OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gofio

El gofio o polenta torrada, és un dels elements més tradicionals de la cuina canària. Es prepara amb grans de cereals que són torrats i posteriorment molts. El cereal preferit és el blat, encara que es poden fer servir altres tipus de cereals o llegums per preparar el plat com el blat de moro (anomenat millo a les Illes Canàries, però que no s'ha de confondre amb el mill), l'ordi, o, molt menys sovint, el cigró. També és costum barrejar dos cereals diferents, com blat i blat de moro.
Abans de la conquesta de les Canàries el gofio ja servia d'aliment per als guanxes. En posteriors temps de fam i escassetat d'aliments va formar part de la dieta popular canària. Actualment la forma més comuna de menjar-lo és amb llet, en el potatge, en postres o amb plàtan. També és usual fer-lo servir pastat acompanyant altres menjars (en forma de pilotes) o escaldat (s'aprofita el caldo de potatge per a escaldar-lo i consumir-lo amb verdures o sol). Hi ha fins i tot un cuiner de prestigi que ha confeccionat gelats de gofio rebent bona crítica al respecte.

## Vegeu també

* Gachas
* Farinetes
* Gachas migas

## Referències

* ↑ González Morales, Alejandro. Canarias isla a isla (clima). Centro de la Cultura Popular Canaria, 2000. ISBN 84-7926-357-1
* ↑ Hernández, Pedro (2003). Natura y cultura de las Islas Canarias. Tafor. ISBN 978-84-932758-0-8
# Carlos Martínez Rodríguez

Carlos Martínez Rodríguez (nascut el 27 de juny de 1986), de vegades conegut com a Carlitos, és un futbolista professional espanyol que juga com a davanter al FC Goa.

## Carrera de club

Nascut a Barcelona, Catalunya, Carlos va començar la seva carrera amb el Cerdanyola del Vallès FC i posteriorment va representar altres clubs de divisió inferior. El 2012 va fitxar per la UE Olot de la mateixa categoria. En la seva primera temporada amb el club, va marcar 31 gols que inclouen un hat-trick contra l'Arandina CF i cinc gols en el play-off d'ascens. Al final de la temporada, el club va ascendir a Segona Divisió B.
El 3 de juliol de 2015, Carlos va fitxar pel filial del Vila-real després d'haver fet 57 gols amb l'Olot. El 30 d'agost, va marcar per primer cop amb el seu nou club en trobar la xarxa dues vegades en la victòria per 2-0 contra el seu antic club Olot.
El 23 de juliol de 2017, després de dos anys amb el Vila-real B, Carlos es va traslladar a l'estranger i es va incorporar al club japonès de la J2 League Tokyo Verdy dirigit per Miguel Ángel Lotina. El 3 de juliol de 2018 va tornar a Espanya i es va incorporar a l'Hèrcules CF.
El gener de 2020, va deixar l'Hèrcules d'Alacant per firmar amb el Futbol Club Andorra i seguir jugant al mateix Grupo III de la Segona Divisió B.

## Referències

* ↑ «Carlos Martínez» (en castellà). FC Andorra. Arxivat de l'original el 15 d’octubre 2022. [Consulta: 15 octubre 2022].
* ↑ «Traspàs de Carlos Martínez al Villarreal» (en castellà). UE Olot, 03-07-2015. [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ «Carlos Martínez otro fichaje para el Villarreal B» (en castellà). Blauigroc, 03-07-2015. Arxivat de l'original el 4 agost 2018. [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ «Carlos Martínez, marca els unics dos gols del Villareal contra l'Olot» (en castellà). El Garrotxi, 30-08-2015. [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ «Carlos Martínez se apunta a l'aventura oriental y ficha por el Tokyo Verdy» (en castellà). Marca, 23-06-2017. [Consulta: 30 agost 2017].
* ↑ «El goleador Carlos Martínez, primer fichaje del Hércules» (en castellà). Diario Informacion, 03-07-2018. [Consulta: 27 agost 2018].
* ↑ Carlos Martínez, íntimo de Iniesta, al Andorra de Piqué

## Enllaços externs

* Carlos Martínez Rodríguez, Fitxa a Soccerway
* Carlos Martínez Rodríguez a BDFutbol
* Carlos Martínez Rodríguez a La Preferente (castellà)
* Fitxa de Carlos Martínez Rodríguez a Futbolme (castellà)
* J.League Data Site (japonès)
# Carmen Hertz

Carmen Adelaida Hertz Cádiz (Santiago, 19 de juny de 1945) és una advocada, que va participar en diverses institucions de protecció dels drets humans, diplomàtica i política xilena. Va participar en la Rectoria de la Solidaritat, la Fundació d'Ajuda Social de les Esglésies Cristianes (Fasic), la Corporació Nacional de Reparació i Reconciliació i el Programa de DDHH del Ministeri de l'Interior, abans de ser directora de Drets Humans i Directora Jurídica del Ministeri de Relacions Exteriors una vegada aconseguit el retorn a la democràcia. Entre 2006 i 2009 va exercir com a ambaixadora del seu país davant la República d'Hongria.
Membre del Partit Comunista de Xile (PCCh), des de març de 2018 exerceix com a diputada pel districte 8, de la Regió Metropolitana de Santiago.

## Referències

* ↑ «Reseñas parlamentarias BCN; Carmen Adelaida Hertz Cádiz». Biblioteca del Congreso Nacional de Chile, 2020. [Consulta: 2 agost 2021].
* ↑ «Mi vida con Carlos, una película de Germán Berger» (en castellà), 01-07-2010. Arxivat de l'original el 2022-10-04. [Consulta: 5 octubre 2022].
# Cabana de volta de Cal Millet

Cabana de volta de Cal Millet és una cabana de vinya de Torà (Solsonès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Al sud de Puig-redon, a l'esquerra del camí que ens hi porta, hi ha aquest cobert de volta. És de planta rectangular, amb coberta de volta lleugerament apuntada. L'entrada s'orienta a l'est. La part superior de la coberta, es troba plena de vegetació.
A la part posterior, hi ha una estructura quadrada que és un cup de vi. En una pedra del mur sud, hi ha la data inscrita de 1873.

## Bibliografia

* Coberó, Jaume; Garganté, Maria; Oliva, Jordi [et al.].. Inventari del Patrimoni Arqueològic, Arquitectònic i Artístic de la Segarra. Vol.II Torà. Hostafrancs: Fundació Jordi Cases i Llebot, Abril 2000, p. 216. ISBN 84-607-0408-4.

## Referències

* 1 2 «Cabana de volta de Cal Millet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8 març 2015].
# Nina Jivanévskaia

Nina Aleksàndrovna Jivanévskaia (en rus: Нина Александровна Живаневская) (Moscou, Unió Soviètica, 1977) és una nedadora russa, ja retirada, nacionalitzada espanyola amb el nom de Nina Zhivanevskaya, guanyadora de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 24 de juny de 1977 a la ciutat de Moscou, capital en aquells moments de la Unió Soviètica i avui en dia de Rússia. Es nacionalitzà espanyola l'any 1999 gràcies al seu casament.

## Carrera esportiva

Especialista en l'estil d'esquena va participar, als 15 anys, en representació de l'Equip Unificat en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona, on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova de relleus 4x100 metres estils, a més de finalitzar setena en els 100 metres esquena (i obtenir així un diploma olímpic) i catorzena en els 200 metres equena. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), en representació de Rússia, va finalitzar setena en els relleus 4x100 metres estils i vuitena en els 200 m. esquena (aconseguint nous diplomes olímpics) i novena en els 100 m. esquena. Després d'aquesta competició fou sancionada per tres anys en donar positiu en un control antidopatge, retornant a la competició el 1999. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), i en representació d'Espanya, va aconseguir guanyar una nova medalla de bronze en els 100 metres esquena, finalitzant així mateix sisena en els 200 m. esquena. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) finalitzà cinquena en els 100 m. esquena i setena en els relleus 4x100 metres estils. Allunyada de la competició activa per ser mare retornà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina) on finalitzà onzena en els 100 m. esquena i quinzena en els relleus 4x100 m. estils. En finalitzar els Jocs anuncià el seu retir de la competició activa.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat 3 medalles en el Campionat del Món de natació, destacant la medalla d'or aconseguida el 2003; 16 medalles en el Campionat d'Europa de natació, destacant quatre medalles d'or; i 4 medalles d'or en els Jocs del Mediterrani.

## Referències

* ↑ (castellà) www.rtve.es
# Fornèls

Fornèls (en francès Fournels) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Lo Chastèl

Lo Chastèl (en francès Chastel-Nouvel) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Las Binals

Las Binals (en francès Nasbinals) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Grandval

Grandval (en francès Grandvals) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Sant Amans (Losera)

Sant Amans (en francès Saint-Amans) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Las Làubias

Las Làubias (en francès Les Laubies) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Lo Bacon

Lo Bacon (en francès i oficial, Les Monts-Verts) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# La Chalm

La Cham (en francès Lachamp) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Caçcastèl

Caçcastèl de las Corbièras (en francès Cascastel-des-Corbières) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.

## Personatges il·lustres

* Joseph Gaspard de Pailhoux de Cascastel (Tolosa de Llenguadoc, 1726 - Caçcastel, 1808), empresari minaire i alcalde
# Tesan

Tesan (en francès Thézan-des-Corbières) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Jocon

Jocon (en francès Joucou) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Pèirafita de Rasés

Pèirafita de Rasés (en francès Peyrefitte-du-Razès) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Aliat (Arieja)

Aliat (francès Alliat) és un municipi francès situat al departament de l'Arieja i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
Viccionari
# Api (Arieja)

Api (francès Api) és un municipi francès situat al departament de l'Arieja i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
Viccionari
# La Capèla e Masmolena

La Capèla e Masmolena (en francès La Capelle-et-Masmolène) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Montaren e Sent Medier

Montaren e Sent Medier (en francès Montaren-et-Saint-Médiers) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Bònavau (Gard)

Bònavau(en francès Bonnevaux) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Maçanas (Gard)

Maçanas (en francès Massanes) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Montinhargues

Montinhargues (en francès Montignargues) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Najas e Solòrgues

Najas e Solòrgues (en francès Nages-et-Solorgues) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Maureçargues

Maureçargues (en francès Mauressargues) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Cornelius Meister

Cornelius Meister (Hannover, Alemanya, 23 de febrer de 1980) és un director d'orquestra i pianista alemany. El seu pare, Konrad Meister, va ser pianista i professor de piano a la Musikhochschule Hannover. La seva mare també és professora de piano. El seu germà, Rudolf Meister, també és pianista i és rector de la Musikhochschule Mannheim.
Meister va estudiar piano i direcció a la Hochschule für Musik und Theater Hannover. A més del seu pare, entre els seus professors a Hannover hi havia Martin Brauss i Eiji Oue. Meister també va estudiar música al Salzburg Mozarteum, amb professors com Dennis Russell Davies i Karl Kamper. Va ser guanyador del premi al Concurs de música de cambra d'Alemanya del sud-oest de 1996, guanyador del premi Radeberger i del públic del Premi Schleswig-Holstein Musik Festival de 1998 i va rebre el 2000 un premi del Deutscher Musikwettbewerb.
Des del 2001 fins al 2002, Meister va ser assistent de direcció al Teatre d'Erfurt. També ha treballat com a Kapellmeister a la Staatsoper Hannover. El setembre de 2005, es va convertir en Generalmusikdirektor de Heidelberg, l'aleshores director general de música d'Alemanya. L'octubre de 2008, va ampliar el seu contracte de Heidelberg fins al 2012, en el qual va concloure la seva tinència. El setembre de 2010, Meister es va convertir en director de l'Orquestra Simfònica de Ràdio de Viena (RSO de Viena), amb un contracte inicial de quatre anys. El febrer de 2015, l'orquestra va anunciar la pròrroga del seu contracte fins al 2018. Amb la RSO de Viena ha gravat comercialment música de Gottfried von Einem i Béla Bartók.
L'abril de 2016, la RSO de Viena va anunciar que Meister conclouria el seu mandat amb l'orquestra el 2018, al final del seu contracte. El juny de 2016, va ser nomenat el següent Generalmusikdirektor (GMD) de l'Òpera Estatal de Stuttgart i de l'Orquestra Estatal de Stuttgart, vigent a l'inici de la temporada 2018-2019, amb un contracte inicial per a sis temporades.
El setembre de 2009, Meister va debutar a la direcció nord-americana amb l'Òpera de San Francisco. Continua interpretant música de cambra en un duet de piano de clarinet amb Clemens Trautmann.
Casat des del 2006, Meister i la seva dona tenen dos fills.

## Referències

* 1 2 Stephen Wolf «Jüngster GMD Deutschlands - Cornelius Meister verlängerte Vertrag in Heidelberg bis 2012». Neue Musikzeitung, 09-10-2008 [Consulta: 29 maig 2011].
* ↑ Andrew Clements «Bartók: Kossuth; Concerto for Orchestra, etc – review». The Guardian, 04-04-2013 [Consulta: 4 setembre 2015].
* ↑ «Chefdirigent Meister verlässt RSO im Jahr 2018». ORF, 13-04-2016 [Consulta: 6 octubre 2016].
* ↑ Joshua Kosman «Opera review: The Abduction From the Seraglio». San Francisco Chronicle, 25-09-2009 [Consulta: 29 maig 2011]. Arxivat 2012-07-07 at Archive.is

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de Cornelius Meister
* Konzertdirektion Schmid biografia de l'agència en anglès de Cornelius Meister Arxivat 2019-09-25 a Wayback Machine.
* Orquestra Simfònica de Ràdio de Viena Biografia de Cornelius Meister en llengua alemanya
# Aün

Aiun (en francès Ahun) és un municipi francès situat al departament de la Cruesa i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.491 | 1.623 | 1.605 | 1.529 | 1.481 | 1.501 | 1.557 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1912-1919 | Louis Meaume |
| 1919-1930 | Jacques Chabrol |
| 1930-1944 | Adrien Coursaget |
| 1944-1947 | Camille Aumasson |
| 1947-1971 | Marcel Arnaud |
| 1971-1977 | Camille Aumasson |
| 1977-1989 | Pierre Lamiraud |
| 1989-2001 | Christianne Chaubier |
| 2001-2008 | Colette Lauvergne |
| 2008- | Patrick Pacaud |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2013-01-05 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Comuns

Comuns (en francès Comus) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.

## Vegeu també

* Gorges de La Frau.
Viccionari
# Cruscadas

Cruscadas (en francès Cruscades) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Mas d'Aussièira

Mas d'Aussièira (en francès Mas-d'Orcières) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# La Tieula

La Tieula (en francès La Tieule) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Arzenc dels Achièrs

Arzenc dels Achièrs (en francès Arzenc-d'Apcher) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Sent Juèri

Sent Juèri (en francès Saint-Juéry) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Ròcla (Losera)

Ròcla (en francès Rocles) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Sent Latgièr del Malasiu

Sent Latgièr del Malasiu (en francès Saint-Léger-du-Malzieu) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Marchastèl (Losera)

Marchastèl (en francès Marchastel) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Carmeniu

Carmeniu és un nucli de població del municipi de Montferrer i Castellbò i de l'entitat municipal descentralitzada Vila i Vall de Castellbò, a l'Alt Urgell. Es troba al coster del serrat de Roca Redona, a 1.135 metres, a l'obaga de la vall de Castellbò.
El poble es troba sobre un barranc. Les comunicacions són a través de l'antic camí de Pallerols i es comunica amb Castellbò per una bona pista. La població, com la resta de nuclis del municipi, ha minvat força, d'uns 47 habitants el 1857, passà a 14 el 1960, 3 el 1991 i 1 el 2019.
S'hi troba l'església, dedicada a Sant Fruitós, sufragània de Castellbò, és a l'inici del carreró que forma el poble. És un edifici del segle xvii, ben proporcionat, amb porta lateral, que no guarda vestigis de la construcció anterior. Conserva una taula del gòtic tardà, amb una pintura de santa Llúcia.

## Referències

* ↑ «251403 Montferrer i Castellbò». Idescat. [Consulta: 24 agost 2020].
* ↑ GGCC, Montferrer i Castellbò: Arxivat 2021-06-08 a Wayback Machine. Altres indrets del terme, Costoja i Avellanet.
# Muhàmmad ibn Alí as-Sanussí

Muhàmmad ibn Alí as-Sanussí (àrab: محمد بن علي السنوسي) (Regència d'Alger, 1787 - Regència de Trípoli, 1859) fou un erudit i religiós musulmà originari d'Algèria, que va fundar la confraria Sanusiyya. Era membre de la tribu del Awlad Sidi Abd-Al·lah de l'Oranesat i d'origen xerifià. La nisba as-Sanussí derivaria bé d'un mestre o més probablement d'una muntanya de la zona de Tlemcen on vivia.

## Biografia

Va estudiar a Orània (Mustaganem, Mazuna, Tlemcen) i vers els 20 anys va anar a estudiar a Fes on va restar almenys 7 anys (fins a 14 segons algunes fonts). Allí va adherir-se a alguns ordes sufís. El 1818 hauria sortit de Fes i potser va fer una primera peregrinació a la Meca (vers 1825/1826) on va trobar al savi marroquí Àmad ibn Idrií que hi vivia feia 20 anys. Hauria estat amb aquest mestre entre dos i tres anys fins que vers 1827/1828 aquest va marxar al Iemen (on va fundar la dinastia dels idríssides del Iemen) i va quedar com el seu delegat (khalifa) a la Meca. Ibn Idrií va morir a Sabya el 1837 i alsSanusssíva esdevenir el cap i la seva zaàiya, propera a la Meca, va esdevenir lentament el centre d'una nova confraria coneguda com a Sanusiyya. Altres deixebles d'Ibn Idrií van crear també confraries, com la dels Mirghaniyya al Sudan i altres.
Amenaçat per la potència dels wahhabites i enfrontat als ulemes locals, va retirar-se a Àfrica vers 1840 on va fundar quatre zàwiyes entre les quals la d'al-Bayda, a la Cirenaica; el 1846 va retornar a la Meca però en va tornar a sortir el 1854 i es va instal·lar a al-Izziyya i després a Jaghbub, fundada en mig del desert als oasis occidentals d'Egipte. Allí va morir el 2 de setembre de 1859. Els seus seguidors eren principalment els beduïns d'al-Jàbal al-Àkhdar, al nord de la Cirenaica. Fou considerat un reformista (ijtihad) i, en contra el que sovint es diu, mai va fer apologia del gihad contra els europeus, mostrant-se contrari a la política i afavorint la re-islamització de la societat.

## Referències

* ↑ «Sanūsī, Muḥammad ibn ʿAlī al- (1787-1859)» (en francès). [Consulta: 26 novembre 2024].

## Bibliografia

C. Souriau, Muhammad b. Ali al-Sanusi (1787-1859), fondateur d'une confrérie aux dimensions d'un empire, a la col. Les Africains de Ch. A. Julien, París, 1977.
# Dionisi de Bizanci

Dionisi (en grec antic: ∆ιονύσιος Βυζάντιος, llatí: Dionysius Byzantinus) fou un geògraf de l'antiga Grècia natural de Bizanci que va viure abans del regnat de l'emperador Septimi Sever, al segle ii. És l'autor d'un periple (ἀνάπλους) per la mar Negra (De Bospori navigatione), de Bizanci a Calcedònia, que s'ha conservat.
El dit Periple del Bòsfor és un text breu en grec que consta de 112 paràgrafs i es conserva en dos manuscrits, un a París i l'altre a Londres. Malauradament, els paràgrafs 57 a 95 s'han perdut, i solament es poden suplir gràcies a la traducció llatina que en va fer Gyllius al segle xvi a partir de l'original.
Segons la Suda, a més d'aquesta obra geogràfica també va cultivar la poesia èpica, i va escriure una obra anomenada Θρῆνοι ('Lamentacions'), formada per cants fúnebres.

## Referències

* ↑ González Ponce, Francisco J. «Periplografía griega de época imperial». Habis, 33, 2002, pàg. 560-561.
* ↑ 12.Dionysius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1039

## Enllaços externs

* Traducció a l'anglès del Periple del Bòsfor
# Bastenas

Bastenas (en francès Bastennes) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 254 | 259 | 237 | 241 | 227 | 241 | 254 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2008 | René Novembre | PCF |
| 2008- | Maurice Dulayet | Divers gauche |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 23 desembre 2010].