OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Experiment perillós

Experiment perillós (original: Experiment Perilous) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Jacques Tourneur, estrenada el 1944 i doblada al català

## Argument

El 1903, el doctor Hunt Bailey coneix una estranya dona durant un viatge amb tren. Bailey, malgrat l'halo de misteri que envolta Alida Bederaux, queda enganxat de la seva bellesa i a través d'un amic aconsegueix entrar en el seu cercle privat. Alida és l'esposa de Nick Bederaux, un conegut filantrop que en conèixer la professió de Bailey, li demanarà que demostri que la seva dona està boja. Però quan Bailey comença a aprofundir a l'entramat passat dels Bederaux, amb diverses morts relacionades amb la família, comença a dubtar sobre qui està realment boig.

## Repartiment

* Hedy Lamarr: Allida Bederaux
* George Brent: el doctor Huntington Bailey
* Albert Dekker: Clag
* Carl Esmond: Maitland
* Olive Blakeney: Cissie
* George N. Neise: Alec
* Margaret Wycherly: Maggie
* Stephanie Bachelor: Elaine
* Mary Servoss: La Srta. Wilson
* Julia Dean: Deria
* William Post Jr.: el representant del ministeri públic

## Al voltant de la pel·lícula

* Per a les escenes on canta, Hedy Lamarr va ser doblada per l'actriu Paula Raymond.

## Nominacions

* Oscar a la millor direcció artística per Albert S. D'Agostino, Jack Okey, Darrell Silvera i Claude E. Carpenter el 1946.

## Referències

* ↑ Experiment perillós

## Enllaços externs

* Critica DevilDead Arxivat 2011-09-19 a Wayback Machine.
# Executive Suite

Executive Suite és una pel·lícula estatunidenca de Robert Wise, estrenada l'any 1954.

## Argument

Avery Bullard, president de la fàbrica de mobles Tredway, s'acaba de morir d'una crisi cardíaca. No havent nomenat successor, el consell d'administració ha de votar pel seu reemplaçament. Té lloc de seguida una lluita sense treva per la conquesta de la plaça entre els sotsdirectors. Loren Phineas Shaw, el favorit, està més preocupat per la rendibilitat de l'empresa que per la seva qualitat. Vol el poder, no dubta a fer servir el xantatge. Julia Tredway, vídua del fundador i accionista principal, massa afectada per la mort de Bullard, del qual estava enamorada, dona el seu suport a Shaw. Frederick Alderson, el vicepresident, és un home íntegre però se sent sobrepassat per la situació i no ambiciona la plaça. Té posades les seves esperances en McDonald Walling, jove enginyer idealista, que vacil·la encara a presentar-s'hi. El vot sembla inclinar-se en favor de Shaw, que ha aconseguit posar del seu costat Josia Walter Dudley, un oportunista més preocupat per la seva amant Eva Bardeman que per la societat, i George Nyle Caswell, que ha acceptat diners a canvi del seu vot. Maniobres i maquinacions fan bascular el vot en favor de Shaw. Walling, en una maniobra desesperada, prova de convèncer Julia Tredway que voti per ell, parlant-li dels seus desitjos de fer tornar l'empresa a la qualitat i la modernitat. En el moment del vot, l'entusiasme de Walling i la seva visió han convençut Julia Tredway; la seva veu arrossegarà finalment la de tots els membres del consell.

## Repartiment

* William Holden: McDonald Walling
* Barbara Stanwyck: Julia O. Tredway
* Fredric March: Loren Phineas Shaw
* June Allyson: Mary Blemond Walling
* Walter Pidgeon: Frederick Hi. Alderson
* Shelley Winters: Eva Bardeman
* Paul Douglas: Josia Walter Dudley
* Louis Calhern: George Nyle Caswell
* Dean Jagger: Jesse Q. Grimm
* Nina Foch: Erica Martin
* Tim Considine: Mike Walling
* Virginia Brissac: Edith Alderson
* Edgar Stehli: Julius Steigel
* Harry Shannon: Ed Benedeck
Actors que no surten als crèdits:
* Willis Bouchey: un detectiu
* Maidie Norman: la governanta

## Premis

* Executive Suite va ser presentada al Festival de Venècia el 1954 i va obtenir, per a tots els actors de la pel·lícula, el premi especial del jurat a la millor interpretació de conjunt.
* La pel·lícula ha estat nominada igualment quatre vegades als Oscars: Oscar a la millor actriu secundària (Nina Foch), fotografia (George J. Folsey), direcció artística, i vestuari.

## Referències

* ↑ The Eddie Mannix Ledger. Margaret Herrick Library, Center for Motion Picture Study.
* ↑ «Executive Suite». ‘‘The New York Times'’.
# Fourteen Hours

Fourteen Hours és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Henry Hathaway, estrenada el 1951.

## Argument

Desesperat, Robert Cosick amenaça d'acabar amb la seva vida saltant d'un immoble a Nova York. La policia, alertada, estableix al voltant de l'immoble un cordó de seguretat i intenta dissuadir-lo. Charlie Dunning aconsegueix posar-se en contacte amb l'infeliç que estava tractant de resoldre la situació. El temps passa i esdeveniment creix.

## Repartiment

* Paul Douglas: Charlie Dunnigan
* Richard Basehart: Robert Cosick
* Barbara Bel Geddes: Virginia Foster
* Debra Paget: Ruth
* Agnes Moorehead: Christine Hill Cosick
* Robert Keith: Paul E. Cosick
* Howard Da Silva: Moskar
* Jeffrey Hunter: Danny Klempner
* Martin Gabel: Dr. Strauss
* Grace Kelly: Sra. Louise Ann Fuller
* Frank Faylen: Walter
* Jeff Corey: Sergent Farley
* James Millican: Sergent Boyle
* Donald Randolph: Dr. Benson
* George Baxter: Procuradorr
* Leonard Bell: taxista
* Barry Brooks: Fotògraf
* Bernard Burke: Capità de Police
* David Burns: taxista
* Russell Hicks: Regan, director de l'hotel

## Al voltant de la pel·lícula

* El guió va ser escrit a partir d'un fet real, relatat en un article de Joel Sayre, publicat a la revista The New Yorker.
* Entre els figurants es troba el director John Cassavetes.

## Referències

* ↑ «Fourteen Hours». The New York Times.
# Frankie i Johnny

Frankie i Johnny (títol original en anglès: Frankie and Johnny) és una pel·lícula estatunidenca de Garry Marshall estrenada l'any 1991. Ha estat doblada al català.

## Argument

Després d'haver-hi passat 18 mesos a la presó per falsificació, durant els quals descobreix el gust per la cuina i la literatura, Johnny és contractat com a cuiner en un restaurant de Nova York. Hi coneix Frankie, una cambrera de naturalesa solitària i comença a experimentar un interès per ella. Però aquesta ha tingut molt dolentes experiències amb els homes i se'n malfia.

## Repartiment

* Al Pacino: Johnny
* Michelle Pfeiffer: Frankie
* Hector Elizondo: Nick
* Nathan Lane: Tim
* Kate Nelligan: Cora
* Greg Lewis: Tino
* Gordon Belson: Marlon
* Sean O'Bryan: Bobby
* Glenn Plummer: Peter
* Shannon Wilcox: Christine
* Ele Keats: Artemis
* Dante Spinotti: Un home al bus (no surt als crèdits)

## Producció

Kathy Bates, que havia encarnat Frankie a la versió teatral, va fer campanya amb la finalitat d'interpretar de nou aquest paper, però finalment Michelle Pfeiffer va ser l'escollida, cosa que va ser acollida amb una certa negativitat atès que l'actriu era massa seductora per posar el seu perfil a un personatge profund. Jeff Bridges va ser preseleccionat per tenir el principal paper masculí, abans que fos finalment confiat a Al Pacino, el qual troba per segona vegada l'actriu després de Scarface.

## Rebuda
### Acollida de la critica

Frankie i Johnny és globalment ben acollit pels critiques país anglòfons, obtenint un 78 % de parers favorables en el lloc Rotten Tomatoes, sobre la base de divuit comentaris i una nota mitjana de 6.8/10.

### Box-oficce

El primer cap de setmana d'explotació, Frankie i Johnny arrenca a la tercera posició del box-oficce americà amb 4,768 milions de dòlars de recaptació, però arriba al segon lloc durant les seves dues primeres setmanes al cartell amb 10,573 milions. Finalment, Frankie i Johnny suma 22.773.535 $.

## Premis i nominacions

Kate Nelligan ha assolit el BAFTA a la millor actriu secundària i Michelle Pfeiffer ha estat nominada pel Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica l'any 1992.

## Referències

* 1 2 «Frankie i Johnny». esadir.cat.
* ↑ «Frankie and Johnny». The New York Times.
* 1 2 Frankie et Johnny a Internet Movie Database (anglès)
* ↑ Frankie et Johnny a Rotten Tomatoes
* ↑ Frankie et Johnny a Box Office Mojo 1
* ↑ Frankie et Johnny a Box Office Mojo 2
# Holiday Inn

Holiday Inn és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Mark Sandrich, estrenada el 1942.

## Argument

Dos ballarins, Jim Hardy i Ted Hanover, estan enamorats tots dos de la seva companya, Lila Dixon. Manifestant la noia una preferència per a Ted, Jim es retira del music-hall i funda un hotel només pels dies de festa, que anomena «Holiday Inn». S'enamora ràpidament de la seva col·laboradora, Linda Mason, que es revela una excel·lent cantant i ballarina. Quan Lila deixa Ted, aquest va a trobar el seu antic soci a l'hotel i balla, ebri, amb Linda. L'endemà, Ted ja no sap amb qui ha ballat però pensa que seria una bona substituta per a Lila. Es llança a la seva recerca, Jim li ha amagat per gelosia que es tracta de la seva col·lega. Quan Ted coneix Linda, s'enamora d'ella i prova de convèncer-la de fer cinema.

## Repartiment

* Bing Crosby: Jim Hardy
* Fred Astaire: Ted Hanover
* Marjorie Reynolds: Linda Mason
* Virginia Dale: Lila Dixon
* Walter Abel: Danny Reed
* Louise Beavers: Àvia
* Irving Bacon: Gus
* Marek Windheim: François
* James Bell: Dunbar
* John Gallaudet: Parker
* Shelby Bacon: Vanderbilt

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge es va portar a terme a Monte Rio i al Comtat de Sonoma, del 18 d'octubre de 1941 al 30 de gener de 1942.
* Quan canta, l'actriu Marjorie Reynolds és doblada per Martha Mears.
* El primer hotel de la cadena Holiday Inn va ser anomenat així pel seu arquitecte, Eddie Bluestein, en referència a la pel·lícula.

## Banda sonora original

* I'll Capture Your Heart Singing, interpretada per Fred Astaire, Bing Crosby i Virginia Dale
* Lazy, interpretada per Bing Crosby
* You're Easy to Dance With, interpretada per Fred Astaire
* White Christmas, interpretada per Bing Crosby i Martha Mears
* Happy Holidays, interpretada per Bing Crosby, Martha Mears, Shelby Bacon i Joan Arnold
* (Come To) Holiday Inn, interpretada per Bing Crosby i Martha Mears
* Let's Start the New Year Right, interpretada per Bing Crosby
* Abraham, interpretada per Bing Crosby, Martha Mears, Shelby Bacon i Joan Arnold
* Be Careful, It's My Heart, interpretada per Bing Crosby
* I Can't Tell a Lie, interpretada per Fred Astaire
* Easter Parade, interpretada per Bing Crosby
* Let's Say It with Firecrackers, interpretada per Fred Astaire
* Song of Freedom, interpretada per Bing Crosby
* (I've Got) Plenty to Be Thankful For, interpretada per Bing Crosby
* Oh, How I Hate to Get Up in the Morning, interpretada per Irving Berlin

## Premis i nominacions

* Oscar a la millor cançó original el 1942 per a White Christmas, així com una nominació en els Oscars del millor guió original i de la millor música.

## Referències

* ↑ «Holiday Inn». The New York Times.
# Homes de Negre (pel·lícula de 1997)

Homes de Negre (títol original en anglès, Men in Black) és una pel·lícula dirigida per Barry Sonnenfeld estrenada el 1997, basada en el còmic homònim de Lowell Cunningham. Tot i que la pel·lícula ha estat doblada al català només es pot trobar subtitulada al català per Movistar + entre totes les plataformes de streaming.
Es va produir una sèrie entre 1997 i 2001, i dues seqüeles, Homes de Negre 2 el 2002, i Homes de Negre 3 el 2012.

## Argument

Els Homes de Negre són un alt organisme secret que supervisa i dirigeix l'activitat extraterrestre al nostre planeta. Els seus agents no tenen identitat i no responen a cap branca de cap govern. I ara l'oficial de policia James Edwards (Will Smith) ho descobrirà tot: després de perseguir un extraterrestre sense saber-ho, aquest li revela que la Terra serà destruïda i els homes de negre requeriran la seva ajuda. Instruït per l'agent K (Tommy Lee Jones), ambdós agents hauran de detenir un Insecte gegant que s'ha introduït al cos d'un granger (Vincent D'Onofrio) i el seu pla: agafar la Galàxia que està al collar d'un gat, i tornar amb els altres extraterrestres.

## Repartiment

* Tommy Lee Jones
* Will Smith
* Linda Fiorentino
* Vincent D'Onofrio
* Sergio Calderón
* Rip Torn
* Siobhan Fallon
* Tony Shalhoub
* Verne Troyer

## Premis i nominacions
### Premis

* 1998. Oscar al millor maquillatge per Rick Baker i David LeRoy Anderson

### Nominacions

* 1998. Oscar a la millor banda sonora per Danny Elfman
* 1998. Oscar a la millor direcció artística per Bo Welch i Cheryl Carasik
* 1998. Globus d'Or a la millor pel·lícula musical o còmica
* 1998. BAFTA als millors efectes visuals per Eric Brevig, Rick Baker, Rob Coleman i Peter Chesney
* 1998. Grammy a la millor composició instrumental escrita per a pel·lícula o televisió per Danny Elfman

## Referències

* ↑ Títol català
* ↑ Conroy, Mike. 500 Great Comic Book Action Heroes (en anglès). Barron's, 2003, p. 260. ISBN 0764125818.
* ↑ «Homes de negre». Goita què fan, ara!. [Consulta: 24 desembre 2022].
* ↑ «Miguelanxo Prado gana el Nacional de Cómic con ‘Ardalén'» (en castellà). El País, 31-10-2013. [Consulta: 13 abril 2015].
* ↑ «men in black». The New York Times.
# Kiss of Death

Kiss of Death és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Henry Hathaway, estrenada el 1947.

## Argument

La vigília de Nadal, Nick Bianco, el pare del qual havia estat mort per la policia, assalta amb dos còmplices una joieria. Però l'atracament fracassa i Nick, ferit és detingut i, negant-se a donar el nom dels seus còmplices, és condemnat a vint anys de presó. A la presó s'assabenta del suïcidi de la seva dona i decideix parlar per tal de sortir de presó i ajudar les seves dues filles.

## Repartiment

* Victor Mature: Nick Bianco
* Brian Donlevy: el procurador adjunt d'Angelo
* Coleen Gray: Nettie
* Richard Widmark: Tom Udo
* Taylor Holmes: Earl Howser
* Howard Smith: el director de la presó
* Karl Malden: el sergent William Cullen
* Anthony Ross: Williams
* Mildred Dunnock: Ma Rizzo
* Millard Mitchell: Max Schulte

## Al voltant de la pel·lícula

* El pel·lícula és rodada en decorats reals.
* L'actuació de Richard Widmark va destacar per ser el començament a la pantalla. En una escena empeny, rient-se, una vella senyora paralítica des de dalt d'una escala. Aquest paper li valdrà una nominació als oscars.
* El final de la pel·lícula escrita per Ben Hecht va ser canviat per Philip Dunne. En la primera versió Nick s'amagava en lloc de marxar a la recerca de l'assassí.
* El paper de Maria, la dona de Nick, interpretat per Patricia Morison, ha estat totalment suprimit al muntatge.
* Un remake fou dirigit el 1958 per Gordon Douglas: The Friend Who Walked the West. La història es va convertir en western.
* Un nou remake surt el 1995 dirigida per Barbet Schroeder amb Nicolas Cage i David Caruso: Kiss of Death .
# L'home més enfadat de Brooklyn

L'home més enfadat de Brooklyn (títol original: The Angriest Man in Brooklyn) és una pel·lícula del 2014 dirigida per Phil Alden Robinson. És protagonitzada per Robin Williams, Mila Kunis, Peter Dinklage i Melissa Leo. Està doblada al català.
És una nova versió de la pel·lícula d'Israel, de 1997, The 92 Minutes of Mr. Baum, escrita i dirigida per Assí Dayyan. La pel·lícula va tenir una estrena limitada i es va presentar en DVD el 23 de maig de 2014.

## Argument

La doctora Sharon Gill, que fa una substitució, li comunica per error al pacient Henry Altmann que li queden només 90 minuts de vida. La metge tracta de localitzar desesperadament aquest home, que s'ha llançat en una absurda aventura per la ciutat en la qual tractarà d'esmenar tots els errors que ha comès en la seva vida.

## Repartiment

* Robin Williams com a Henry Altmann
* Mila Kunis com a Sharon Gill
* Melissa Leo com a Bette Altmann
* Peter Dinklage com a Aaron Altmann
* James Earl Jones com a Ruben
* Hamish Linklater com a Tommy Altmann
* Sutton Foster com a Adela
* Richard Kind com a Bix Field
* Daniel Raymont com a Ulugbek
* Chris Gethard com el Dr. Jordan Reed
* Jerry Adler com a Cooper
* Bob Dishy com a Frank
* Isiah Whitlock, Jr. com a Yates
* Da'Vine Joy Randolph com a la infermera Rowan
* Jeremie Harris com a Leon
* Lee Garlington com a Gummy
* Roy Milton Davis com a Buster
* Olga Merediz com a Jane
* Hank Chen com a Damien
* Rock Kohli com a Gurjot
* Kirk Taylor com a Policía

## Recepció

Va rebre crítiques negatives. Rotten Tomatoes dona a la pel·lícula una puntuació del 10%, basada en ressenyes de trenta crítics, amb una qualificació mitjana de 3,5/10. Metacritic va calcular una puntuació de 21/100, sobre la base de 13 ressenyes, la qual cosa indica, generalment, comentaris desfavorables.

## Referències

* ↑ «L'home més enfadat de Brooklyn». esadir.cat. [Consulta: 1r març 2024].
# L'ombra del diable

L'ombra del diable (títol original: The Devil's Own) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Alan J. Pakula, estrenada l'any 1997. Ha estat doblada al català.

## Argument

A Rory Devaney, un membre actiu de l'IRA provisional, li confien la missió de comprar armes als Estats Units, amb la finalitat de permetre a l'Exèrcit Republicà Irlandès de continuar la seva lluita. S'hostatja a casa de Tom O'Meara, un policia novaiorquès d'origen irlandès que ho ignora tot dels moviments del seu convidat. Ràpidament, una franca amistat neix entre els dos homes. Però tot el que fa Rory i l'ofici de Tom els portaran indefectiblement a enfrontar-se.

## Repartiment

* Harrison Ford: Tom O'Meara
* Brad Pitt: Rory Devaney / Francis Austin McGuire
* Margaret Colin: Sheila O'Meara
* Rubén Blades: Edwin Diaz
* Treat Williams: Billy Burke
* George Hearn: Peter Fitzsimmons
* Mitch Ryan: el cap Jim Kelly
* Natascha McElhone: Megan Doherty
* Paul Ronan: Sean Phelan
* Simon Jones: Harry Sloan
* Julia Stiles: Bridget O'Meara
* Ashley Carin: Morgan O'Meara
* Kelly Singer: Annie O'Meara
* David O'Hara: Martin MacDuf
* David Wilmot: Dessie
* Brendan Kelly: Teddy
* Gregory Salata: Tony
* Malachy McCourt: Bishop
* Victor Slezak: Evan Stanley, agent de l' FBI
* Scott Nicholson: el poli debutantAl voltant de la pel·lícula

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge s'ha desenvolupat del 5 de febrer fins al mes d'agost de 1996 a Montclair i Nova York als Estats Units, així com a Clogherhead i Dublín a Irlanda.
* Es tracta de l'últim film dirigit per Alan J. Pakula, mort en un accident de cotxe el 19 de novembre de 1998.
* Crítica
** "Atractiu drama de suspens escrit pel sempre eficaç Kevin Jarre. (...) Conserva un bon ritme durant tot el metratge"
** "Interessant"

## Banda original

* Gonna Fly Now, composta per Bill Conti, Ayn Robbins i Carol Connors
* God Be With You, interpretada per Dolores O'Riordan
* Elvis Waits, interpretada per Nan Vernon
* Hay Que Poner El Alma, interpretada per Victor Manual
* All 4 Love, interpretada per Color Me Badd
* Rock The Boat, interpretada per The Hues Corporació
* Voices of Spring, Op. 410, interpretada per l'Orquestra filarmonica de Nova York
* Veni Creator Spiritus, interpretada per Richard Proulx
* (Somebody) Loan Me A Dime, interpretada per Boz Scaggs
* Unchained Melody, interpretada pels Righteous Brothers
* Trouble Brother, interpretada per Robert Bradley's Blackwater Surprise
* There Will Never Be Another You, composta per Harry Warren i Mack Gordon
* The War Is Over, interpretada per Melissa Etheridge

## Referències

* ↑ «L'ombra del diable». esadir.cat.
* ↑ «The Devil's Own». The New York Times.
* ↑ Morales, Fernando «La sombra del diablo». El País.
* ↑ Rioyo, Javier «La sombra del diablo». Cinemanía.
# La cuina de l'infern

La cuina de l'infern (títol original: Paradise Alley) és una pel·lícula dels Estats Units de Sylvester Stallone, estrenada el 1978. Ha estat doblada al català.

## Argument

Nova York 1946. Els tres germans Carboni (Cosmo, Victor i Lenny) viuen en el Bronx on regnen la misèria i la violència. Victor és el més ximplet dels tres, empès pels seus germans (sobretot per Cosmo) abandona llavors la seva feina de repartidor de gelats per llançar-se a la lluita.

## Repartiment

* Sylvester Stallone: Cosmo Carboni
* Lee Canalito: Victor Carboni
* Armand Assante: Lenny Carboni
* Frank McRae: Big Glory
* Anne Archer: Annie
* Kevin Conway: Stitch
* Joe Spinell: Burp
* Terry Funk: Frankie the Thumper
* Joyce Ingalls: Bunchie
* Aimée Eccles: Susan Chow
* Paul Mace: Rat
* Tom Waits

## Al voltant de la pel·lícula

* Es tracta de la primera direcció de Sylvester Stallone.
* El germà de Sylvester, Frank Stallone, interpreta el paper d'un cantant.
* Armand Assante i Sylvester Stallone es trobaran el 1995 en Judge Dredd, de Danny Cannon.
* El rodatge s's'ha desenvolupat del 25 de novembre de 1977 a l'11 de febrer de 1978.

## Referències

* ↑ esadir.cat. La cuina de l'infern. esadir.cat.
* ↑ «Paradise alley». The New York Times.
# La força del vent (pel·lícula del 2003)

La força del vent (títol original: A Mighty Wind ) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Christopher Guest, estrenada el 2003. Ha estat doblada al català.

## Argument

Fals documental sobre un grup de rock dels anys 1960 que es reforma per a un ultim concert en memòria del seu antic organitzador mort fa poc.

## Repartiment

* Bob Balaban: Jonathan Steinbloom
* Catherine O'Hara: Mickey Crabbe
* Ed Begley Jr.: Lars Olfen
* Eugene Levy: Mitch Cohen
* Harry Shearer: Mark Shubb
* Michael McKean: Jerry Palter
* Christopher Guest: Alan Barrows
* John Michael Higgins: Terry Bohner
* Todd Lieberman: Fred Knox
* Jim Ortlieb: David Kantor
* Jennifer Coolidge: Amber Cole
* Jane Lynch: Laurie Bohner
* Parker Posey: Sissy Knox
* Fred Willard: Mike LaFontaine

## Premis i nominacions
### Premis

* Premis Critics Choice: millor cançó "A Mighty Wind" (Christopher Guest, Michael McKean i Eugene Levy)
* Premi Grammy: millor cançó escrita per a un film "A Mighty Wind" (Christopher Guest, Michael McKean i Eugene Levy
* Premis New York Film Critics Circle: millor actor a un segon paper (Eugene Levy)
* Premis Satellite: millor actor a un segon paper - Comèdia/comèdia musical (Eugene Levy)

### Nominacions

* Oscar a la millor cançó original: "A Kiss at the End of the Rainbow" (Michael McKean i Annette O'Toole)
* Premi Grammy: millor compilació de músiques originals
* Independent Spirit al millor guió (Christopher Guest i Eugene Levy)
* Premis Phoenix Film Critics Society: millor càsting, millor banda original i film de l'any
* Premis Satellite: millor film - Comèdia/comèdia musical, millor actriu a un segon paper - Comèdia/comèdia musical (Catherine O'Hara) i millor cançó original "A Kiss at the End of the Rainbow" (Michael McKean i Annette O'Toole)
* Premis Young Artist: millor film familiar - Comèdia/comèdia musical

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > La força del vent». [Consulta: 22 octubre 2018].
* ↑ Scott, A. O. «FILM REVIEW; Nostalgic Sounds of Old Folkies Who Never Were» (en anglès). The New York Times.
# La història de Buddy Holly

La història de Buddy Holly (títol original: The Buddy Holly Story) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Steve Rash, estrenada el 1978. Ha estat doblada al català.

## Argument

Història de Buddy Holly, des de la seva infantesa a Lubbock, Texas, passant per la seva carrera de productor de música a Nashville fins a arribar a ser reconegut pel seu gran èxit.

## Repartiment

* Gary Busey: Buddy Holly
* Don Stroud: Jesse Charles
* Charles Martin Smith: Ray Bob Simmons
* Conrad Janis: Ross Turner
* William Jordan: Riley Randolph
* Maria Richwine: Maria Elena Holly
* Amy Johnston: Cindy Lou
* Dick O'Neill: Sol Gittler
* Fred Travalena: Madman Mancuso
* Gailard Sartain: The Big Bopper
* Freeman King: Apollo M.C
* Joe Renzetti: Violinista
* Buddy Milles: Músic

## Premis i nominacions
### Premis

* 1979: Oscar a la millor banda sonora per Joe Renzetti
* 1979: BAFTA a la millor nova promesa per Gary Busey

### Nominacions

* 1979: Oscar al millor actor per Gary Busey
* 1979: Oscar al millor so per Tex Rudloff, Joel Fein, Curly Thirlwell i Willie D. Burton
* 1979: Globus d'Or al millor actor musical o còmic per Gary Busey

## Referències

* ↑ esadir.cat. La història de Buddy Holly. esadir.cat.
* ↑ «The Buddy Holly story». The New York Times.