OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ida (pel·lícula)

Ida és una pel·lícula polonesa-danesa de 2013 dirigida pel cineasta Paweł Pawlikowski. La trama se situa l'any 1962 i tracta d'una jove catòlica amb vocació de monja que està a punt d'assumir els vots monàstics. El drama, rodat en blanc i negre, va ser proclamat millor pel·lícula dels Premis del Cinema Europeu i va guanyar l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa del 2014. Ha estat doblada i subtitulada al català.

## Argument

Anna, una jove novícia que ha passat tota la seva vida en un orfenat, s'està preparant per assumir els vots canònics que la convertiran en monja. Abans, però, la Mare Superior de l'orfenat, li ordena de visitar la seva tia Wanda, la seva darrera parenta viva.
Wanda havia estat una militant comunista que després de la Segona Guerra Mundial va fer-se jutge, guanyant-se el sobrenom de Wanda la Roja per la seva intransigència, abans de decaure en una fumadora i alcohòlica amb una vida sexual promiscua.
La visita d'Anna confronta de cop Wanda amb el seu passat. Revela a la seva neboda que el seu verdader nom no és Anna sinó Ida Lebenstein, de procedència jueva i única supervivent de l'holocaust de la família.
Juntes, Anna i Wanda emprenen un viatge a través de Polònia a la recerca de la tomba dels seus pares. El viatge culmina amb la trobada de l'assassí dels pares d'Ida i del fill de Wanda, que mostra el lloc on són enterrades les restes mortals dels seus parents.
El traumàtic viatge canvia molt les dues parentes. Anna, que durant el viatge s'ha topat amb persones molt diverses i ha entrat per primer cop en contacte amb la realitat del món exterior, ja no pot assumir els vots quan retorna al convent. Tampoc Wanda és capaç de retornar a la seva vida després de la dura experiència del viatge i s'acaba suïcidant.
A l'enterrament de la seva tia, Ida es retroba amb Lis, un saxofonista que havia conegut durant el viatge per Polònia. Ambdós acaben dormint junts després d'haver compartit una nit de gran disbauxa. Anna, tanmateix, refusa la proposició de noces que li fa Lis i l'endemà al matí marxa sense acomiadar-se per retornar al convent i assumir els vots.

## Repartiment

| Intèrpret | Personatge |
| Agata Trzebuchowska | Ida Lebenstein / Anna |
| Agata Kulesza | Wanda Gruz |
| Joanna Kulig | cantant |
| Dawid Ogrodnik | Lis, un saxofonista |
| Adam Szyszkowski | Feliks Skiba |
| Jerzy Trela | Szymon Skiba |

## Premis i nominacions
### Premis

* 2015: Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa
* 2015: BAFTA a la millor pel·lícula
* 2015: Goya a la millor pel·lícula europea

### Nominacions

* 2015: Oscar a la millor fotografia per Łukasz Żal i Ryszard Lenczewski
* 2015: Globus d'Or a la millor pel·lícula de parla no anglesa
* 2015: BAFTA a la millor fotografia per Łukasz Żal i Ryszard Lenczewski
* 2015: César a la millor pel·lícula estrangera
* 2015: Gaudí a la millor pel·lícula europea
* 2015: Independent Spirit a la millor pel·lícula de parla no anglesa

## Referències

* ↑ Títol en català
* ↑ «Ida (2013)». IMDb, 10-04-2014.
* ↑ «Ida». Goita què fan, ara!. [Consulta: 2 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Ida - Lloc web oficial
# Un amor de tardor

Un amor de tardor (títol original: Used People) és una pel·lícula estatunidenca de comèdia romàntica de 1992 dirigida per Beeban Cedrón. El guió de Todd Graff, una adaptació de la seva obra del 1988 estrenada a l'off-Broadway i té una mirada humorística sobre una família molt disfuncional que viu al barri novaiorquès de Queens al voltant de l'any 1969. Curiosament, malgrat ser distribuïda per la 20th Century Fox en el seu llançament inicial el 1992, la pel·lícula va ser editada en DVD el 2011 per la Warner Bros. Pictures com a part de la seva col·lecció Arxive Warner. Ha estat doblada al català. Va ser nominada en els premis Globus d'Or 1992 al millor actor (Mastroianni) i a la millor actriu còmica (MacLaine)

## Argument

Durant el funeral del seu marit, una dona madura rep la declaració d'un altre home que està enamorat d'ella des de fa més de vint anys. El precipitat afer provoca un terratrèmol domèstic donada la diferència de religions i cultures de tots dos, jueva la d'ella, catòlica la d'ell.

## Repartiment

* Shirley MacLaine: Pearl Berman
* Marcello Mastroianni: Joe Meledandri
* Bob Dishy: Jack Berman
* Kathy Bates: Bibby Berman
* Marcia Gay Harden: Norma
* Jessica Tandy: Freida
* Sylvia Sidney: Becky
* Lee Wallace: Oncle Harry
* Doris Roberts: Tia Lonnie
* Joe Pantoliano: Frank

## Referències

* ↑ «Un amor de tardor». esadir.cat.
* ↑ «Used People». The New York Times.
# Batalla de Höchstädt

La (primera) batalla de Höchstädt (també es pot trobar escrit com a Hoechstaedt, sense que això n'afecti la pronúncia) es va disputar el 20 de setembre de 1703, prop de Höchstädt o Hoechstaedt a Baviera, i va acabar amb una victòria de les tropes franc-bavareses, comandades pel mariscal Claude Louis Hector de Villars contra els austríacs, comandats pel general Limburg Styrum.

## Preludi

El 5 de setembre, la principal força de l'exèrcit imperial, comandada per Lluís Guillem de Baden-Baden, havia pres la ciutat lliure d'Augsburg, amb la qual cosa amenaçava Baviera des de l'oest. Lluís de Baden havia deixat una força de 16.000 homes sota les ordres de Styrum al nord del riu Danubi, que es va desplaçar cap a l'est i va arribar a Höchstädt el 19 de setembre. Villars i Maximilià II Manuel, elector de Baviera, van traslladar el seu exèrcit de 17.000 homes per interceptar aquesta força, i ordenaren a una altra força francesa de 7.000 homes, comandada per d'Usson i estacionada prop de Dillingen, que ataqués des de la rereguarda.

## Batalla

Aquest pla gairebé va fracassar pel fet que d'Usson va atacar massa aviat i el seu exèrcit, inferior en nombre, va ser rebutjat per Styrum. Però Villars i Maximilià-Manuel van arribar just a temps, i van caure sobre l'exèrcit imperial abans que aquest pogués reordenar les seves posicions. Només gràcies a la forta resistència de la rereguarda comandada per Leopold I, príncep d'Anhalt-Dessau, va poder Styrum salvar el seu exèrcit i assolir Nördlingen.
Els austríacs van perdre 5.000 homes, que en la seva major part van caure presoners, 37 canons i tot el comboi d'aprovisionament. Els francesos i bavaresos van tenir 1.000 baixes.

## Enllaços externs

* Mapes de la batalla (en alemany) Arxivat 2006-12-07 a Wayback Machine.
# La Robina

La Robina (en francès La Robine-sur-Galabre) és un municipi francès situat al departament dels Alps de l'Alta Provença i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 123 | ? | 94 | 126 | 175 | 159 | 173 | 186 | 189 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 157 | 146 | 148 | 153 | 145 | 128 | 131 | 130 | 162 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 126 | 122 | 124 | 105 | 96 | 91 | 80 | 81 | 83 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 48 | 57 | 74 | 146 | 228 | 257 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Marie Reymond | UMP |

## Referències

* ↑ Topònims occitans dels Alps de l'Alta Provença
# El Palmar de Troya

El Palmar de Troya és un municipi de la província de Sevilla, a Andalusia. El 2019 tenia 2.340 habitants. Fins al 2018 va ser una entitat local autònoma del municipi d'Utrera.
L'escut representa una Torre (la Torre de l'Àguila), als seus peus, les mates de margallons que donen origen a la denominació del poble, i damunt la bandera verda, blanca i verd d'Andalusia.
La bandera és composta per tres bandes horitzontals d'igual grandària, la superior i la inferior de color blau marí, la central de color groc amb l'escut en el centre.

## Història

Encara que existeixen dades històriques d'època romana i del segle xiii quan pertanyia a la "Banda morisca", l'actual assentament es deu principalment als familiars dels presos polítics que després de la guerra civil van construir el pantà de l'Àguila i posteriorment a ells mateixos.
En l'actualitat és coneguda sobretot pel temple de l'Ordre dels Carmelites de la Santa Faç, que és una escissió herètica de l'Església catòlica i que va acabar sent l'Església catòlica palmariana. Va ser fundada per Clemente Domínguez y Gómez al costat de Manuel Alonso Corral. Els papes de El Palmar són considerats per l'Església catòlica com antipapes. Uns altres consideren aquesta organització una secta.
A l'octubre de 2018, mitjançant un decret de la Junta d'Andalusia, va esdevenir municipi independent, separant-se d'Utrera.

## Referències

* ↑ «Escudo y Bandera». Entidad Local Autónoma de El Palmar De Troya. Arxivat de l'original el 2009-09-07. [Consulta: 20 juny 2009].
* ↑ «Historia». Entidad Local Autónoma de El Palmar De Troya. Arxivat de l'original el 2009-05-05. [Consulta: 20 juny 2009].
* ↑ «Decreto 183/2018, de 2 de octubre, por el que se aprueba la creación del municipio de El Palmar de Troya por segregación del término municipal de Utrera (Sevilla).». BOE, 23-01-2019 [Consulta: 9 febrer 2020].

## Enllaços externs

* Ajuntament de El Palmar de Troya
# La Faja (Losera)

La Faja (en francès La Fage-Montivernoux) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Las Salas de Curanh

Las Salas de Curanh (en francès Salles-Curan) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.443 | 1.538 | 1.491 | 1.419 | 1.277 | 1.088 | 1.066 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Maurice Combettes | Divers droite |
| 2001- | Henri Malaval | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Heather Moody

Heather Moody (Rexburg, Estats Units 1973) és una jugadora de waterpolo estatunidenca, ja retirada, guanyadora de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 21 d'agost de 1973 a la ciutat de Rexburg, població situada a l'estat d'Idaho.

## Carrera esportiva

Va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), on va aconseguir la medalla de plata amb la selecció nord-americana al perdre la final de waterpolo contra la selecció australiana. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) aconseguí guanyar la medalla de bronze al guanyar el partit de consolació a la selecció australiana, sent la capitana de l'equip nord-americà.
Al llarg de la seva carrera ha aconseguit una medalla d'or en el Campionat del Món de natació l'any 2003.
# Un diamant molt calent

Un diamant molt calent (títol original en anglès: The Hot Rock) és una pel·lícula estatunidenca de 1972, dirigida per Peter Yates. Ha estat doblada al català.

## Argument

Uns gàngsters aficionats aconsegueixen un cop fantàstic per l'aire, entre els gratacels. L'objectiu és apoderar-se d'un enorme diamant exposat al museum de Brooklyn, a compte d'un ambaixador africà que reivindica la joia.

## Repartiment

* Robert Redford: John Dortmunder
* George Segal: Andrew Kelp
* Ron Liebman: Stanley Murch
* Paul Sand: Allan Greenberg
* Zero Mostel: Abe Greenberg
* Moses Gunn: Dr.Amusa
* William Redfield: TinentHoover
* Topo Swope
* Charlotte Rae
* Graham P. Jarvis
* Harry Bellaver
* Seth Allen
* Lee Wallace
* Robert Weil
* Lyne Gordon
* Fred Cook
* Grania O’Malley
* Robert Levine
* Mark Dawson
* Gilbert Lewis
* George Bartenieff
* Ed Bernard
* Charles White

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1973: Oscar al millor muntatge per Frank P. Keller, Fred W. Berger

## Al voltant de la pel·lícula

Durant l'escena on els quatre malfactors van en helicòpter es poden veure les torres bessones del World Trade Center en construcció.

## Referències

* ↑ «Un diamant molt calent». esadir.cat.
* ↑ «The hot rock». The New York Times.
# Guillaume François Rouelle

Guillaume François Rouelle (Mathieu (Calvados), 15 de setembre de 1703 - París, 3 d'agost de 1770) fou un químic i farmacèutic francès. L'anomenaven Rouelle el Vell per distingir-lo del seu germà menor Hilaire Marin Rouelle, anomenat Rouelle el Jove, també químic famós per haver aïllat per primera vegada la urea de l'orina.

## Biografia

Fou professor de química dels estudiants de medicina i de farmàcia al Jardí Reial de les Plantes Medicinals a París. Els seus cursos, amb demostracions experimentals, tingueren gran renom entre els intel·lectuals francesos i varen tenir gran influència en la seva formació. Dels seus alumnes cal destacar Diderot i Parmentier, i els dos destacats químics Antoine Laurent Lavoisier i Pierre Joseph Macquer. Fou elegit membre de l'Académie des Sciences el 1744 i també d'altres institucions (Acadèmia reial d'Estocolm i Acadèmia electoral d'Erfurt).

## Obra

Ideà una classificació nova per a les sals, agafant com a referència els àcids i les bases o els òxids de metalls que les produïen, i les seves formes cristal·lines. També dugué a terme estudis sobre les densitats dels àcids, sobre el sulfur d'hidrogen, SH₂, sobre la sal marina, sobre els constituents de les plantes i sobre l'art d'embalsamar dels antics egipcis.
Integrà en les seves idees la teoria del flogist de Georg Ernst Stahl, que conegué de manera indirecta a través d'una publicació de Senac de l'any 1723. Com que no conegué directament els llibres de Georg Ernst Stahl (escrits en una mescla de llatí i alemany i que no es començaren a traduir al francès fins al 1767) en va fer una interpretació personal que va transmetre als seus alumnes. Les seves idees foren qüestionades per Lavoisier que demostrà els errors de la teoria del flogist.

### Obres

* Analyses chimiques des nouvelles eaux minérales, vitrioliques, ferrugineuses, decouvertes à Passy dans la maison de Madame de Calsabigi. Avec les proprietés medicinales de ces mêmes eaux, fondées sur les observations des médecins & chirurgiens des plus célébres, dont on rapporte les certificats authentiques (1757)
* Cours d'expériences chymiques. Les plantes, les animaux et les minéraux sont l'objet de ces expériences, et en font les trois parties (1759) Text en línia.
* Expériences faites par MM. Rouelle et d'Arcet, d'après celles de M. Sage sur la quantité d'or qu'on retire de la terre végétale, et des cendres des végétaux (s.d.)
* Exposé des principes et vertus de l'eau d'une source découverte à Vaugirard dans le jardin de M. Le Meunnié (s.d.)

## Enllaços externs

* El curs de química de Guillaume François Rouelle : (1) Presentació en francès per Christine Lehman (2) Manuscrit complet en línia
# Mirabèu (Alps de l'Alta Provença)

Mirabèu (en francès Mirabeau) és un municipi francès situat al departament dels Alps de l'Alta Provença i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 541 | ? | 474 | 541 | 515 | 502 | 536 | 536 | 521 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 519 | 506 | 500 | 515 | 507 | 481 | 411 | 404 | 388 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 374 | 355 | 314 | 255 | 220 | 213 | 220 | 187 | 161 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 144 | 142 | 200 | 262 | 323 | 394 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Claude Astoin | |
| 2008- | Serge Carel | |

## Referències

* ↑ Topònims occitans dels Alps de l'Alta Provença
# Ivan Zabelin

Ivan Iegórovitx Zabelin, rus: Ива́н Его́рович Забе́лин, (1820 - 1886) fou un arqueòleg i historiador rus. Va fer importants recerques a Rússia i va publicar en rus "Les antiguitats de l'Escítia herodotiana" (1866 i 1873). Va escriure també sobre la vida dels tsars dels segles xvi i xvii i sobre la societat russa en temps antics.

## Publicacions

* Materialy dlja istorii, archeologii i statistiki goroda Moskvy ("Materials per a la història, l'arqueologia i l'estadística de la ciutat de Moscou"), 1884-91
* Istorija goroda Moskvy ("Història de la ciutat de Moscou"), 1902)
* Russkoe iskusstvo ("L'art rus"), 1900

## Bibliografia

* Enciclopedia Hispano-Americana (en castellà), 1909. «editada entre 1909 i 2004 en 72 volums originals i 34 apèndixs.»

## Enllaços externs

* Obres de o sobre Ivan Zabielin. Internet Archive
# Blavinhac

Blavinhac (en francès Blavignac) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Sent Martin de Lenna

Sent Martin de Lenna (en francès Saint-Martin-de-Lenne) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 241 | 310 | 284 | 270 | 234 | 208 | 219 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Roland Puel | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Puig de Coma d'Or

El Puig de Coma d'Or és una muntanya de 2.821,6 m d'altitud situada al Massís del Carlit, concretament al límit entre l'Alta Cerdanya, i el Sabartès, al País de Foix, del Llenguadoc (Occitània) al nord, concretament entre els termes comunals d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes i Merens.
Està situat a la zona nord del terme comunal d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes i al nord-est del de Merens. És a prop al sud del Puig Pedrós Sud, del Puig Pedrós Nord i de la Portella Roja. Té l'Estany de Lanós a sota i a llevant seu.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC
És destí freqüent de moltes de les rutes d'excursionisme del Massís del Carlit.

## Referències

* ↑ El Puig de Coma d'Or en els ortofotomapes de l'IGN
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].

## Bibliografia

* Becat, Joan. «5 - Angostrina i Vilanova de les Escaldes». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Angostrina i Vilanova de les Escaldes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Un senyal invisible

Un senyal invisible (originalment en anglès, An Invisible Sign) és una pel·lícula dramàtica estatunidenca de 2010 dirigida per Marilyn Agrelo i protagonitzada per Jessica Alba, J. K. Simmons, Chris Messina, Sophie Nyweide i Bailee Madison. Basada en la novel·la de 2001 An Invisible Sign of My Own d'Aimee Bender, la pel·lícula tracta sobre una dona jove dolorosamente retirada que, quan era petita, va dedicar-se a les matemàtiques per a consol després que el seu pare emmalaltís, i ara com a adulta, ensenya l'assignatura i ha d'ajudar els seus alumnes a superar les seves pròpies crisis. S'ha doblat al català oriental per TV3, i al valencià per a À Punt.
Per la seva actuació a la pel·lícula, Bailee Madison va rebre una nominació al Young Artist Award 2011 a la millor interpretació en un llargmetratge.

## Referències

* ↑ Marilyn Agrelo (director) (2010). An Invisible Sign (DVD). Orland Park, Illinois: MPI Home Video.
* ↑ «An Invisible Sign». Internet Movie Database. [Consulta: 19 febrer 2012].
* ↑ «Un senyal invisible». ésAdir. [Consulta: 23 febrer 2023].
* ↑ «Un senyal invisible». À Punt, 26-12-2022. [Consulta: 13 novembre 2024].
* ↑ «Awards for An Invisible Sign». Internet Movie Database. [Consulta: 19 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Un senyal invisible - Lloc web oficial
# Jordi Lluís de Solms-Rodelheim

Jordi Lluís de Solms-Rodelheim (en alemany Ludwig zu Solms-Rödelheim-Rödelheim) va néixer a Rödelheim (Alemanya) el 20 de setembre de 1664 i va morir a la mateixa ciutat el 25 de novembre de 1716. Era fill del comte Joan August (1623-1680) i d'Elionor Bàrbara de Cratz-Scharffenstein (1629-1680).

## Matrimoni i fills

El 12 de gener de 1696 es va casar a Hamburg amb Carlota Sibil·la d'Ahlefeldt-Langeland (1672-1726), filla del comte Frederic d'Ahlefeldt (1623-1686) i de Maria Elisabet de Leiningen-Dagsburg-Hardenburg (1648-1724). El matrimoni va tenir cinc fills:
* Frederic August (1696-1716)
* Sofia Guillemina nascuda i mort el 1699
* Lluïsa Carlota (1700-1703)
* Caterina Polyxena (1702-1765), casada amb Cristià Carles Reinhard de Leiningen-Dagsburg-Falkenburg (1695-1766).
* Lothar Guillem (1703-1722)

## Enllaços externs

* Jordi Lluís de Solms-Rodelheim
# Vilamurs

Vilamurs (en francès Villemus) és un municipi francès situat al departament dels Alps de l'Alta Provença i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 234 | 269 | 303 | 264 | 286 | 315 | 296 | 296 | 286 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 288 | 277 | 270 | 244 | 258 | 226 | 206 | 191 | 221 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 180 | 191 | 165 | 191 | 156 | 109 | 109 | 150 | 105 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 96 | 66 | 71 | 83 | 99 | 111 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Pierre Pourcin | PS |

## Referències

* ↑ Topònims occitans dels Alps de l'Alta Provença