren les primeres que hi hagué a Anglaterra. A la biblioteca s'hi mostra un pergamí en què apareix la genealogia de la reina Elisabet amb els seus avantpassats fins a Adam i Eva. El saló de marbre mostra el Retrat Ermine d'Elisabet realitzat per Nicholas Hilliard.
Les sales d'estat mostren quadres, mobles, tapissos i armadures importants. La gran escala de fusta ricament tallada i els rars vitralls de la capella privada es troben entre les característiques jacobines més originals.
# Alexander Forbes

Alexander Rooney Forbes (21 de gener de 1925 - 28 de juliol de 2014) fou un futbolista escocès de la dècada de 1950 i entrenador.
Fou internacional amb la selecció d'Escòcia 14 cops entre 1947 i 1952.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Sheffield United, Arsenal, Leyton Orient i Fulham.
També jugà amb la selecció escocesa d'hoquei sobre gel.
Com entrenador entrenà al futbol base de l'Arsenal. Posteriorment entrenà a Sud-àfrica, a clubs com Orlando Pirates.

## Palmarès

* First Division: 1947-48, 1952-53
* FA Cup: 1950

## Referències

* ↑ «Perfil a hugmansfootballers». Arxivat de l'original el 2018-09-04. [Consulta: 3 setembre 2018].
* ↑ Perfil a scottishfa
* ↑ Harris, Jeff. Arsenal Who's Who. Independent UK Sports, 1995. ISBN 1-899429-03-4.
* ↑ Alex Forbes 1925-2014, Arsenal FC.
* ↑ Gleeson, Mark. «South Africa and Scotland renew old ties». www.reuters.com. Thomson Reuters, 21-08-2007. Arxivat de l'original el 28 de juliol 2014. [Consulta: 28 juliol 2014].
# Isòtops del beril·li

Encara que el beril·li (Be) té múltiples isòtops, només un és estable, el ⁹Be; per això se'l considera un element monoisotòpic. Massa atòmica estàndard: 9.012182(3) u

## Taula

| símbol del núclid | Z(p) | N(n) | massa isotòpica (u) | període de semidesintegració | Espín nuclear | composició isotòpica representativa (fracció molar) |
| energia d'excitació |||
| ⁵Be | 4 | 1 | 5.04079(429)# | 1,7 x 10⁻⁶ s | (1/2+)# | |
| ⁶Be | 4 | 2 | 6.019726(6) | 5.0(3)E-21 s [0.092(6) MeV] | 0+ | |
| $^7$Be | 4 | 3 | 7.01692983(11) | 53.22(6) d | 3/2- | |
| $^8$Be | 4 | 4 | 8.00530510(4) | 6.7(17)E-17 s [6.8(17) eV] | 0+ | |
| ⁹Be | 4 | 5 | 9.0121822(4) | ESTABLE | 3/2- | 1.0000 |
| ¹⁰Be | 4 | 6 | 10.0135338(4) | 1.51(6)E+6 a | 0+ | |
| $^{11}$Be | 4 | 7 | 11.021658(7) | 13.81(8) s | 1/2+ | |
| $^{12}$Be | 4 | 8 | 12.026921(16) | 21.49(3) ms | 0+ | |
| $^{13}$Be | 4 | 9 | 13.03569(8) | .5(1) ns | 1/2+ | |
| ¹⁴Be | 4 | 10 | 14.04289(14) | 4.84(10) ms | 0+ | |
| $^{15}$Be | 4 | 11 | 15.05346(54)# | <200 ns | | |
| ¹⁶Be | 4 | 12 | 16.06192(54)# | <200 ns | 0+ | |

### Notes

* Els valors marcat amb # no són enterament derivat de dades experimentals. Els espins amb assignacions febles es troben entre parèntesis.
* Les incerteses es donen de forma concisa en parèntesi després dels últims dígits. Els valors de les incerteses denoten una desviació estàndard, excepte en composició isotòpica i massa atòmica estàndard de IUPAC que usa incerteses expandides.

## Referències

* Masses isotòpiques de Ame2003 Atomic Mass Evaluation Arxivat 2008-09-23 a Wayback Machine. by G. Audi, A.H. Wapstra, C. Thibault, J. Blachot and O. Bersillon in Nuclear Physics A729 (2003).
* Composició isotòpica i masses atòmiques estàndard de Atomic weights of the elements. Review 2000 (IUPAC Technical Report). Pure Appl. Chem. Vol. 75, No. 6, pp. 683-800, (2003) and Atomic Weights Revised (2005) Arxivat 2008-03-05 a Wayback Machine..
* Dades sobre període de semidesintegració, espín i isòmers provenen de les següents fonts.
** Audi, Bersillon, Blachot, Wapstra. The Nubase2003 evaluation of nuclear and decay properties, Nuc. Phys. A 729, pp. 3-128 (2003).
** National Nuclear Data Center, Brookhaven National Laboratory. Information extracted from the NuDat 2.1 database (retrieved Sept. 2005).
** David R. Lide (ed.), Norman E. Holden in CRC Handbook of Chemistry and Physics, 85th Edition, online version. CRC Press. Boca Raton, Florida (2005). Section 11, Table of the Isotopes.
Index de pàgines d'isòtops · Taula de núclids :
| Isòtop més lleuger | Isòtop actual | Isòtop més pesant |
| Isòtops de liti | Isòtops de beril·li | Isòtops de bor |
# Alexandre de Villadei

Alexandre de Villadei (o Alexandre de Villedieu, Alexander de Villa Dei, Alexandre de Dol o Alexander Dolensis) (Villedieu-les-Poêles, Normandia, 1160-1170? - ?, 1240-1250?), fou un escriptor, pedagog, gramàtic i matemàtic normand.
Sembla que era de l'orde dels franciscans. Estudià, de jove, a París. Ensenyà a Dol-de-Bretagne. Fou canonge a Avranches a la Normandia.
És l'autor del Doctrinal o Doctrinale puerorum, un tractat gramatical llatí en vers que tingué una gran difusió i repercussió, durant total la Baixa edat mitjana fins al Renaixement, en les universitat i centres educatius d'arreu d'Europa. Aquest tractat,completat vers el 1209, era format per 2645 versos hexàmetres i desplaçà a textos gramaticals fins llavors molt emprats com l'Ars Minor de Donato (s. IV) o les Institutiones grammaticae de Prisciano (s.VI). Fou objecte de adaptacions i revisions que afavoriren el seu ús durant gairebé tres segles.
Fou durament criticat per l'Humanisme. que veié en el tractat d'Alexandre de Villadei el més significat exemple dels pitjors plantejaments didàctics de l'ensenyament escolàstic.
Fou l'autor igualment, entre altres obres, d'un tractat d'aritmètica, també en vers, denominat Carmen de algorismo, que assolí igualment una gran difusió.

## Obres

* De sphæra
* De arte numerandi
* Carmen de Algorismo
* Doctrinale puerorum

## Referències

* ↑ Reinhold F. Glei: "Alexander de Villa Dei (ca. 1170-1250), Doctrinale", a Wolfram Axe (ed.): Latino-Lehrer in Europa. Fünfzehn Porträts von Varro zu Erasmus von Rotterdam. Böhlau, Köln 2005,, pp. 291-312 ISBN 3-412-14505-X
* ↑ Bowen, James. Historia de la Educación Occidental. tom II,. Barcelona: Herder, 1979, p. 64 i 170. ISBN 84-254-1056-8.
* ↑ Pàgina web Arxivat 2008-11-20 a Wayback Machine., en anglès, que extracta el llibre de Karl Menninger Number Words and Number Symbols: A Cultural History of Numbers, 1958 (MIT Press 1977, pàgines 410-412), relatiu als algorismes, amb cita del Carmen de algorismos,

## Bibliografia

* Alejandro de Villadei, El Doctrinal. Una gramática latina del Renacimiento del siglo XII.. Traducció al castellà i estudi introductori de Marco A. Gutiérrez Galindo. Ediciones Akal, Madrid 1993. (ISBN 84-460-0140-3)
* Bowen, James. Historia de la Educación Occidental.. Barcelona: Herder, 1979, tom II. [[Especial:Fonts bibliogràfiques/84-254-1056-8|ISBN 84-254-1056-8]].
# Alf-Inge Håland

Alf-Inge Håland (noruec: Alfie Haaland) (Stavanger, 23 de novembre de 1972) és un exfutbolista noruec de la dècada de 1990.
Fou 34 cops internacional amb la selecció noruega.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Bryne FK, Nottingham Forest FC, Leeds United FC i Manchester City FC.
El seu fill Erling Braut Håland també és futbolista.

## Referències

* ↑ Søfting, Thomas. «Alf Inge Håland». RSSSF Norway. Arxivat de l'original el 26 de juliol 2010. [Consulta: 9 gener 2013].
* ↑ Alf-Inge Håland a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Molde starlet Erling Braut Haland wants to follow father Alf-Inge and play for Leeds United». talkSPORT, 10-02-2017. Arxivat de l'original el 4 de gener 2018. [Consulta: 3 gener 2018].
# Kuşadası

Kuşadası (antigament Anea, Anaea, Annaea, Annaia; en català medieval: Ània) és una ciutat balneari de la Província d'Aydin, a la costa de la mar Egea, Turquia.
Entre el 4 i el 17 d'abril de 2006, fou la seu de la VIIa edició del Campionat d'Europa d'escacs individual.

## Referències

* ↑ Crowther, Mark. «The Week in Chess 597: 7th European Individual Chess Championships». London Chess Center, 17-04-2006. Arxivat de l'original el 2009-07-05. [Consulta: 1r maig 2011].
# Izola

Izola (en italià: Isola) és una ciutat situada al sud-oest d'Eslovènia, a la costa de la mar Adriàtica.
Originalment fou una illa de l'Adriàtic nord (el seu nom prové de l'italià "illa"), fou poblada per primer cop pels romans, que construïren un port a Haliaetum, al sud-oest d'aquesta ciutat.
Durant l'edat mitjana, fou controlada per la República de Venècia.
La seva base econòmica fou greument tocada quan Trieste (Trst en eslovè) esdevingué el port principal de la regió i una plaga sacsejà el territori durant el segle xvi.
Durant l'ocupació francesa de principis del segle xix, les muralles de la ciutat foren enderrocades i utilitzades per emplenar el canal que separava l'illa d'Izola de la terra ferma.

## Enllaços externs

* Izola - Lloc web oficial (en eslovè i italià)
# Sella

«Sella o la Sella» té aquests significats:
* Toponímia:
** Sella (Marina Baixa), municipi del País Valencià
** Riu Sella (País Valencià), riu de la Marina Baixa, al País Valencià.
** Riu Sella (Astúries), riu del Principat d'Astúries
** La Sella (Llagostera), muntanya al municipi de Llagostera (Gironès).
** La Sella (Ulldemolins), muntanya al municipi d'Ulldemolins (Priorat).
** La Sella (la Palma d'Ebre), muntanya als municipis de la Bisbal de Montsant (Priorat) i de la Palma d'Ebre (Ribera d'Ebre).
** Grup Sella, massís en forma d'altiplà a les Dolomites
* Sella, seient de cuir utilitzat per a muntar a cavall.
* Punt de sella, tipus de punt estacionari en una superfície multidimensional.