OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Johannes de Groot

Johannes de Groot (Garrelsweer, 7 de maig de 1914 - Rotterdam, 11 de setembre de 1972) va ser un matemàtic neerlandès.
El seu pare, del mateix nom, va ser nomenat el 1928 professor d'hebreu i d'arqueologia de l'Orient Pròxim a la universitat de Groningen, per això el jove de Groot va fer els estudis secundaris en aquesta ciutat. El 1933 va ingressar a la universitat de Groningen en la qual es va doctorar el 1942 amb una tesi sobre topologia dirigida per Schaake. A partir de 1942 i durant els anys de la Segona Guerra Mundial va fer de professor de secundària fins que el 1946 va ser nomenat oficial matemàtic al Centre de Matemàtiques i Informàtica d'Amsterdam i els dos cursos següents va ser professor ajudant de la universitat d'Amsterdam. El 1948 va ser nomenat professor titular de la universitat Tècnica de Delft i el 1952 va passar a la universitat d'Amsterdam, on va romandre fins a la seva mort el 1972. En aquest període post-bèl·lic es va convertir en el líder de l'escola neerlandesa de topologia, ja que Brouwer va deixar de tenir interés en aquest camp.
De Groot va publicar una centenar d'articles científics, la majoria d'ells sobre topologia, tot i que també n'hi ha en àlgebra i anàlisi matemàtica. Des del primer moment es va interessar pel tema de la compactificació dels espais topològics, camp en el qual va fer les seves aportacions més originals.

## Referències

* ↑ McDowell, 1974, p. 2.
* ↑ Baayen i Maurice, 1973, p. 3.
* ↑ McDowell, 1974, p. 4.
* ↑ Koetsier i van Mill, 1997, p. 164.
* ↑ McDowell, 1974, p. 11-15.
* ↑ Aarts i Nishiura, 1993, p. vii.

## Bibliografia

* Aarts, J.M.; Nishiura, T. Dimension and Extensions (en anglès). North Holland, 1993. ISBN 0-444-89740-2.
* Baayen, P.C.; Maurice, M.A. «Johannes De Groot: 1914–1972» (en anglès). General Topology and its Applications, Vol. 3, Num. 1, 1973, pàg. 3-32. DOI: 10.1016/0016-660X(73)90026-3. ISSN: 0016-660X.
* Koetsier, Teun; van Mill, Jan. «General Topology, in Particular Dimension Theory, in the Netherlands: the Decisive Influence of Brouwer's Intuitionism». A: C.E. Aull, R. Lowen (eds.). Handbook of the History of General Topology (en anglès). Kluwer Academic Publishers, 1997, p. 135-180. ISBN 0-7923-4479-0.
* McDowell, R.H.. «The works of J. de Groot». A: Richard A. Alo, Robert W. Heath, Jun-Iti Nagata (eds.). TOPO 72 - General Topology and its Applications (en anglès). Springer, 1974, p. 1-15. ISBN 978-3-540-38323-9.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Johannes de Groot» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Baayen, P.C. «De Groot, Johannes». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 17 juliol 2022]. (anglès)
* van Mill, Jan. «Johannes de Groot (1914-1972)». Biografisch Woordenboek van Nederlandse Wiskundigen, 2006. Arxivat de l'original el 16 d'abril 2008. [Consulta: 17 juliol 2022]. (neerlandès)
# John Edward Aloysius Steggall

John Edward Aloysius Steggall (Londres, 19 de novembre de 1855 - Dundee, 26 de novembre de 1935) va ser un matemàtic anglès, professor del University College de Dundee (Escòcia).

## Vida i Obra

Steggall, fill d'un cirurgià, va anar a la City of London School abans d'entrar al Trinity College (Cambridge), en el qual es va graduar el 1878 com segon wrangler i guanyant el Premi Smith a'quest any.
Va donar classes com a professor ajudant al Clifton College de Bristol el curs 1878-1979, abans de ser nomenat Fielden Lecturer del Owens College de Manchester, en el qual va romandre fins al 1882. El 1883 va obtenir la càtedra de Matemàtiques i Filosofia Natural en el recentment fundat University College de Dundee. Hi va romandre fins al 1933 en que es va retirar després de completar cinquanta anys de treball acadèmic.
Steggall va ser un membre actiu de l'Association for the Improvement of Geometrical Teaching i membre del consell escolar de Dundee. Viatjant entusiasta i bon fotògraf amateur, va viatjar extensament per Europa; la seva col·lecció fotogràfica està preservada a la biblioteca de la Universitat de St Andrews.

## Referències

* ↑ Els wranglers eren els alumnes que obtenien les millors qualificacions en el tripos (examen final) de matemàtiques.
* ↑ Peddie, 1936, p. 270.
* ↑ Mann i Craik, 2011, p. 96.

## Bibliografia

* Mann, A.J.S.; Craik, A.D.D.. «Scotland. Land of opportunity but few rewards». A: Raymond Flood; Adrian Rice; Robin Wilson (eds.). Mathematics in Victorian Britain (en anglès). Oxford University Press, 2011, p. 77-102. ISBN 978-0-19-960139-4.
* Peddie, William «John Edward Aloysius Steggall» (en anglès). Proceedings of the Edinburgh Mathematical Society, Vol. 4, Num. 4, 1936, pàg. 270-271. ISSN: 0013-0915.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «John Edward Aloysius Steggall» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* «John Edward Aloysius Steggall». SNAC Social Networks and Archival Context. [Consulta: 31 maig 2018].
* «John E. A. Steggall Collection of Scottish and Travel Photographic Albums». University of St Andrews. Arxivat de l'original el 7 de febrer 2020. [Consulta: 31 maig 2018].
# Rainer Simon

Rainer Simon (Hainichen, 11 de gener de 1941) és un director de cinema i guionista d'Alemanya Oriental. Va dirigir 17 pel·lícules entre 1964 i 2000. Les seves Wie heiratet man einen König? (1969) i Sechse kommen durch die Welt (1972) són adaptacions molt imaginatives de fades. contes dels germans Grimm. El seu Till Eulenspiegel de 1975 està basat en històries del Renaixement, que Christa i Gerhard Wolf van reconstruir en una narrativa cinematogràfica que incorpora la història del període. El 1985 la seva pel·lícula Die Frau und der Fremde va guanyar l'Os d'Or al 35è Festival Internacional de Cinema de Berlín. La seva pel·lícula de 1980 Jadup und Boel va participar al 16è Festival Internacional de Cinema de Moscou el 1989.

## Filmografia selecta

* 1969: Wie heiratet man einen König?
* 1970: Aus unserer Zeit (Episodi 3: Gewöhnliche Leute)
* 1971: Männer ohne Bart
* 1972: Sechse kommen durch die Welt
* 1975: Till Eulenspiegel
* 1979: Zünd an, es kommt die Feuerwehr
* 1981/1988: Jadup und Boel
* 1983: Das Luftschiff basat en una novel·la de Fritz Rudolf Fries
* 1985: Die Frau und der Fremde basat en una novel·la de Leonhard Frank
* 1987: Wengler & Söhne – Eine Legende
* 1989: Die Besteigung des Chimborazo pel·lícula sobre Alexander von Humboldt
* 1991: Der Fall Ö., amb guió de Ulrich Plenzdorf, basat en una història de Franz Fühmann
* 1993: Fernes Land Pa-isch
* 1994: Die Farben von Tigua
* 1999: Mit Fischen und Vögeln reden
* 2003: Der Ruf des Fayu Ujmu

## Referències

* ↑ «The Bakhtinian Headstands of East German Cinema». academia. [Consulta: 19 octubre 2020].
* ↑ «Berlinale: 1985 Prize Winners». berlinale.de. [Consulta: 8 gener 2011].
* ↑ «DEFA: Rainer Simon». umass.edu. [Consulta: 11 gener 2011].
* ↑ «16th Moscow International Film Festival (1989)». MIFF. Arxivat de l'original el 16 March 2013. [Consulta: 2 març 2013].
# Larry Nassar

Lawrence Gerard Nassar (Farmington Hills, Michigan, 16 agost 1963) és un metge osteòpata per la Universitat Estatal de Michigan. Va exercir de metge per a l'equip nacional de gimnàstica dels Estats Units i va ser condemnat per abús sexual en sèrie de menors. Els actes criminals de Nassar van ser la base de l'escàndol d'abusos sexuals de la Federació de Gimnàstica dels Estats Units. Va ser acusat d'abusar almenys de 250 nenes i dones joves, incloent-hi diversos gimnastes olímpics coneguts, que daten de 1992. Ha admès almenys deu de les acusacions. El juliol del 2017, Nassar va ser sentenciat a 60 anys de presó federal després de declarar-se culpable de càrrecs de pornografia infantil. El 24 de gener del 2018, Nassar va ser sentenciat a entre 60 i 175 anys de presó estatal a Michigan després de declarar-se culpable de set càrrecs d'agressió sexual de menors. El 5 de febrer de 2018, va ser sentenciat a entre 40 i 125 anys de presó addicionals després de declarar-se culpable de tres càrrecs d'agressió sexual. Complirà les sentències federals i estatals consecutivament.

## Trajectòria

El 1986, va començar a treballar com a entrenador d'atletisme per a l'equip nacional de gimnàstica dels Estats Units. El 1993, es va graduar en el Col·legi de Medicina Osteopàtica de la Universitat Estatal de Michigan com a doctor en Medicina Osteopàtica. Va continuar el seu entrenament de residència en medicina familiar a l'Hospital St. Lawrence. El 1997, va completar una beca en medicina esportiva i va començar a treballar com a professor ajudant en el Departament de Medicina Familiar i Comunitària de la MSU en la Facultat de Medicina, amb uns guanys de 100.000 $ per any. Figura com a coautor d'almenys sis articles de recerca sobre el tractament de lesions en gimnastes. Va començar a treballar com a metge d'equip a la Holt High School el 1996. De 1996 al 2014, va ser el coordinador mèdic nacional de gimnàstica dels EUA.

## Referències

* ↑ «New allegation dates Nassar abuse to 1992», 19-04-2017. [Consulta: 28 maig 2019].
* ↑ «Disgraced US Olympics doctor jailed». BBC, 25-01-2018.
* ↑ «Read Judge Rosemarie Aquilina's powerful statement to Larry Nassar». [Consulta: 28 maig 2019].
* ↑ «USA Gymnastics doctor 'abused 265 girls'». BBC, 2018.
* ↑ CNN, Eric Levenson. «Larry Nassar apologizes, gets 40 to 125 years for decades of sexual abuse». [Consulta: 28 maig 2019].
* ↑ «Nassar L [Author]». www.ncbi.nlm.nih.gov.
* ↑ «Dr Larry Nassar timeline (LSJ)», 27-10-2018. Arxivat de l'original el 2018-10-27. [Consulta: 28 maig 2019].
# Rhinoceros Eyes

Rhinoceros Eyes és una pel·lícula dramàtica estatunidenca-canadenc de 2003 escrita i dirigida per Aaron Woodley. Va ser guardonat amb el Premi Discovery al Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2003.

## Argument

Chep és un jove cinèfil amb tendència autista que treballa en un estudi de cinema com a grum al magatzem d'atrezzo. Li agraden les coses estranyes i els melodrames romàntics, i gairebé no té contacte amb ningú. Un dia coneix Fran, una directora artística obsessionada amb els detalls que busca uns ulls de rinoceront. Immediatament s’enamora d’ella, cosa que el porta ajudar-la a cercar el que vol, però això transtorna encara més la seva personalitat.

## Repartiment

* Michael Pitt com a Chep
* Paige Turco com a Fran
* Gale Harold com a Phil Barbara
* Matt Servitto com a Bundy
* James Allodi com a Hamish
* Victor Ertmanis com a Sweets
* Nadia Litz com a Ann

## Referències

* ↑ John McKay, "Barbarian Invasions wins at film fest". Kingston Whig-Standard, September 15, 2003.
* ↑ Rhinoceros eyes a Sensacine

## Enllaços externs

* Tràiler a YouTube
# Poliac

Poliac (en francès Pouliacq) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 100 | 121 | - | 141 | 124 | 134 | 105 | 109 | 117 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 111 | 115 | 105 | 103 | 95 | 87 | 89 | 80 | 84 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 71 | 74 | 60 | 50 | 62 | 60 | 61 | 60 | 57 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 59 | 48 | 62 | 49 | 38 | 36 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1978-2008 | Georges Bausbacher-Cournet | |
| 2008- | Pierre Dupouy-Bas | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Casa Matas (Figueres)

La Casa Matas és un edifici de Figueres (Alt Empordà) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Va ser feta construir a començaments del segle xviii per Gregori de Matas i Pujol i Pellicer, i el 1802 s'hi hostatjà el rei Carles IV, Posteriorment, fou la residència de Josep Ramon de Camps i Avinyó, alcalde de Figueres entre els anys 1833 i 1835 i diputat a Corts i senador entre les dècades del 1830 i 1840.
També fou residència del comerciant figuerenc i polític liberal Tomàs Roger i Larrosa, i des de la dècada del 1950 fins al 1990 s'hi allotjà la Clínica Figueres.

## Descripció

Edifici situat en una cantonada, molt a prop de l'Ajuntament de Figueres. És un edifici de grans dimensions, de planta baixa, un pis i golfes, amb coberta a dues vessants que ha estat rehabilitat recentment. Tot i que les obertures dels pisos superiors no són originals, sí que ho són algunes de la planta baixa. Aquests obertures són en arc rebaixat, però l'element més destacat és, sens dubte, la porta d'accés a l'edifici. És una porta en arc rebaixat amb un gran escut a sobre, amb una decoració vegetal amb un bust al centre.

## Vegeu també

* Palau del Marquès de Camps
* Casa del Marquès de Camps
* Casa Avinyó
* Can Ravella (Ordal)

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Matas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Casa de Matas». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Casa de Matas». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Oedothorax

Oedothorax és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. Es poden trobar a la zona holàrtica i a l'ecozona afrotropical.
Aquestes aranyes són depredadores, les preses de les quals són petits insectes com psíl·lids i dípters.
Fou descrit per primera vegada per A. Förster i Philipp Bertkau l'any 1883.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* O. agrestis (Blackwall, 1853) – Europa, Rússia
** Oedothorax a. longipes (Simon, 1884) – Suïssa
* O. annulatus Wunderlich, 1974 – Nepal
* O. apicatus (Blackwall, 1850) – Europa, Turquia, Rússia, Kazakhstan, Iran, Àsia Central, Xina
* O. banksi Strand, 1906 – USA (Alaska)
* O. biantu Zhao & Li, 2014 – la Xina
* O. bifoveatus Tanasevitch, 2017 – Malàisia (Borneo), Indonèsia (Java)
* O. cascadeus Chamberlin, 1949 – USA
* O. cheruthoniensis Domichan & Sunil Jose, 2021 – Índia
* O. collinus Ma & Zhu, 1991 – Xina
* O. cruciferoides Tanasevitch, 2020 – Nepal
* O. cunur Tanasevitch, 2015 – Índia
* O. dubius Caporiacco, 1935 – India (Karakorum)
* O. fuscus (Blackwall, 1834) – Açores, Europa, Nord d'Àfrica
* O. gibbifer (Kulczyński, 1882) – Europa
* O. gibbosus (Blackwall, 1841) (Espècie tipus) – Europa, Turquia, Rússia
* O. howardi Petrunkevitch, 1925 – USA
* O. japonicus Kishida, 1910 – Japó
* O. khasi Tanasevitch, 2017 – Índia
* O. kodaikanal Tanasevitch, 2015 – Índia
* O. limatus Crosby, 1905 – USA
* O. mangsima Tanasevitch, 2020 – Nepal
* O. meghalaya Tanasevitch, 2015 – Índia
* O. meridionalis Tanasevitch, 1987 – Rússia, Iran, Central Asia
* O. myanmar Tanasevitch, 2017 – Myanmar
* O. nazareti Scharff, 1989 – Etiòpia
* O. paludigena Simon, 1926 – Espanya, França (incl. Còrsega), Itàlia (incl. Sardenya), Albània, Grècia
* O. paracymbialis Tanasevitch, 2015 – Índia
* O. retusus (Westring, 1851) – Europa, Turquia, Rússia, Kazakhstan, Xina, Índia
* O. sexmaculatus Saito & Ono, 2001 – Japó
* O. sohra Tanasevitch, 2020 – Nepal
* O. stylus Tanasevitch, 2015 – Índia
* O. tingitanus (Simon, 1884) – Espanya, Marroc, Algèria, Tunísia
* O. trilineatus Saito, 1934 – Japó
* O. trilobatus (Banks, 1896) – USA, Canadà, Rússia (Kamtxatka)
* O. unciger Tanasevitch, 2020 – Nepal
* O. uncus Tanasevitch, 2015 – Índia
* O. uncus Domichan & Sunil Jose, 2021 – Índia

## Referències

* ↑ «Gen. Oedothorax Bertkau, 1883». . Natural History Museum Bern, 2022. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Förster, A.; Bertkau, P. «Beiträge zur Kenntniss der Spinnenfauna der Rheinprovinz». Verhandlungen des Naturhistorischen Vereins der Preussischen Rheinlande und Westfalens, vol. 40, 1883, pàg. 205–278.
* ↑ Platnick, 2011 : The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Armengol Ondo Nguema

Armengol Ondo Nguema és el germà menor del president de Guinea Equatorial Teodoro Obiang Nguema, i Delegat de la Seguretat Nacional, cap de la força de policia entrenada per Israel.
És el cap de la seguretat nacional i home més influent del règim. La raó del seu aïllament fa uns anys va poder estar relacionada amb els seus vincles comercials amb Nick du Toit, un dels líders del fallit cop de 2004. Armengol comparteix la propietat de Triple Options, una companyia de seguretat, amb du Toit. Armengol també té grans propietats en l'estat de Virgínia i Washington. Opositor aferrissat a l'arribada del seu nebot Teodoro Nguema Obiang Mangue a la presidència, es autopresenta com un candidat capaç de garantir un canvi en la successió. És considerat sospitós d'haver pres part en les nombroses violacions als drets humans a Guinea Equatorial.

## Referències

* 1 2 Johnson, RW «Playboy waits for his African throne». The Times [Londres], 03-09-2006. Arxivat 10 de febrer 2007 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.thestar.co.za/index.php?fSectionId=132&fArticleId=375423
* ↑ «Severo Moto: «Creemos que Obiang está desahuciado por los médicos»». ABC, 24-08-2017 [Consulta: 28 agost 2017].
* ↑ http://www.derechos.org/nizkor/econ/oil1.html
* ↑ Wines, Michael «Where Coup Plots Are Routine, One That Is Not». The New York Times, 20-03-2004.
# Operació Margalida

L' Operació Margalida fou el nom que durant la Segona Guerra Mundial, els alemanys donaren i planejaren en dues discretes operacions usant el nom en clau de Margarethe (Margalida en català).
L'Operació Margalida I (Betrieb Margarethe I) va ser l'ocupació Hongria per l'exèrcit alemany el 19 de març de 1944. El govern hongarès era un aliat de l'Alemanya nazi, però havia estat discutint un armistici amb els aliats. El dictador alemany Adolf Hitler descobrí estes discussions, i sentint-se traït pels hongaresos, ordenà a les tropes alemanys d'implementar l'Operació Margalida per capturar d'instal·lacions crítiques d'Hongria.
El líder hongarès, l'Almirall Miklós Horthy, va ser convidat per Hitler al palau de Klessheim, als afores de Salzburg, Àustria. Mentre ells portaven a terme les seves negociacions, Hongria va ser envaïda silenciosament per les forces alemanyes. L'ocupació fou una completa sorpresa i resultà ràpida i sense vessament de sang. D'acord amb algunes memòries alemanyes, els alemanys invasors van ser rebuts amb flors. Açò va ser probablement només veritat en les localitats habitades per l'ètnia germana. Esta invasió va ser recordada per molts dels invasors alemanys com la seva última guerra amb flors (Blumenkrieg).
L'Operació Margalida II (Betrieb Margarethe II) planejava la invasió alemanya de Romania en cas que el govern romanès decidira rendir-se davant els soviètics. Els romanesos es rendiren en el 1944, però l'Operació Margalida II mai va ser implementada.

## Referències

* 1 2 3 «Hadak Útján - www.hadakutjan.hu». [Consulta: 27 novembre 2024].
* 1 2 3 «Hadak Útján - www.hadakutjan.hu». [Consulta: 27 novembre 2024].
# Aroa González de la Concepción

Aroa González de la Concepción (L'Hospitalet de Llobregat, Barcelonès, 19 d'abril de 1979) és una jugadora de rugbi catalana, ja retirada.
Formada al Rugby Club l'Hospitalet, jugà en la posició de talonadora. Amb l'equip hospitalenc va guanyar tres Campionats d'Espanya (1997, 1998, 2002). Posteriorment, va fitxar pel Club Esportiu INEF Barcelona, aconseguint sis campionats més entre 2005 i 2016. Internacional amb la selecció espanyola en setanta-quatre ocasions, arribà a ser-ne la capitana i és la jugadora de rugbi amb més partits disputats. Amb la selecció nacional guanyà quatre Campionats d'Europa (2003, 2010, 2013, 2016), així com participà a quatre Campionats del Món de rugbi (2002, 2006, 2014, 2017) i en diferents edicions del Torneig de les Sis Nacions femení. Després de la seva retirada de la competició l'any 2017. s'encarregà de la formació tècnica de la selecció catalana de rugbi i de la secció de rugbi femenina del FC Barcelona, aconseguint tres ascensos de forma consecutiva i debutant a la Lliga Iberdrola la temporada 2023-24. A nivell estatal, és entrenadora de la selecció espanyola de rugbi sub-23.
Entre d'altres reconeixements, fou premiada per la seva trajectòria professional a la Nit del Rugby Català.

## Palmarès
### Clubs

* 9 Campionats d'Espanya de rugbi femení
** 1996-97, 1997-98, 2001-02, 2008-09, 2009-10, 2010-11, 2011-12, 2012-13, 2015-16
* 10 Campionats de Catalunya de rugbi femení
** 1998-99, 1999-00, 2000-01, 2001-02, 2008-09, 2009-10, 2010-11, 2011-12, 2014-15, 2015-16

### Selecció espanyola

* 4 medalles d'or al Campionats d'Europa de rugbi femení: 2003, 2010, 2013, 2016
* 2 medalles d'argent al Campionats d'Europa de rugbi femení: 2001, 2011
* 3 medalles de bronze als Campionats d'Europa de rugbi femení: 1997, 2007, 2009

## Referències

* ↑ «Aroa González de la Concepción». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Revista22. «Aroa González “El rugby te da mucho por eso es tan difícil dejarlo”» (en castellà). Veintidós, 12-10-2017. [Consulta: 19 gener 2020].
* ↑ «La despedida de Aroa González: una vida dedicada al rugby» (en castellà). Marca, 02-09-2017. [Consulta: 19 gener 2020].
* ↑ Baeza, Alejandro. «Aroa González liderará el proyecto femenino de AVRFCB RUGBY BARÇA.» (en castellà). Rugby Spain, 19-07-2019. [Consulta: 19 gener 2020].
* ↑ «El cohete del AVR Barcelona y la niña de 8 años que ha pasado de ‘entrenar’ con los veteranos a jugar la Liga Iberdrola» (en castellà). FERugby, 24-04-2023. [Consulta: 25 juny 2023].
* ↑ «Aroa González, premiada per la seva trajectòria esportiva a la 1ª Gala del Rugby català». Club Esportiu INEF Barcelona, 22-10-2018. Arxivat de l'original el 2018-10-26. [Consulta: 19 gener 2020].
# Portada/efemèride desembre 14

Siiri Rantanen
« 13 de desembre · 14 de desembre · 15 de desembre »