OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tir als Jocs Olímpics d'estiu de 1896 – Pistola lliure, 30 metres homes

Tir als Jocs Olímpics d'estiu 1896 :
| Rifle |||
| Rifle militar, 200m | homes |
| Rifle lliure, 300 m, 3 posicions | homes |
| Pistola |||
| Pistola militar, 25 m | homes |
| Pistola ràpida, 25 m | homes |
| Pistola lliure, 30 m | homes |
| 1900> |||
La prova de pistola lliure a 30 metres va ser una de cinc del programa de tir als Jocs Olímpics d'Atenes de 1896. Sis participants estaven inscrits per prendre part en aquesta prova l'11 d'abril, però finalment John Paine va decidir no participar-hi. Els cinc participants representaven a tres països i van realitzar 5 sèries de 6 trets cadascuna, a un blanc situat a 30 metres.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Sumner Paine | Holger Nielsen | Ioannis Frangoudis |

## Resultats

| Pos. | Tirador | Puntuació | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | Sumner Paine | 442 | 76 | 64 | 80 | 120 | 102 |
| 2 | Holger Nielsen | 285 | 12 | 85 | 62 | 24 | 100 |
| 3 | Ioannis Frangoudis | Desconegut | Desconegut | Desconegut | Desconegut | Desconegut | Desconegut |
| 4 | Nikolaos Morakis | Desconegut | Desconegut | Desconegut | Desconegut | Desconegut | Desconegut |
| 5 | Georgios Orfanidis | Desconegut | Desconegut | Desconegut | Desconegut | Desconegut | Desconegut |

## Referències

* Lampros, S.P.; Polites, N.G.; De Coubertin, Pierre; Philemon, P.J.; & Anninos, C.. The Olympic Games: BC 776 – AD 1896. Athens: Charles Beck, 1897. (Digitally available at Arxivat 2008-05-27 a Wayback Machine.)
* Mallon, Bill; & Widlund, Ture. The 1896 Olympic Games. Results for All Competitors in All Events, with Commentary. Jefferson: McFarland, 1998. ISBN 0-7864-0379-9. (Excerpt available at Arxivat 2008-04-11 a Wayback Machine.)
* Smith, Michael Llewellyn. Olympics in Athens 1896. The Invention of the Modern Olympic Games. Londres: Profile Books, 2004. ISBN 1-86197-342-X.
# Lethrinops longimanus

Lethrinops longimanus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes. Els adults poden assolir fins a 15,3 cm de longitud total. És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 Binohlan, Crispina B.; Musschoot, Tobias. «Lethrinops longimanus Trewavas, 1931» (en anglès). FishBase.

## Bibliografia

* Ribbink, A. «Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes». A: M. Keenleyside, ed.. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution (en anglès). Londres: Chapman and Hall, 1991, p. 36-59.
# Moneu

La moneu és un cep de raïm negre, originari del Penedès, retrobat prop de Querol (Alt Camp) el 1998. Els raïms són de mida petita i poc compactes. Les baies són esfèriques, de color vermell violeta fosc i pell gruixuda. És una de les poques varietats conegudes que és del tot femenina (la seva flor no és hermafrodita com la majoria de varietats).

## Ampelografia

És una varietat de bon vigor i port erecte, de brotada primerenca (finals de març) i de maduració tardorenca (finals de setembre).
Està catalogada amb el número 25307 al Vitis International Variety Catalogue (VIVC), una base de dades de diverses espècies i varietats del gènere Vitis.

## Característiques agronòmiques

Molt resistent a la sequera i a les altes temperatures. Només trobem 10 Ha a Catalunya, concretament a la finca del Castell de la Bleda, situada al municipi de Santa Margarida i els Monjos.

## Característiques enològiques

Els vins elaborats amb raïm moneu desprenen una fragant aroma a fruita fresca sobre un fons lleugerament floral i làctic. En boca són llaminers, amb molt bona acidesa i tanins equilibrats. Final llarg i afruitat.

## Història

La moneu és una de les varietats recuperades per la família Torres amb el projecte de recuperació de varietats ancestrals iniciat fa més de 35 anys per Miguel A. Torres. De les 50 varietats recuperades, només 7 tenen interès enològic: la forcada, el garró, la gonfaus, la moneu, la pirene, la querol i la selma blanca.

## Referències

* ↑ «MONEU Essència i resistència varietal». Celler Torres. [Consulta: 31 gener 2020].
* ↑ «Vitis International Variety Catalogue VIVC». [Consulta: 31 gener 2020].
* ↑ «Variedades autóctonas: un cambio de paradigma». Cellers Torres. [Consulta: 31 gener 2020].

## Vegeu també

* Forcada
# Guineu voladora de les illes Ryukyu

La guineu voladora de les illes Ryukyu (Pteropus dasymallus) és una espècie de ratpenat de la família dels pteropòdids. Viu a Taiwan, el Japó i les Filipines. El seu hàbitat natural són els boscos, on s'alimenta principalment de figues. Està amenaçada per la caça i la desforestació.

## Referències

* ↑ Heaney, L.; Rosell-Ambal, G.; Tabaranza, B.; Izawa, M.. Pteropus dasymallus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 20-11-2012.
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Tissey

Tissey és un municipi francès, situat al departament del Yonne i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 99 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Tissey era de 99 persones. Hi havia 45 famílies, de les quals 15 eren unipersonals (11 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 15 parelles sense fills i 15 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 66 habitatges, 46 eren l'habitatge principal de la família, 8 eren segones residències i 12 estaven desocupats. 65 eren cases i 1 era un apartament. Dels 46 habitatges principals, 44 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 20 en tenien quatre i 18 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 25 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Tissey el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 8 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 12 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 70 persones, 55 eren actives i 15 eren inactives. De les 55 persones actives 52 estaven ocupades (24 homes i 28 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 15 persones inactives 10 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 2 d'empreses d'hostatgeria i restauració.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.
L'any 2000 a Tissey hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 637 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Tissey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Tissey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Tocqueville (Eure)

Tocqueville és un municipi francès situat al departament de l'Eure i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 119 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Tocqueville era de 119 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 56 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 55 habitatges eren cases. Dels 43 habitatges principals, 40 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia una cambra, 2 en tenien dues, 6 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 24 en tenien cinc o més. 40 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 28 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Tocqueville el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 12 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 12 |
| 8 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 79 persones, 55 eren actives i 24 eren inactives. De les 55 persones actives 53 estaven ocupades (31 homes i 22 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 24 persones inactives 12 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Tocqueville hi havia 8 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 195 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Tocqueville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Tocqueville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Hummus

L'hummus (àrab: حمص بطحينة, ḥummuṣ bi-ṭaḥīna) és un puré de cigrons aixafats amb una forquilla o en un morter amb una pasta de farina de sèsam anomenada tahina, amb oli d'oliva, all, i suc de llimona, que sol presentar-se adornada amb pebre vermell (paprika).
L'hummus és una menja típica de tota la zona que va des de Grècia fins a Aràbia, incloent-hi Xipre, Turquia, Armènia, el Líban, Síria, Palestina i Israel la popularitat de la qual s'estén a tot el món. És un dels plats vegetarians més nutritius.
En àrab, hummus significa simplement ‘cigró’. El que coneixem nosaltres com a humus en diuen hummus bi-tahina (‘cigró amb pasta de sèsam’) o mussàbbaha. Al Magrib hi ha preparacions que reben el mateix nom, sense la tahina, simplement amb oli de sèsam (harira).
El seu valor nutricional varia segons els ingredients.

## Vegeu també

* Fasole bătută. Hummus romanès
* Msabbaha
* Puré d'albergínia
* Ful medames

## Enllaços externs

* Recepta ràpida i senzilla d'hummus
* Una altra recepta de hummus
* Recepta i videotutorial
* Hummus de cigrons amb dips de verdures
# Tongshenghe

Tongshenghe (xinès simplificat: 同升和, pinyin: Tóngshēnghé) és una empresa de moda xinesa fundada el 1902.
La botiga és una de les tres sabateries més antigues de Beijing, i tot i haver-se canviat d'ubicació diverses vegades, des del 2009 s'ubica al carrer Wangfujing, on s'ubicava el 1932.

## Referències

* 1 2 «Calle Comercial de Wangfujing». China Highlights. Arxivat de l'original el 2022-01-27. [Consulta: 1r maig 2020].
* ↑ Ming, Sun. «Gifts for your feet» p. 14. Beijing Today, 16-01-2004. [Consulta: 1r maig 2020].
* 1 2 «Custom shoes step on local market». China Daily, 29-04-2010. [Consulta: 1r maig 2020].
# Tony Osoba

Tony Osoba (Glasgow, 15 de març de 1947) és un actor escocès, conegut sobretot pel seu paper com Jim "Jock" McClaren, personatge de la novel·la televisiva Porridge, dels anys setanta. També va aparèixer en la seva seqüela, Going Straith. La seva família viu a Escòcia. Té dues germanes, Elizabeth Christie i Patricia Bamford. La seva mare és Margared Osoba. Té ascendència nigeriana.
També ha actuat a les sèries televisives: Dempsey & Makepeace (1984-6), Coronation Street (1990), The Professionals (1978), The Flame Trees of Thika (1981), Between the Lines (1994) i Dinotopia (2002). També ha participat en dos episodis de Doctor Who.

## Referències

* ↑ «Porridge star Tony is back home to play it straight on stage», 06-11-2012. Arxivat de l'original el 2012-11-06. [Consulta: 29 setembre 2024].
* ↑ «Tony Osoba stars in lavish and sumptuous King and I - Theatre and Dance - Entertainment - getsurrey» (en anglès). Get Surrey, 24-11-2005. Arxivat de l'original el 2012-08-26. [Consulta: 29 setembre 2024].
# Hákarl

El hákarl o kæstur hákarl és un plat de la cuina islandesa que consisteix en carn crua de tauró pelegrí o tauró de Groenlàndia. La carn d'aquests taurons menjada sense preparar és tòxica a causa del seu alt contingut en àcid úric (el tauró no té ronyó i concentra tot aquest àcid als seus músculs), i per ser ingerit és necessari que passi per un llarg procés d'elaboració. Quan la carn està curada, desprèn una forta olor (fins i tot per als islandesos acostumats) que recorda l'amoníac d'alguns productes de neteja.
Es serveix generalment tallat en daus de color marró d'un o dos centímetres, amb escuradents. Es tracta, en part, d'un aliment de gust adquirit, hom necessita temps per acostumar-s'hi. Per això s'aconsella als principiants tapar-se el nas quan se n'ingereix un tros per evitar les fortes olors quan s'apropa a la boca. El hákarl se sol servir amb un aiguardent típic anomenat brennivín.

## Processat

El curat del hákarl té com a finalitat eliminar la quantitat d'àcid úric en els teixits. Això no obstant, és un procés lent i llarg que comença amb el rentat i el trossejat del tauró, del qual s'eliminen els òrgans interns i el cap. Degut a la fortor que es desprèn se sol cavar un clot a terra, allunyat de les zones habitades, i s'enterra allà amb sorra i grava durant un mes i mig si és estiu o tres mesos si és hivern. També existeix un mètode més modern consistent simplement en fer pressió sobre el tauró en un gran recipient de plàstic escorredor- Després d'aquesta operació, es talla en tires i es deixa assecar penjat en un lloc fosc i ben airejat durant tres o quatre mesos, on es crearà una crosta marró que s'haurà de treure abans de servir-lo a daus.

## Referències

* ↑ Wheatley, Gale «Iceland's Wild Culinary Traditions: Hákarl and Brennivín». , 20-09-2010. Arxivat 2014-03-06 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-03-06. [Consulta: 28 abril 2013].(anglès)
# Vicent Gil Ros

Vicent Gil Ros (Carpesa, València, 1976) és un esportista valencià, medallista olímpic en natació adaptada als Jocs Paralímpics de 2000, 2004 i 2008.
De jove va patir un accident de trànsit que l'obligà a moure's en cadira de rodes. Per contra va començar a practica la natació en el seu procés de rehabilitació el que li ha permès realitzar un prolífica carrera com a nadador.
La seua primera participació en uns Jocs Paralímpics és l'any 2000 a Sydney on aconsegueix l'or en la categoria 4x50 metres estils. Quatre anys més tard, a Atenes 2004, aconsegueix la plata en 50 metres braça, metall que va repetir als Jocs Paralímpics d'estiu de 2008 a Pequín. També a Pequín aconseguí el bronze en 4x50 metres relleus. A més, en els de Londres 2012 va acumular una vuitena plaça en la prova de 50 metres braça, un resultat que va repetir en Rio 2016. Des de Sydney ha participat en totes les edicions excepte a la de Tòquio de 2020.
Vicent Gil també ha aconseguit destacats resultats als campionats mundials i europeus com en el III Campionat del Món d'IPC a Mar del Plata (Argentina) en 2002, en el qual va aconseguir la plata en la modalitat dels 50 metres braça. Així mateix, també va aconseguir plata en el Campionat Alemany en 2003 en els 200 metres estils. En el Campionat del Món de Natació de 2006 es va emportar el bronze amb els 50 metres braça.
El seu poble natal, Carpesa, li va dedicar una plaça l'any 2011.

## Palmarès

Jocs paralímpics :
| Any | Seu | Posició | Prova |
| 2000 | Sydney | 1 | 4 × 50 m estils |
| 2004 | Atenes | 2 | 50 m braça SB3 |
| 2008 | Pequín | 2 | 50 m braça SB3 |
| 2008 | Pequín | 2 | 4 × 50 m estils |

## Referències

* ↑ «Fitxa» (en castellà). paralimpicos.es. [Consulta: 28 agost 2024].
* 1 2 Lagarda, Héctor. «JJPP París 2024. Conoce a Vicente Gil Ros» (en castellà), 21-08-2024. [Consulta: 28 agost 2024].
* ↑ Esports, À Punt. «Els valencians en els Jocs Paralímpics de París», 27-08-2024. [Consulta: 28 agost 2024].
* ↑ «Carpesa homenajea al medallista Gil Ros nombrando una plaza en su honor» (en castellà). [Consulta: 28 agost 2024].
# Torre de Cala en Basset

La Torre de Cala en Basset o Torre de l'Arrabassada és una torre de guaita del terme d'Andratx (Mallorca) situada davant Cala en Basset, a uns 80 metres sobre el nivell de la mar. Està declarada Bé d'Interès Cultural.
Formava part d'un extens sistema de vigilància i senyalització de tota la costa mallorquina per combatre la pirateria, i tenia la funció de defensar Cala en Basset, que no era visible de dalt de na Pòpia. La torre no feia senyals d'avís, atès que solament té connexió visual amb la torre de na Pòpia.

## Descripció

Es tracta d'una torre cilíndrica d'uns 9 metres d'alt construïda amb pedra i morter. El portal d'accés original, al qual s'accedia per una escala de mà, està a uns quatre metres d'altura i és defensat per un matacà; actualment s'accedeix a la cambra principal per una porta falsa, i el portal original s'ha convertit en finestra. La cambra és coberta amb volta de mitja esfera, i el cos inferior, situat davall la cambra, era massís, però ha estat buidat per fer-hi l'entrada moderna. Al terrat s'accedeix per una escala de graons al buit de la volta, i és cobert per un porxo. La part del terrat que mira a mar era a barbeta, i el costat de terra és més elevat i amb espilleres. Com a peça d'artilleria arribà a tenir dos canons.

## Història

Hi ha autors que indiquen que va ser construïda el 1583, però no és fins a 1585 que hi ha constància efectiva de la seva existència. Ja en aquella data hi havia una peça d'artilleria, i consta que no feia focs d'avís. Poc més tard, el 1598 s'hagué d'adobar el parapet, perquè el vent que bufava era massa fort i impedia la tasca dels torrers.
Al llarg del segle xix va anar caient en desús davant la desaparició de la pirateria, i el 1867 va ser traspassada. Durant la Guerra Civil espanyola va ser utilitzada per al control de l'espai aeri, i es va construir un edifici annex i es va modificar la barraca dels torrers. A més, es construí una garita al terrat, s'alterà el porxo i l'aljub al peu de la torre i s'obrí el portal per entrar a peu pla.

## Referències

* ↑ «Torre de l'Arrabassada». Gran Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 5 Aparicio, Àngel; Sastre, Vicenç. Mallorca. Torres i talaies costaneres. Palma: Institut d'Estudis Baleàrics, 2019, p. 40. ISBN 84-17389-98-7.
* ↑ Castillo Cuenca, Anabel. Análisis de visibilidad paisajística de las torres defensivas y atalayas litorales en Andratx (tesi). Universitat de les Illes Balears, 2019. Arxivat 2022-09-20 a Wayback Machine.
* ↑ «Torre de Cala en Basset». N'Alí. La revista de la comarca de Ponent. Any 2, Núm14, juny-juliol 1987, pàg. 7-8.
# José Manuel Ruiz Reyes

José Manuel Ruiz Reyes (Granada, 16 de juliol de 1978) és un jugador de tennis de taula de classe 10. Acumula al voltant de trenta condecoracions en campionats europeus i internacionals, entre les quals compta amb quatre medalles paralímpiques. És jugador de la Reial Federació Espanyola de Tennis de Taula i ha participat en els Jocs Paralímpics d'Atlanta 1996, Sidney 2000, Atenes 2004, Pequín 2008 i Londres 2012; a més, ha estat convocat pels Rio de Janeiro 2016.

## Campionat d'Europa

La seva primera medalla va ser en el Campionat d'Europa de 1995 a Hillerod (Dinamarca) on va obtenir la medalla de bronze en la prova d'"Equips". Va participar en edicions posteriors, entre les quals destaquen la de 2001 a Frankfurt (Alemanya), on va obtenir la medalla d'or en la prova "Individual", i 2007 a Kranjska Gora (Eslovènia), on va obtenir l'or tant a la prova "Open" com en la "Dobles".

## Jocs Olímpics

Ha participat en cinc edicions dels jocs paralímpics ―Atlanta 1996, Sidney 2000, Atenes 2004, Pequín 2008 i Londres 2012―, a més d'haver estat convocat per a Rio de Janeiro 2016 i escollit abanderat de l'equip espanyol, compost per 114 esportistes i 68 membres de l'equip tècnic.
Ha obtingut dues medalles de bronze a les proves d'equips de Sidney 2000 contra França i Londres 2012 contra Ucraïna i dos de plata, en la prova individual de Sidney contra la República Txeca i en la prova d'equips de Pequín contra Xina.

## Condecoracions

En 2013 va ser condecorat amb la medalla de bronze del Reial Orde al Mèrit Esportiu amb altres esportistes que havien obtingut la medalla de bronze en els Jocs Paralímpics de Londres 2012 ―els ciclistes Miguel Ángel Clemente, Diego Javier Muñoz i Maurice Eckhard, els nedadors José Antonio Marí i Deborah Font, la judoka Mónica Merenciano, i el també tennista de taula, Jorge Cardona―.

## Referències

* ↑ Comité Paralímpico Español. «Datos biografía». Arxivat de l'original el 2016-08-11. [Consulta: 9 agost 2016].
* 1 2 «José Manuel Ruiz será el abanderado español en los Juegos Paralímpicos de Río», 19-07-2016. Arxivat de l'original el 2016-08-02. [Consulta: 9 agost 2016].
* ↑ «El paralímpico extremeño Enrique Floriano recibe la Medalla de la Real Orden al Mérito Deportivo» (en castellà). Región Digital, 29-10-2013. Arxivat de l'original el 16 de setembre 2018.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2016-08-11 a Wayback Machine. a la pàgina web oficial del Comitè Paralímpic Español
# Sent Latgièr de Peire

Sent Latgièr de Peire (en francès Saint-Léger-de-Peyre) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.
# Biarum

Biarum és un gènere de plantes amb flors dins la família Araceae. Consta d'unes 23 espècies i és endèmic de la zona dels del Mitjà Orient, Europa i Àfrica del Nord. Biarum es troba sovint en zones rocoses i graves de pedres calcàries.
Les fulles semblen de gramínia. Els corms són esfèrics. Molts Biarum se semblen als Arums. Per florir els Biarum requereixen un període sec durant l'estiu. La inflorescència tendeix a créixer a prop del sòl i fer una pudor desagradabele. Els fruits semblen pedres.

## Referències

Bown, Deni (2000). Aroids: Plants of the Arum Family. Timber Press. ISBN 0-88192-485-7.