OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gran Premi de Suècia de motociclisme

El Gran Premi de Suècia de motociclisme fou un esdeveniment esportiu que es disputà en 22 ocasions entre el 1958 i el 1990 al Circuit d'Anderstorp (després d'algunes edicions inicials als de Hedemora, Kristianstad i Karlskoga), dins del calendari del Campionat del món de motociclisme.

## Guanyadors

| Any | Circuit | 80cc | 125 cc | 250 cc | 350cc | 500cc | Detalls |
| 1990 | Anderstorp | | Hans Spaan | Carles Cardús | | Wayne Rainey | Detalls |
| 1989 | Anderstorp | | Àlex Crivillé | Sito Pons | | Eddie Lawson | Detalls |
| 1988 | Anderstorp | | Jorge Martínez "Aspar" | Sito Pons | | Eddie Lawson | Detalls |
| 1987 | Anderstorp | | Fausto Gresini | Anton Mang | | Wayne Gardner | Detalls |
| 1986 | Anderstorp | | Fausto Gresini | Carlos Lavado | | Eddie Lawson | Detalls |
| 1985 | Anderstorp | | August Auinger | Anton Mang | | Freddie Spencer | Detalls |
| 1984 | Anderstorp | | Fausto Gresini | Manfred Herweh | | Eddie Lawson | Detalls |
| | | 50cc | 125 cc | 250 cc | 350cc | 500cc | |
| 1983 | Anderstorp | | Bruno Kneubühler | Christian Sarron | | Freddie Spencer | Detalls |
| 1982 | Anderstorp | | Iván Palazzese | Roland Freymond | | Takazumi Katayama | Detalls |
| 1981 | Anderstorp | | Ricardo Tormo | Anton Mang | | Barry Sheene | Detalls |
| 1979 | Karlskoga | | Pier Paolo Bianchi | Graziano Rossi | | Barry Sheene | Detalls |
| 1978 | Karlskoga | | Pier Paolo Bianchi | Gregg Hansford | Gregg Hansford | Barry Sheene | Detalls |
| 1977 | Anderstorp | Ricardo Tormo | Angel Nieto | Mick Grant | Takazumi Katayama | Barry Sheene | Detalls |
| 1976 | Anderstorp | Angel Nieto | Pier Paolo Bianchi | Takazumi Katayama | | Barry Sheene | Detalls |
| 1975 | Anderstorp | Eugenio Lazzarini | Paolo Pileri | Walter Villa | | Barry Sheene | Detalls |
| 1974 | Anderstorp | Henk van Kessel | Kent Andersson | Takazumi Katayama | Teuvo Länsivuori | Teuvo Länsivuori | Detalls |
| 1973 | Anderstorp | Jan de Vries | Börje Jansson | Dieter Braun | Teuvo Länsivuori | Phil Read | Detalls |
| 1972 | Anderstorp | Jan de Vries | Angel Nieto | Rod Gould | Giacomo Agostini | Giacomo Agostini | Detalls |
| 1971 | Anderstorp | Angel Nieto | Barry Sheene | Rod Gould | Giacomo Agostini | Giacomo Agostini | Detalls |
| 1961 | Kristianstad | | Luigi Taveri | Mike Hailwood | František Štastný | Gary Hocking | Detalls |
| 1959 | Kristianstad | | Tarquinio Provini | Gary Hocking | John Surtees | | Detalls |
| 1958 | Hedemora | | Alberto Gandossi | Horst Fügner | Geoff Duke | Geoff Duke | Detalls |

## Referències

* «L'histoire du Grand Prix de Suede» (en francès). Racing Memory. [Consulta: 2 maig 2008].
# Dionisio Memmo

Dionisio Memmo (Venècia, segle XV - segle XVI) fou un compositor i organista italià del Renaixement.

## Biografia

Membre de la noble família veneciana de Memo o Memmo, era membre de l'Orde de la Santa Creu. Havia estat deixeble de Zuan Maria Marin, organista de la Cappella Marciana, i de Paul Hofhaimer, considerat llavors com el més gran organista alemany.
Es va convertir en cantant a la basílica de Sant Marc, sota la direcció de Pietro de Fossis. El 22 de setembre de 1507 va ser nomenat organista en substitució del seu difunt mestre Marin. El 12 de gener de 1511 va ser denunciat a la cort de Frederic II de Màntua.
El setembre de 1516 va anar a Anglaterra, deixant el seu lloc a Sant Marc, amb la protecció de l'ambaixador de la República de Venècia, Sebastiano Giustiniani, que el va presentar al cardenal Thomas Wolsey, Lord Canceller del regne, i el va presentar a la cort d'Enric VIII, també músic, i de la reina Caterina d'Aragó. Posteriorment, va obtenir la dispensa necessària de l'Orde i va ser nomenat rector de Saint-Pierre; fou nomenat capellà del rei i cap dels músics de la cort.
Després de la creació de la Lliga de Cambrai, es va veure obligat a deixar Anglaterra cap a Portugal. Tot i això, a causa d'un naufragi de camí, va haver d'aturar-se el 1526 a Espanya on va ser, durant un any, el 1539, organista de la catedral de Santiago de Compostel·la.
Després de 1539, ja no tenim més informació sobre Memmo.

## Notes

* ↑ Suivant ce que rapporte Fantino, dans la dédicace latine des Harmoniae poeticae Pauli Hofheimeri, une publication posthume des compositions de Hofhaimer.
* ↑ La Lliga de Cambrai, una de les importants aliances associades a les Guerres d'Itàlia va ser una coalició contra la República de Venècia, organitzada en els dos tractats firmats a la ciutat francesa de Cambrai el 10 de desembre de 1508.

## Enllaços externs

* Biografia a treccani.it (italià)
# Nando Cruz de Rich

Nando Cruz de Rich (Barcelona, 1968) és un periodista musical català actiu des de finals de la dècada del 1980. Ha col·laborat en programes de televisió com Sputnik (Canal 33) i Música moderna (BTV), emissores de ràdio (Ràdio Ciutat Vella, iCat), revistes (Popular 1, Rockdelux, Factory...) i mitjans com Nativa.cat, Time Out Barcelona i Crític.
També és autor dels llibres Una semana en el motor de un autobús: la historia del disco que casi acaba con Los Planetas, Pequeño circo: historia oral del indie en España i Mazoni: 31 dies de gira, 31 dies tancat. El 2016 va col·laborar amb el llibre Cultura en tensió, de l'editorial Raig Verd, amb altres autors com Lucía Lijtmaer, César Rendueles, Marina Garcés, Ramon Faura i Joan Miquel Gual.
En els últims anys s'ha dedicat a visibilitzar realitats musicals marginades per la cultura oficial i els mitjans de comunicació de masses des de la secció de reportatges «Altres escenaris possibles» d'El Periódico i el programa de ràdio 10.000 fogueres a Betevé.

## Obra publicada

* Macrofestivales. El agujero negro de la música. Ediciones Península, 2023, p. 352. ISBN 9788411001670.
* Pequeño circo. Historia oral del indie en España. Contra, 2022, p. 944. ISBN 9788494683329.
* Mazoni: 31 dies tancat, 31 dies de gira. LaBreu Edicions, 2015, p. 244. ISBN 9788494329470.
* Una semana en el motor de un autobús. La historia del disco que casi acaba con Los Planetas. Lengua de Trapo, 2011, p. 192. ISBN 9788483811016.

## Referències

* ↑ Sabaté, David. «Tenim Morads a tots els barris. Això és imparable». Crític, 26-07-2022. [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ Corominas, Elsa. «Entrevista a Nando Cruz, periodista musical», 06-07-2023. [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ «Nando Cruz». Crític. [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ «Nando Cruz». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
* ↑ «Conflicte i elasticitat». [Consulta: 2 juny 2024].
* ↑ Justícia, Joana. «Una església, una llibreria i fins i tot una comissaria poden ser espais musicals», 19-07-2024.
* ↑ «Nando Cruz». [Consulta: 2 juny 2024].
* ↑ Peñalver, Thais. «Las pulseras 'cashless' son un timo; el festival ingresa más, pero descontenta al público» (en castellà), 20-10-2023. [Consulta: 21 novembre 2024].
# Vicent Peris

Vicent Peris (Sogorb, 1478- València, 1522) va ser un militar valencià, capità general de l'exèrcit agermanat durant de la revolta de les Germanies del Regne de València.
Des dels inicis de la revolta armada, els agermanats van mostrar fortes discrepàncies internes, en estar formats per grups socials amb interessos ben diferents i de vegades contraposats. Peris fou un líder radical de la revolta que substituí el moderat Joan Llorenç. Peris obtingué dos grans èxits militars inicials: la presa del castell de Xàtiva el 14 de juliol del 1521 i la victòria de la batalla de Gandia, el 23 de juliol del mateix any.
Posteriorment, el moviment va perdre unitat, i es produïren discrepàncies entre els seus líders, i les següents campanyes militars van concloure en derrotes dels agermanats. Peris, després de fer-se fort uns mesos a Xàtiva, tornà a València la nit del 18 de febrer del 1522, amb l'objectiu de revifar la revolta, car, des de la capital, la burgesia rebel estava pactant una eixida negociada.
En una desesperada aventura, Vicent Peris s'instal·là en la seva pròpia casa i hi congregà els seus partidaris, cosa que va desembocar en un dur combat durant tota aquella nit pels carrers de València, fins que un grup de soldats aconseguí incendiar la seva casa. Peris acabà lliurant-se al capità Diego Ladrón de Guevara. El 3 de març del 1522, entraren definitivament les tropes reials a València, i es realitzà l'execució, l'endemà, de Vicent Peris i els seus col·laboradors més directes.

## Referències

* Luis Las Revoluciones Españolas en el siglo XVI, 1973, Colección Universitaria de Bolsillo Punto Omega, Madrid, p. 197.
# Platja de Capri

La platja de Capri és una platja urbana del municipi de La Ràpita (Montsià), situada a la badia dels Alfacs, entre la platja de l'Aiguassera, a ponent, separades per un espigó, i la platja dels Hortets, a llevant, unides per una passarel·la sobre el mar.
Té una longitud de 70 metres i una amplada mitjana de 30 metres, formada per sorra fina i daurada, amb un pendent d'entrada a l'aigua suau. Situada al costat del passeig marítim, disposa de dutxes, neteja diària i accés per a persones amb mobilitat reduïda.

## Referències

* ↑ «Playa: Capri». Portal oficial de turismo de España.
* ↑ «Platja de Capri». Diputació de Tarragona.
* ↑ «Platja de Capri». Turisme de la Ràpita.
# Platja de l'Aiguassera

La platja de l'Aiguassera és una platja urbana del municipi de La Ràpita (Montsià), situada a la badia dels Alfacs. Està delimitada als dos extrems per les roques dels espigons, que la separen a llevant de la platja de Capri i a ponent de la platja de la Senieta. Té una longitud de 100 metres i una amplada de 15 metres, formada per sorra fina i daurada. Situada al costat del passeig marítim, disposa de dutxa, neteja diària i accés per a persones amb mobilitat reduïda.

## Referències

* ↑ «Platja de l’Aiguassera». Diputació de tarragona.
* ↑ «Platja de l’Aiguassera». Turisme de La Ràpita.
# Glyptothorax quadriocellatus

Glyptothorax quadriocellatus és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes. Poden assolir fins a 11,5 cm de llargària total. Es troba al Vietnam i la Xina.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
# Thomas Carr (paleontòleg)

Thomas D. Carr és un paleontòleg de vertebrats que va rebre el seu doctorat (Ph.D.) de la Universitat de Toronto el 2005. Actualment és membre de la facultat de biologia del Carthage College a Kenosha, Wisconsin. Gran part del seu treball és sobre els dinosaures tiranosauroïdeus. Carr publicà la primera anàlisi quantitativa de l'ontogènia dels tiranosàurids el 1999, establint que diversos del gèneres i espècies prèviament reconeguts de tyrannosaurids eren de fet juvenils d'altres tàxons reconeguts. Carr compartí el Premi Lanzendorf Prize per il·lusteració científica de la conferència del 2000 de la Society of Vertebrate Paleontology pel treball artístic en el seu article. El 2005, ell i dos col·legues van descriure i donar nom al tiranosàurid Appalachiosaurus, que es va trobar a Alabama. També és curator del Dinosaur Discovery Museum de Kenosha, Wisconsin.

## Algunes publicacions

* Carr, Thomas D. (1999). "Craniofacial ontogeny in Tyrannosauridae (Dinosauria, Coelurosauria)." Journal of Vertebrate Paleontology 19 (3): 497-520.
* Carr, Thomas D.; Williamson, Thomas E.; & Schwimmer, David R. (2005). "A new genus and species of tyrannosauroid from the Late Cretaceous (middle Campanian) Demopolis Formation of Alabama." Journal of Vertebrate Paleontology 25 (1): 119–143.

## Referències

* ↑ «Thomas Carr, Assistant Professor of Biology». Carthage College Biology Department. Arxivat de l'original el 2008-07-06. [Consulta: 17 gener 2008].
* ↑ Carr, Thomas D. «Craniofacial ontogeny in Tyrannosauridae (Dinosauria, Coelurosauria)». Journal of Vertebrate Paleontology, 19, 3, 1999, pàg. 497–520. DOI: 10.1080/02724634.1999.10011161.
* ↑ «SVP Award, Prize and Grant Recipients». Society of Vertebrate Paleontology. Arxivat de l'original el 2008-03-25. [Consulta: 17 gener 2008].
* ↑ Carr, Thomas D.; Williamson, Thomas E.; Schwimmer, David R. «A new genus and species of tyrannosauroid from the Late Cretaceous (middle Campanian) Demopolis Formation of Alabama». Journal of Vertebrate Paleontology, 25, 1, 2005, pàg. 119–143. DOI: 10.1671/0272-4634(2005)025[0119:ANGASO]2.0.CO;2. ISSN: 0272-4634.
# Dinàmiks

Dinàmiks és un programa de televisió emès al canal Super3, sobre experiments i ciència dirigit a infants i joves. El programa presentat pel físic divulgador científic Dani Jiménez, es va estrenar el primer capítol l'abril de 2013 i es va emetre l'últim el mes de juny de 2019. El programa, que s'emetia els dissabtes al matí, compta amb 5 temporades, totes d'entre 25 i 27 capítols, a excepció de la cinquena, que només té 13 capítols. Tots els capítols es poden veure a la plataforma 3Cat.

## Format i Contingut

Cada capítol té una durada aproximada de 25 minuts, i s'estructura en diverses seccions.
* "L'experiment": en aquesta primera secció es duu a terme una demostració pràctica amb la qual Dani Jiménez explica conceptes científics bàsics mitjançant materials casolans.
* "La pregunta curiosa": s'expliquen curiositats i es responen preguntes sobre elements quotidians, que es responen amb un experiment que demostra la resposta.
* "El repte": es proposen experiments, explicats a partir d'un científic rellevant de la història de la ciència. Per a fer-ho més dinàmic, Dani Jiménez es troba acompanyat d'un esquelet, el qual en cada programa es converteix en el científic corresponent, i que el programa el dona a conèixer de forma didàctica.
* "Dinamikscopi": aquesta és secció especial, la qual només apareix en alguns capítols i té una duració d'un minut. Es mostra una imatge de la vista d'un microscopi, i es donen tres opcions als espectadors del que podria ser la mostra. Els espectadors han dendevinar quina de les tres opcions és la correcta, i al final de la secció es resol la pregunta.

## Reconeixements i premis

* Premi Nacional de Comunicació Científica - 2016

## Referències

* ↑ 3Cat. «Dinàmiks». [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ Roca, Albert Castellví. «La ciència de Dani Jiménez tindrà programa propi al Super3», 04-04-2013. [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ Redacció. «La màgia de la ciència - 06 abril 2013». [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ 3Cat. «Premi a "Dinàmiks", del Super3», 03-03-2017. [Consulta: 7 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Dinàmiks a TV3
# Marilyn Manson

Brian Hugh Warner (nascut el 5 de gener de 1969), més conegut pel seu nom artístic Marilyn Manson, és un músic, periodista i artista famós per l'exagerat personatge que interpreta com a cantant de la banda musical homònima. El seu nom artístic prové de la fusió dels noms de l'actriu Marilyn Monroe i de l'assassí en sèrie Charles Manson, amb la finalitat de mostrar el pertorbador dualisme de la cultura estatunidenca.
Apareix en les pel·lícules com Jawbreaker, Carretera perduda de David Lynch i Party Monster. Té la intenció de ser director de cine. No només es dedica a la música, també pinta i algunes celebritats com Jack Osbourne o Nicolas Cage són admiradors i compradors de les seves obres. De 2005 a 2007 va estar casat amb la model i vedet Dita von Teese.

## Vida personal

D'infant, va ser durament maltractat, fins i tot sexualment, cosa que inspira parcialment la seva faceta artística d'avui.

## Discografia

* Portrait of an American Family (1994)
* Smells Like Children (1995)
* Antichrist Superstar (1996)
* Mechanical Animals (1998)
* Holy Wood (In the Shadow of the Valley of Death) (2000)
* The Golden Age of Grotesque (2003)
* Eat Me, Drink Me (2007)
* The High End of Low (2009)
* Born Villain (2012)
* The Pale Emperor (2015)
* Heaven Upside Down (2017)
* We Are Chaos (2020)
* One Assassination Under God - Chapter 1 (2024)

## Referències

* ↑ «Manson reveals artistic verve» (en anglès). BBC News, 20-11-2002. [Consulta: 19 agost 2013].
* ↑ «Marilyn Manson y Dita Von Teese se pelean por la 'custodia' de sus animales disecados» (en castellà). 20 minutos, 07-06-2007. [Consulta: 19 agost 2013].
* ↑ Lasher, Danielle. «15 Celebs You Didn't Know Survived Child Abuse» (en anglès). BabyGaga, 22-05-2017. [Consulta: 7 gener 2023].
# Moenkhausia surinamensis

Moenkhausia surinamensis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.
Adut, pot atènyer fins a 10 cm de llargària total. Viu a àrees de clima tropical a Sud-amèrica, a les conques dels rius Surinam, Saramacca, Oyapock, Approuague, Comté i Sinnamary.

## Referències

* ↑ Géry, Jacques «Notes on characoid fishes collected in Surinam by Mr. H.P. Pijpers, with descriptions of new forms» (pdf) (en anglès). Bijdragen tot de Dierkunde, v. 35, 1965, pàg. 101-126, Pls. 1-2.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Nova Jersey. 672 p.
# Prodontocharax melanotus

Prodontocharax melanotus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes. Poden atènyer fins a 4,8 cm de llargària total. Viu en zones de clima tropical a Sud-amèrica a les conques dels rius Beni, Itenez i Madre de Dios.

## Referències

* ↑ Pearson, Nathan Everett. The Fishes of the Eastern Slope of the Andes: I. The Fishes of the Rio Beni Basin, Bolivia (en anglès). Indiana University, 1924.
* 1 2 3 Torres, Armi G.; Casal, Christine Marie V. «Prodontocharax melanotus Pearson, 1924» (en anglès). FishBase.
# Nematobrycon lacortei

Nematobrycon lacortei és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.
Pot atènyer fins a 3,6 cm de llargària total. Viu en zones de clima tropical entre 23 °C - 27 °C de temperatura a la conca del riu San Juan a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Weitzman, Stanley H.; Fink, William L. «A new species of characid fish of the genus Nematobrycon from the Rio Calima of Colombia» (pdf) (en anglès). Beaufortia, v. 19, 248, 1971.
* 1 2 Binohlan, Crispina B.; Reyes, Rodolfo B. «Nematobrycon lacortei Weitzman & Fink, 1971 Rainbow tetra» (en anglès). Fishbase, s.d.
# Banchan

Banchan ( /ˈbɑːntʃɑːn/ BAHN-chahn ; coreà: 반찬) són petits plats que se serveixen juntament amb arròs cuit a la cuina coreana. Els banchans sovint es posen al mig de la taula per ser compartits. Al centre de la taula hi ha el plat principal secundari, com el galbi o el bulgogi, i una olla compartida de jjigae. Els bols d'arròs cuit i guk (sopa) es posen individualment. Els banchans se serveixen en petites porcions, pensades per acabar a cada àpat i reposar durant l'àpat si no és suficient. Normalment, com més formals siguin els àpats, més banchan hi haurà. La província de Jeolla és especialment famosa per servir moltes varietats diferents de banchan en un sol àpat.
El parament bàsic de la taula per a un àpat anomenat bansang sol consisteix en bap ( 밥, arròs cuit), guk o tang (sopa), gochujang o ganjang, jjigae i kimchi. Segons el nombre de banchan afegits, la configuració de la taula s'anomena 3 cheop (삼첩), 5 cheop (오첩), 7 cheop (칠첩), 9 cheop (구첩), 12 cheop (십이첩) bansang, amb el 12 cheop utilitzat a la cuina reial coreana.

## Història

Es creu que Banchan va ser el resultat de la influència budista cap a mitjans del període dels Tres Regnes i la posterior prohibició de menjar carn per part de les monarquies d'aquests regnes. Així, amb la prohibició dels plats que contenen carn, els plats a base de verdures van augmentar el protagonisme i es van convertir en el punt central de la cuina coreana; les cuines de la cort van desenvolupar diversos mètodes per cuinar, preparar i presentar aquests plats, mentre que els plebeus menys acomodats van produir conjunts més petits i senzills d'aquests plats a base de verdures.

## Referències

* ↑ Bhandari, Aparita. «Learning how to eat banchan». Toronto Star, 22-03-2017. [Consulta: 15 abril 2017].
* ↑ «대한민국 대표밥상 한정식» (en coreà). [Consulta: 17 setembre 2024].
* ↑ «네이버 백과사전», 25-05-2012. Arxivat de l'original el 2012-05-25. [Consulta: 17 setembre 2024].
* ↑ «About Banchan». Hannaone. Arxivat de l'original el 2010-05-18.
# Coelorinchus labiatus

Coelorinchus labiatus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.
Pot atènyer fins a 50 cm de llargària total. Menja principalment peixets i crustacis. És un peix d'aigües profundes que viu entre 460-2220 m de fondària. Es troba a l'Atlàntic oriental. Pot arribar a viure 10 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* ↑ Massuti, E., B. Morales-Nin i C. Stefanescu, 1995. Distribution and biology of five grenadier fish (Pisces: Macrouridae) from the upper and middle slope of the northwestern Mediterranean. Deep-Sea Research 42(3):307-330.
# Lampadena dea

Lampadena dea és una espècie de peix de la família dels mictòfids i de l'ordre dels mictofiformes.
Els adults poden assolir 8,9 cm de longitud total. És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 1.500-2.390 m de fondària que es troba a l'Atlàntic, l'Índic i el Pacífic.

## Referències

* 1 2 Sa-a, Pascualita; Bailly, Nicolas. «Lampadena dea Fraser-Brunner, 1949». FishBase.
* ↑ Hulley, P.A., 1990. Myctophidae. p. 398-467. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA) Vol. 1.

## Bibliografia

* Nafpaktitis, Basil G.; Paxton, John R. «Review of the lanternfish genus Lampadena with a description of a new species». Contributions in science, 138, 1968, pàg. 1–29.
* Paxton, John R. «Nominal genera and species of lanternfishes (family Myctophidae)». Contributions in science, 322, 1979, pàg. 1–28.
# Notoscopelus kroyeri

Notoscopelus kroyeri és una espècie de peix de la família dels mictòfids i de l'ordre dels mictofiformes.
Els adults poden assolir 14,3 cm de longitud total. Menja crustacis. Al Canadà és depredat per Coryphaenoides rupestris i Reinhardtius hippoglossoides. És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 0-1.000 m de fondària.
Es troba a l'Atlàntic entre el cercle polar àrtic i 37°N a l'est, i entre 60°N i 40°N a l'oest.

## Referències

* ↑ Malm, A. W., 1861. Raekke af fiske, krebsdjur og bloddjur, som ere nye for den Skandinaviske fauna. Förhandlingar vid de Skandinaviske naturforskarnes v. 8 (for 1860): 616-624.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Hulley, P.A., 1984. Myctophidae. p. 429-483. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.). Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París, França. Vol. 1.
* ↑ Coad, B.W. i J.D. Reist, 2004. Annotated list of the arctic marine fishes of Canada. Can. MS Rep. Fish Aquat. Sci. 2674:iv:+112 p.
* ↑ FishBase (anglès)
# Otothyris travassosi

Otothyris travassosi és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.
A l'edat adult poden atènyer fins a 3,2 cm de longitud total. És un peix d'aigua dolça i de clima tropical. Es troba a Sud-amèrica al sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ Garavello, Julio C., H. A. Britski i Scott A. Schaefer, 1998: Systematics of the genus Otothyris Myers 1927, with comments on geographic distribution (Siluriformes: Loricariidae: Hypoptopomatinae). American Museum Novitates. Núm. 3222: 1-19.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Schaefer, Scott A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: Edipucrs,.