# Constel·lació de la Vela

La Vela (Vela) és una de les quatre constel·lacions en què es va dividir la gegantina constel·lació coneguda com el Vaixell d'Argos quan la Unió Astronòmica Internacional definí les 88 constel·lacions. El vaixell va ser dividit en Vela; Carina, o la Quilla; Puppis, la Popa; i Pyxis, el Compàs (no s'ha de confondre amb Circinus). Vela està entre l'ascensió recta 8, 10 hores, i la declinació entre -39º i -57º aproximadament.
El seu estel més brillant és γ² Velorum, coneguda com a Suhail al-Muhlif (la que fa el nombre 35 de les més brillants), nom àrab que vol dir planura llisa, ja que la veien molt a prop de l'horitzó o també, més recentment Regor. És un estel doble. L'estel δ Velorum (estel doble) és el segon més brillant d'aquesta constel·lació (la 47 més brillant). El tercer més brillant de la constel·lació és λ Velorum, coneguda com a Suhail (69 més brillant del cel). A Vela hi ha també els cúmuls oberts IC 2391, IC 2395, NGC 2547, NGC 3228; el cúmul globular NGC 3201, i la nebulosa planetària NGC 3132, entre altres objectes.
La constel·lació de la Vela és una constel·lació de mida mitjana, es distingeix sense dificultat, al nord d'un tram molt brillant de la Via Làctia austral, gràcies a la disposició del triangle dels estels γ Velorum, δ Velorum i λ Velorum. L'estel més brillant és γ Velorum de magnitud aparent 1,75, un sistema estel·lar quíntuple la component principal del qual és l'estel de Wolf-Rayet més brillant del cel. Els estels més meridionals de la constel·lació, δ i κ Velorum, juntament amb ε i ι de la Constel·lació de la Quilla formen un asterisme conegut com la Falsa Creu, a vegades confós amb la Creu del Sud. La constel·lació de la Vela comparteix la nomenclatura de Bayer dels seus estels amb les altres tres constel·lacions que formaven part de la constel·lació Nau Argos, de manera que no té estels α o β. En aquesta constel·lació es troba AI Velorum, prototip d'un grup d'estels polsants denominats variables AI Velorum. La identificació òptica del Púlsar de la Vela, associat al romanent de supernova de la Vela, va ser la prova directa de la relació entre supernoves i púlsars.

## Característiques

Vela comparteix la denominació de Bayer de les seves estrelles amb les altres tres constel·lacions que formaven part de l'Argo Navis, per la qual cosa no té estrelles α o β. La seva estrella més brillant, amb magnitud 1,75, és γ Velorum, un sistema estel·lar múltiple que conté l'estrella de Wolf-Rayet més brillant del cel. Aquesta és una estrella evolucionada molt calenta —la seva temperatura efectiva és d'aproximadament 47.500 K— i és una dels candidates a supernova més properes a la Terra. Està acompanyada per una estrella blava de tipus espectral O7.5III, 363.000 vegades més lluminosa que el nostre Sol, el període orbital del qual és de 78,53 dies. γ Velorum es troba a 1235 ± 13 anys llum del sistema solar.
La segona estrella més brillant de Vela és δ Velorum, oficialment anomenada Alsephina, sistema estel·lar triple a 80 anys llum que conté una binària eclipsant el període orbital del qual és de 45,15 dies. Durant l'eclipsi, la brillantor disminueix 0,40 magnituds. L'estrella més externa completa una òrbita al voltant del parell interior cada 143,2 anys. Els tipus espectrals són A2IV i A4V per a les components de la binària eclipsant, i F8V per a la component exterior; l'edat estimada del sistema és de 400-500 milions d'anys.
λ Velorum, coneguda com a Suhail, és el tercer astre més brillant de la constel·lació; és una estrella taronja classificada entre gegant lluminosa i supergegant, amb un radi 210 vegades més gran que el del Sol i lleugerament variable. El segueix en brillant κ Velorum, estel blanc-blau de tipus espectral B2IV-V amb una lluminositat equivalent a la de 18.400 sols. Igual que δ Velorum, també és una binària espectroscòpica. δ Velorum i κ Velorum, juntament amb Avior (ε Carinae) i Aspidiske (ι Carinae), formen l'asterisme de la Falsa Creu, versió augmentada però més tènue de la Creu del Sud.
μ Velorum és una altra estrella binària a la constel·lació, integrada per una geganta groga de tipus espectral G6III i una acompanyant més tènue de tipus F4V o F5V, amb un període orbital entre 116 i 138 anys. N Velorum és una gegant de tipus K5III de dues masses solars amb un radi 66 vegades més gran que el del Sol. Una altra estrella interessant és φ Velorum, coneguda pel seu nom xinès Tseen Ke; és una distant supergegant blau —es troba a uns 1.600 anys llum— de tipus B5Ib amb una lluminositat 11.000 vegades superior a la lluminositat solar.
Molt més propera a nosaltres, a 61 anys llum, ψ Velorum és una binària les components de la qual, de tipus F0IV i F3IV, completen una òrbita al voltant del centre de masses comú cada 33,95 anys. Així mateix, p Velorum és un sistema triple compost per dues estrelles de tipus F3IV i F0V que es mouen a curta distància —el seu període orbital és de 10,21 dies— i una estrella blanca de la seqüència principal de tipus A6V que empra 16,54 anys a orbitar al voltant del parell interior. Per la seva banda, M Velorum i q Velorum són igualment estrelles blanques de la seqüència principal; la primera, de tipus A7V, té una temperatura efectiva de 7977 K, mentre que la segona és una estrella A2V més calenta —8707 K— 22 vegades més lluminosa que el Sol.
Vela conté diverses cefeides com V Velorum o AH Velorum. La primera oscil·la entre magnitud 7,19 i 7,95 durant un període de 4,3710 dies, mentre que la segona ho fa entre 5,50 i 5,89 cada 4,2271 dies. En canvi, S Velorum i CV Velorum són binàries eclipsants; les components de la primera tenen tipus A5Ve i K5IIIe, sent el seu període de 5,9336 dies, mentre que a CV Velorum ambdues són estrelles calentes de tipus B2.5V amb un període orbital de 6,8895 dies. En aquesta constel·lació també es localitza AI Velorum, prototip d'un grup d'estrelles polsants denominades variables AI Velorum. La seva variabilitat va ser detectada el 1931 per Ejnar Hertzsprung. Una altra variable d'interès és V390 Velorum, estrella en evolució des de la fase de gegant vermella a la fase de nana blanca, transició on l'expulsió d'un gran embolcall de gas i pols dóna lloc a la formació d'una nebulosa planetària. KQ Velorum és una estrella químicament peculiar l'espectre de la qual mostra peculiaritats en les bandes d'europi, crom i silici. Classificada com a variable Alfa2 Canum Venaticorum, està acompanyada per una estrella de neutrons de més de dues masses solars. De característiques semblants és IM Velorum, la superfície del qual mostra àrees enriquides en liti, europi i oxigen.
GZ Velorum és una gegant lluminosa i una variable de període llarg la brillantor del qual fluctua gairebé 0,4 magnituds: de tipus K2.5II, té una massa 4,6 vegades més gran que la del Sol. LR Velorum és una distant supergegant blava de tipus B6Ia amb una massa 30 vegades més gran que la del Sol, per això finalitzarà la seva curta vida explotant en forma de supernova; és una variable Alfa Cygni la brillantor del qual oscil·la 0,072 magnituds al llarg d'un període d'1,695 dies. En aquesta constel·lació també es troba CPD-57 2874, una supergegant de tipus B[e]; aquestes són estrelles post-seqüència principal molt lluminoses que mostren excés en l'infraroig a causa de pols circumdant calenta. Es troba a uns 2.500 pársecs de distància, té una temperatura efectiva de 20 K i una lluminositat més de 100.000 vegades més gran que la del Sol.
Vella conté diverses estrelles amb exoplaneta. HD 75289 és una nana groga una mica més calenta que el Sol que posseeix un planeta la massa del qual és almenys el 42% de la massa de Júpiter; aquest planeta es mou molt a prop de l'estrella, completant una òrbita en només 3 dies i mig. Al voltant d'una altra nana groga, HD 93385, s'han descobert dos planetes de tipus superterra que completen una òrbita cada 13,2 i 46 dies respectivament. HD 83443 —anomenada Kalausi d'acord amb la UAI—, és una nana taronja de tipus K0V rica en metalls amb un planeta que també orbita molt proper a la seva estrella, tot just a un 11% de la distància existent entre Mercuri i el Sol. De característiques semblants és HD 85390 —anomenada Natasha—, al voltant de la qual s'ha descobert un planeta amb una massa mínima equivalent a 42 masses terrestres. Gliese 370 (HD 85512) és una altra nana una mica més freda —tipus espectral K5V— que pot albergar un planeta, HD 85512 b, similar a la Terra quant a condicions d'habitabilitat. Finalment, en aquesta constel·lació es localitza l'exoplaneta WASP-19b, descobert el 2009, notable per tenir el període orbital més curt entre tots els planetes coneguts: 0,789 dies o 18,9 hores.
També a Vela es troba Luhman 16 (WISE 1049-5319), sistema binari compost per dues nanes marrons a només 6,6 anys llum del sistema solar. Les masses de totes dues components són 34 i 28 vegades més gran que la de Júpiter; la separació entre elles és de 3,5 ua, sent el període orbital de 27 anys aproximadament.
Distant 450 parsecs, HH 46/47 és un complex de objectes Herbig-Haro en un glòbul de Bok prop de la Nebulosa Gum. Els raigs de gas parcialment ionitzat que emergeixen de la jove estrella produeixen xocs visibles en impactar amb el medi circumdant. Descobert el 1977, és un dels objectes Herbig-Haro més estudiats.
Vela X-1 és una binària de raigs X d'alta massa composta per un púlsar i una supergegant blava de tipus B amb una massa equivalent a 23 masses solars. El sistema es localitza aproximadament a 2 kiloparsecs de la Terra. Un altre objecte interessant és el Púlsar de Vela (HU Velorum): la identificació òptica d'aquest púlsar associat a la resta de supernova de Vela va constituir la prova directa de la relació existent entre supernovess i púlsars. És el púlsar més brillant del firmament en radiofreqüència i trencada a raó d'11,195 vegades per segon. La seva temperatura superficial arriba als 660.000 K. Una altra resta de supernova present a la constel·lació, sovint anomenada Vela Junior, se situa (en projecció) dins de la resta de supernova Vela, molt més gran i antic; Vela Junior sembla tenir una edat estimada d'almenys 2.400 anys.
NGC 3132, coneguda com la nebulosa de l'Anell del Sud, és una brillant nebulosa planetària de magnitud aparent +9,87 situada a 865 pársecs. Al centre de la seva estructura el·líptica, l'estrella central és una nana blanca calenta amb una temperatura efectiva de 105.000 K; al nord-est d'aquest objecte es pot observar un estel de seqüència principal lleugerament evolucionat de tipus espectral A2V. La nana blanca està embolicada amb un núvol de pols. NGC 2792 és una altra nebulosa planetària a Vela: té forma gairebé circular i, d'acord a la paral·latge mesurada per l'observatori espacial GAIA, es troba a més de 3.300 pársecs de la Terra.
Diversos cúmuls oberts poden ser observats a Vela. IC 2391 ocupa una àrea d'uns 50 minuts d'arc i conté unes 30 estrelles, sent ο Velorum la més brillant entre elles. Té una metal·licitat similar a la del Sol i es pensa que es va formar al costat de l'associació estel·lar d'Argus. NGC 2547, distant 460 parsecs, és considerat un cúmul jove d'uns 35 milions d'anys d'antiguitat. Un altre cúmul una mica més antic -amb una edat de 125 milions d'anys- és NGC 2670, situat a 1.190 pársecs de distància. Per contra, NGC 3201 és un cúmul globular descobert per James Dunlop en 1826. La població estel·lar d'aquest cúmul no és homogènia, característica molt poc habitual en cúmuls, tendint a estar les estrelles vermelles i fredes més a prop del nucli. Distant 4.900 pársecs, es caracteritza pel seu elevat nombre d'estrelles variables.
RCW 36 és una regió de formació estel·lar que ha donat lloc a diversos centenars d'estrelles joves que il·luminen una regió HII. Està aproximadament a 700 parsecs de distància respecte al sistema solar.

## Observació

Un tram força fosc de la Via Làctia travessa la constel·lació; el fons es presenta, molt ric en estels de magnitud quatre i cinc, en particular sobre el costat proper a la constel·lació de la Popa, en la direcció de la gran associació Cr 173. En condicions òptimes de visibilitat es pot observar aquest tram ric en estels a ull nu, però amb uns binoculars resultar magnífic.
El millor període per a la seva observació és entre gener i febrer; es tracta, per als observadors de l'hemisferi sud, d'una de les constel·lacions dominants del cel estival i tardorenc, que a latituds australs mitjanes es presenta en part circumpolar; a l'hemisferi nord la seva visibilitat és més difícil i per sobre de 50°N és pràcticament invisible. Per observar-la completament calen latituds inferiors als 33°N.

## Objectes

La constel·lació de la Vela està travessada per la Via Làctia meridional; encara que aquest tram estigui molt enfosquit, la constel·lació presenta abundants objectes com cúmuls oberts i nebuloses difuses.
Entre els cúmuls oberts, és important IC 2391, situat dos graus al nord de Delta Velorum, que té al seu centre l'estel de magnitud quatre Omicron Velorum que forma part d'una gran associació estel·lar que comprèn, entre d'altres, els estels brillants Proció i Denebola. Un altre cúmul obert visible a ull un és NGC 2547. Un grup d'estels interessants es troba en la direcció de Gamma Velorum, es tracta de l'associació OB Cr 173; un grup d'estels joves i massius de recent formació, també coneguts com a Vela OB2.
Cinc graus al nord-oest de Mu Velorum es troba el cúmul globular NGC 3201, de magnitud 6,8; objecte d'un estudi recent sobre les estrelles variables del tipus RR Lyrae.
Entre les nebuloses planetàries, es troba NGC 3132, anomenada Nebulosa de l'anell del sud en contraposició amb la Nebulosa de l'Anell de la Constel·lació de la Lira; es pot localitzar a la part septentrional de la constel·lació; es tracta d'una de les nebuloses planetàries més lluminoses del cel, visible amb instruments petits.
Un altre objecte interessant és el romanent de supernova de la Vela; una nebulosa originada en una explosió de supernova ocorreguda probablement fa uns 12.000 anys i segurament ben visible des de la Terra (s'estima que pot haver tingut una magnitud de 9, o sigui visible al cel diurn). Aquest romanent conté un púlsar, el segon en ser identificat després del de la Nebulosa del Cranc. Un complex anomenat Nebulosa de Gum, en honor del seu descobridor, es tracta d'un vast sistema de filaments tènues, que cobreix una gran part de la constel·lació de la Vela, fins a la constel·lació de la Quilla; probablement un antic romanent de supernova. Entre les regions de formació estel·lar es troba la cresta molecular de la Vela (Vela molecular ridge en anglès), un gran complex nebulós que compren alguns objectes de fàcil observació com Gum 20 o la nebulosa a reflexió NGC 2626.
Principals objectes no estel·lars :
| Nom | Coordenades equatorials època J2000.0 | Coordenades equatorials època J2000.0 | Tipus | Magnitud | Dimensions aparents (en minut d'arc) | Nom propi |
| Nom | AR | Dec | Tipus | Magnitud | Dimensions aparents (en minut d'arc) | Nom propi |
| Cr 173 | 08$^h$ 04$^m$ | −46° ′ ″ | cúmul obert | 0,6: | 370 | Vela OB2 |
| NGC 2547 | 08$^h$ 10$^m$ 11$^s$ | −49° 13′ 32″ | cúmul obert | 4,7 | 20 | |
| Gum 12 | 08$^h$ 30$^m$ | −45° ′ ″ | Romanent de supernova | - | 1200: | Nebulosa de Gum |
| NGC 2626 | 08$^h$ 35$^m$ 31$^s$ | −40° 40′ 20″ | Nebulosa difusa | - | 5 x 5 | |
| Gum 16 | 08$^h$ 35$^m$ | −45° 10′ ″ | Romanent de supernova | 12: | 480 | Nebulosa de la Vela |
| IC 2391 | 08$^h$ 40$^m$ | −53° 04′ ″ | cúmul obert | 2,6 | 50 | Cúmul d'Omicron Velorum |
| IC 2395 | 08$^h$ 42$^m$ 37$^s$ | −48° 06′ 50″ | cúmul obert | 4,6 | 7 | |
| NGC 2669 | 08$^h$ 46$^m$ 22$^s$ | −52° 56′ 51″ | cúmul obert | 6,1 | 12 | |
| NGC 2910 | 09$^h$ 30$^m$ 29$^s$ | −52° 54′ 50″ | cúmul obert | 7,2 | 5 | |
| NGC 3132 | 10$^h$ 07$^m$ 02$^s$ | −40° 26′ 12″ | Nebulosa planetària | 9,8 | 1,2 x 0,9 | Nebulosa Anell del Sud |
| NGC 3201 | 10$^h$ 17$^m$ 37$^s$ | −46° 24′ 40″ | Cúmul globular | 6,9 | 18 | |
| NGC 3228 | 10$^h$ 21$^m$ 22$^s$ | −51° 43′ 57″ | cúmul obert | 6,0 | 5 | |
| NGC 3330 | 10$^h$ 38$^m$ 48$^s$ | −54° 06′ 56″ | cúmul obert | 7,4 | 6 | |

## Vegeu també

* IC 2391.
* Llista d'estrelles de la Vela.
* PSR J0855-4644.
* LU Velorum.

## Referències

* 1 2 Crowther, Paul A.; Barlow, M. J.; Royer, P.; Hillier, D. J.; Bestenlehner, J. M.; Morris, P. W.; Wesson, R. «Oxygen abundance of γ Vel from [O III 88μm Herschel/PACS spectroscopy]». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2024. DOI: 10.1093/mnras/stae145. ISSN: 0035-8711. Arxivat 2024-08-03 a Wayback Machine.
* ↑ «Vela (Constellation Guide)». Arxivat de l'original el 2024-05-21. [Consulta: 20 juliol 2017].
* ↑ Schmutz, W.; Schweickhardt, J.; Stahl, O.; Wolf, B.; Dumm, T.; Gang, Th.; Jankovics, I.; Kaufer, A.; Lehmann, H. «The orbital motion of gamma^2 Velorum». Astronomy and Astrophysics, vol. 328, 1997, pàg. 219. Bibcode: 1997A&A...328..219S.
* ↑ Parker, Richard J.; Crowther, Paul A.; Rate, Gemma «Unlocking Galactic Wolf–Rayet stars with Gaia DR2 – II. Cluster and association membership». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, vol. 495, 1, 2020, pàg. 1209–1226. arXiv: 2005.02533. Bibcode: 2020MNRAS.495.1209R. DOI: 10.1093/mnras/staa1290.
* 1 2 3 4 «Naming stars (IAU)». Arxivat de l'original el 2020-04-11. [Consulta: 30 març 2021].
* ↑ NASA/JPL News Release. «Blinking star explains mystery aboard Galileo», 22-03-2002. Arxivat de l'original el 2024-03-01. [Consulta: 1r març 2024].
* ↑ «Delta Velorum is an Eclipsing Binary». Information Bulletin on Variable Stars, 4999, 1, 2000 [Consulta: 10 setembre 2020]. Arxivat 2024-08-03 a Wayback Machine.
* ↑ «Eclipsing variables: Catalogue and classification». Astronomische Nachrichten, 334, 8, 2013, p. 860. 10.1002/asna.201311942. Arxivat 2024-08-03 a Wayback Machine.
* ↑ Mérand, A; Kervella, P; Pribulla, T; Petr-Gotzens, M. G; Benisty, M; Natta, A; Duvert, G; Schertl, D; Vannier, M «The nearby eclipsing stellar system δ Velorum. III. Self-consistent fundamental parameters and distance». Astronomy and Astrophysics, vol. 532, 2011, pàg. A50. arXiv: 1106.2383. Bibcode: 2011A&A...532A..50M. DOI: 10.1051/0004-6361/201116896.
* ↑ Kervella, P; Thévenin, F; Petr-Gotzens, M. G «The nearby eclipsing stellar system δ Velorum . I. Origin of the infrared excess from VISIR and NACO imaging». Astronomy and Astrophysics, vol. 493, 1, 2009, pàg. 107–114. arXiv: 0811.1682. Bibcode: 2009A&A...493..107K. DOI: 10.1051/0004-6361:200810565.
* ↑ Carpenter, Kenneth G.; Robinson, Richard D.; Harper, Graham M.; Bennett, Philip D.; Brown, Alexander; Mullan, Dermott J. «GHRS Observations of Cool, Low-Gravity Stars. V. The Outer Atmosphere and Wind of the Nearby K Supergiant λ Velorum». The Astrophysical Journal, vol. 521, 1, 1999, pàg. 382–406. Bibcode: 1999ApJ...521..382C. DOI: 10.1086/307520.
* ↑ Ruban, E. V.; Alekseeva, G. A. & Arkharov, A. A. et al. (2006), "Spectrophotometric observations of variable stars", Astronomy Letters 32 (9): 604–607, DOI 10.1134/S1063773706090052. Vegeu el J/PAZh/32/672 Arxivat 2020-11-05 a Wayback Machine. del Catàleg VizieR.
* ↑ Kappa Velorum - Spectroscopic binary Arxivat 2023-04-18 a Wayback Machine. (SIMBAD)
* ↑ mu. Vel -- Double or multiple star Arxivat 2023-04-18 a Wayback Machine. (SIMBAD)
* ↑ «Mu Velorum (Stars, Jim Kaler)». Arxivat de l'original el 2024-06-04. [Consulta: 2 agost 2024].
* 1 2 Kallinger, T.; Beck, P. G.; Hekker, S.; Huber, D.; Kuschnig, R.; Rockenbauer, M.; Winter, P. M.; Weiss, W. W.; Handler, G. «Stellar masses from granulation and oscillations of 23 bright red giants observed by BRITE-Constellation». Astronomy and Astrophysics, vol. 624, 2019, pàg. 17. arXiv: 1902.07531. Bibcode: 2019A&A...624A..35K. DOI: 10.1051/0004-6361/201834514. A35.
* ↑ phi Vel -- Star Arxivat 2023-04-18 a Wayback Machine. (SIMBAD)
* ↑ McDonald, I.; Zijlstra, A. A. & Boyer, M. L. (2012), "Fundamental Parameters and Infrared Excesses of Hipparcos Stars", Monthly Notices of the Royal Astronomical Society 427 (1): 343–57, DOI 10.1111/j.1365-2966.2012.21873.x
* ↑ Malkov, O. Yu.; Tamazian, V. S. & Docobo, J. A. et al. (2012), "Dynamical masses of a selected sample of orbital binaries", Astronomy and Astrophysics 546: 5, A69, DOI 10.1051/0004-6361/201219774
* ↑ Tokovinin, A.; Thomas, S.; Sterzik, M.; Udry, S. «Tertiary companions to close spectroscopic binaries». Astronomy and Astrophysics, 450, 2, 2006. pp. 681-693. Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ «p Velorum (Stars, Jim Kaler)». Arxivat de l'original el 2024-07-25. [Consulta: 2 agost 2024].
* ↑ Gray, R. O.; Corbally, C. J.; Garrison, R. F.; McFadden, M. T.; Bubar, E. J.; McGahee, C. E.; O'Donoghue, A. A.; Knox, E. R. «Contributions to the Nearby Stars (NStars) Project: Spectroscopy of Stars Earlier than M0 within 40 pc-The Southern Sample». The Astronomical Journal, 132, 1, 2006. pp. 161-170 (Tabla consultada en CDS). Arxivat 2017-09-24 a Wayback Machine.
* ↑ Saffe, C.; Gómez, M.; Pintado, O.; González, E. «Spectroscopic metallicities of Vega-like stars». Astronomy and Astrophysics, 490, 1, 2008. pp. 297-305. Arxivat 2024-08-03 a Wayback Machine.
* ↑ Malagnini, M. L.; Morossi, C. «Accurate absolute luminosities, effective temperatures, radii, masses and surface gravities for a selected sample of field stars». Astronomy and Astrophysics Supplement Series, 85, 3, 1990. pp. 1015-1019. Arxivat 2024-08-03 a Wayback Machine.
* ↑ Watson, Christopher. «V Velorum». AAVSO Website. American Association of Variable Star Observers, 5 enero 2010. Arxivat de l'original el 2024-07-07. [Consulta: 17 febrer 2024].
* ↑ Watson, Christopher. «AH Velorum». AAVSO Website. American Association of Variable Star Observers, 5 enero 2010. Arxivat de l'original el 2020-08-10. [Consulta: 29 març 2021].
* ↑ Malkov, O. Yu.; Oblak, E.; Snegireva, E. A.; Torra, J. «A catalogue of eclipsing variables». Astronomy and Astrophysics, 446, 2, 2006. pp. 785-789 (Tabla consultada en CDS). Arxivat 2024-08-03 a Wayback Machine.
* ↑ Yakut, K.; Aerts, C.; Morel, T. «The early-type close binary CV Velorum revisited». Astronomy and Astrophysics, 467, 2, 2006. pp. 647-655. Arxivat 2024-08-03 a Wayback Machine.
* ↑ Hertzsprung, E. (1931), "A new variable star of short period", Bulletin of the Astronomical Institutes of the Netherlands 6: 147
* ↑ «Into The Chrysalis: VLT Interferometer Detects Disc Around Aged Star. Science Daily (2007)». Arxivat de l'original el 2024-08-03. [Consulta: 2 agost 2024].
* ↑ Renson, P.; Gerbaldi, M. & Catalano, F. A. (1991), "General catalogue of AP and AM stars", Astronomy and Astrophysics Supplements Series 89: 429
* ↑ Schöller, M.; Hummel, C. A. & Hubrig, S. et al. (2020), "The near-infrared companion to HD 94660 (=KQ Vel)", Astronomy and Astrophysics 642: 6, A188, DOI 10.1051/0004-6361/202038950
* ↑ Kochukhov, O. (2005), "Pulsational line profile variation of the roAp star HR 3831", Astronomy and Astrophysics 446 (3): 1051–1070, DOI 10.1051/0004-6361:20053345
* ↑ GZ Velorum General Catalogue of Variable Stars (Samus+ 2007-2010)
* ↑ Fraser, M.; Dufton, P. L.; Hunter, I.; Ryans, R. S. I. «Atmospheric parameters and rotational velocities for a sample of Galactic B-type supergiants». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 404, 3, 2010. pp. 1306-1320. Arxivat 2024-08-03 a Wayback Machine.
* ↑ Lefèvre, L.; Marchenko, S. V.; Moffat, A. F. J.; Acker, A. «A systematic study of variability among OB-stars based on HIPPARCOS photometry». Astronomy and Astrophysics, 507, 2, 2009. pp. 1141-1201.
* ↑ «AMBER/VLTI and MIDI/VLTI spectro-interferometric observations of the B[e supergiant CPD-57°2874. Size and geometry of the circumstellar envelope in the near- and mid-IR]». Astronomy and Astrophysics, 464, 1, 2007, pàg. 81-86 [Consulta: 1r març 2024]. Arxivat 2024-06-16 a Wayback Machine.
* ↑ Udry, S.; Mayor, M.; Naef, D.; Pepe, F.; Queloz, D.; Santos, N.C.; Burnet, M.; Confino, B.; Melo, C. «The CORALIE survey for southern extra-solar planets II. The short-period planetary companions to HD 75289 and HD 130322». Astronomy and Astrophysics, vol. 356, 2, 2000, pàg. 590–598. Bibcode: 2000A&A...356..590U. Arxivat 2023-12-25 a Wayback Machine.
* ↑ Zolotukhin, Ivan, Catalog, <http://exoplanet.eu/catalog/?f=%27HD%2093385%27+in+name>. Consulta: 7 octubre 2013 Arxivat 2024-08-02 a Wayback Machine.
* ↑ Mordasini, C.; Mayor, M.; Udry, S.; Lovis, C.; Ségransan, D.; Benz, W.; Bertaux, J.-L.; Bouchy, F.; Lo Curto, G.; Moutou, C.; Naef, D.; Pepe, F.; Queloz, D.; Santos, N. C. «The HARPS search for southern extra-solar planets. XXIV. Companions to HD 85390, HD 90156, and HD 103197: a Neptune analog and two intermediate-mass planets». Astronomy and Astrophysics, 526, 2011. A111. Arxivat 2024-08-03 a Wayback Machine.
* ↑ «Armen sus maletas: Descubren el exoplaneta habitable más similar a la Tierra». Arxivat de l'original el 2024-05-23. [Consulta: 4 setembre 2011].
* ↑ Hebb, L.; Collier Cameron, A.; Triaud, A. H. M. J.; Lister, T. A.; Smalley, B.; Maxted, P. F. L.; Hellier, C.; Anderson, D. R.; Pollacco, D. «WASP-19b: The Shortest Period Transiting Exoplanet Yet Discovered». The Astrophysical Journal, vol. 708, 1, 2010, pàg. 224–231. arXiv: 1001.0403. Bibcode: 2010ApJ...708..224H. DOI: 10.1088/0004-637X/708/1/224.
* ↑ Luhman, K. L. «Discovery of a Binary Brown Dwarf at 2 pc from the Sun». The Astrophysical Journal Letters, vol. 767, 1, 2013. arXiv: 1303.2401. Bibcode: 2013ApJ...767L...1L. DOI: 10.1088/2041-8205/767/1/L1.
* ↑ Individual, Model-Independent Masses of the Closest Known Brown Dwarf Binary to the Sun.
* ↑ Reipurth, B. «The jet and energy source of HH 46/47». Astronomy and Astrophysics, vol. 246, 1991, pàg. 511–534. Bibcode: 1991A&A...246..511R.
* ↑ Reipurth, B.. Herbig–Haro objects. Dordrecht, Netherlands: Springer, 1991, p. 497–530. DOI 10.1007/978-94-011-3642-6_15. ISBN 978-94-011-3642-6.
* ↑ GP Vel - High Mass X-ray Binary Arxivat 2023-04-18 a Wayback Machine. (SIMBAD)
* ↑ Kreykenbohm, I.; Wilms, J.; Kretschmar, P.; Torrejón, J. M.; Pottschmidt, K.; Hanke, M.; Santangelo, A.; Ferrigno, C.; Staubert, R. «High variability in Vela X-1: giant flares and off states». Astronomy and Astrophysics, 492, 2, 2003. pp. 511-525.
* ↑ Large, M. I.; Vaughan, A. E.; Mills, B. Y. «A Pulsar Supernova Association?». Nature, 220, 1968. p. 340.
* ↑ Manchester, R. N.; Hobbs, G. B.; Teoh, A.; Hobbs, M. «ATNF Pulsar Catalogue: J0835-4510». VizieR On-line Data Catalog, 2005. Bibcode: 2005yCat.7245....0M. Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
* ↑ «Thermal luminosities of cooling neutron stars». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 496, 4, 2020, pàg. 5052-5071 [Consulta: 22 abril 2021]. Arxivat 2024-07-11 a Wayback Machine.
* ↑ Allen, G. E.; Chow, K.; Delaney, T.; Filipović, M. D.; Houck, J. C.; Pannuti, T. G.; Stage, M. D. «On the expansion rate, age, and distance of the supernova remnant G266.2-1.2 (Vela Jr.)». The Astrophysical Journal, vol. 798, 2, 2014, pàg. 82. DOI: 10.1088/0004-637X/798/2/82. Arxivat 2023-12-13 a Wayback Machine.
* 1 2 «Planetary nebula distances in Gaia DR2». Astronomy and Astrophysics, 616, L2, 2018, pàg. 4 pp. [Consulta: 21 abril 2021]. Arxivat 2024-06-03 a Wayback Machine.
* ↑ Sahai, Raghvendra ; Bujarrabal, Valentin; Quintana-Lacaci, Guillermo; Reindl, Nicole; Van de Steene, Griet; Sánchez Contreras, Carmen; Ressler, Michael E. «The Binary and the Disk: The Beauty is Found within NGC3132 with JWST». The Astrophysical Journal, 943, 2, 2023. 16 pp.. Arxivat 2023-02-18 a Wayback Machine.
* ↑ «Mapping out the Stellar Populations of IC 2602 and IC 2391». The Astronomical Journal, 163, 6, 2022, pàg. 11 pp. [Consulta: 1r març 2024]. Arxivat 2024-04-12 a Wayback Machine.
* 1 2 Kharchenko, N. V.; Piskunov, A. E. & Röser, S. et al. (2005), "Astrophysical parameters of Galactic open clusters", Astronomy and Astrophysics 438 (3): 1163–1173, DOI 10.1051/0004-6361:20042523
* ↑ Jackson, R. J.; Jeffries, R. D.; et al. «The Gaia-ESO Survey: Stellar radii in the young open clusters NGC 2264, NGC 2547, and NGC 2516». Astronomy and Astrophysics, 586, A52, 2009. 12 pp.. Arxivat 2024-03-29 a Wayback Machine.
* ↑ Kravtsov, V.; Alcaíno, G. & Marconi, G. et al. (2010), "Evidence of the inhomogeneity of the stellar population in the differentially reddened globular cluster NGC 3201", Astronomy and Astrophysics 512: L6, DOI 10.1051/0004-6361/200913749
* ↑ «Variability in NGC 3201 Giant Stars». The Astronomical Journal, 166, 3, 2023, pàg. 15 pp. [Consulta: 3 abril 2024]. Arxivat 2024-08-03 a Wayback Machine.
* ↑ Feigelson, Eric D.; et al. «Overview of the Massive Young Star-Forming Complex Study in Infrared and X-Ray (MYStIX) Project». The Astrophysical Journal Supplement Series, vol. 209, 2013, pàg. 26. arXiv: 1309.4483. Bibcode: 2013ApJS..209...26F. DOI: 10.1088/0067-0049/209/2/26.
* ↑ Ellerbroek, L.E.; et al. «RCW36: characterizing the outcome of massive star formation». Astronomy and Astrophysics, vol. 558, 2013, pàg. A102. arXiv: 1308.3238. Bibcode: 2013A&A...558A.102E. DOI: 10.1051/0004-6361/201321752.
* ↑ Alan Hirshfeld, Roger W. Sinnott «Sky Catalogue 2000.0: Volume 2: Double Stars, Variable Stars and NonstellarObjects». Cambridge University Press, abril 1985. ISBN 0-521-27721-3.(anglès)
* ↑ «The NGC/IC Project Public Database». Arxivat de l'original el 28 de maig 2009. [Consulta: 5 setembre 2011].(anglès)
* ↑ «NASA/IPAC Extragalactic Database». Arxivat de l'original el 19 d'octubre 2000. [Consulta: 5 setembre 2011].(anglès)