OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cidòs

Cidòs (en francès Cizos) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 103 | 129 | 122 | 118 | 129 | 114 | 114 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Christian Dossat | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Lindbergita

La lindbergita és un mineral de la classe dels compostos orgànics, que pertany al grup de la humboldtina. Va ser descoberta l'any 2001 a Boca Rica, Minas Gerais, Brasil i rep el seu nom en honor de Marie Louise Lindberg-Smith (1918–2005) del Servei Geològic dels Estats Units que va descriure per primera vegada diverses espècies de minerals.

## Característiques

La lindbergita és un oxalat dihidratat de manganès de fórmula química Mn$^{2+}$(C₂O₄)·2H₂O. És l'anàleg mineral amb manganès de la humboldtina. Cristal·litza en el sistema monoclínic. És de color blanc a blanc grisenc i la seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la lindbergita pertany a «10.AB - Sals d'àcids orgànics: oxalats» juntament amb els següents minerals: humboldtina, gluixinskita, moolooïta, stepanovita, minguzzita, wheatleyita, zhemchuzhnikovita, weddel·lita, whewel·lita, caoxita, oxammita, natroxalat, coskrenita-(Ce), levinsonita-(Y), zugshunstita-(Ce) i novgorodovaïta.

## Formació i jaciments

La lindbergita ha estat trobada en molts indrets del món, a Alemanya, Àustria, Botsuana, el Brasil, el Canadà, els Estats Units, Hongria, Itàlia, el Regne Unit, la República Txeca i Rússia.

## Referències

* 1 2 «Lindbergite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
# Boissièras (Òlt)

Boissièras (en francès Boissières) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.
El municipi té Boissièras com a capital administrativa, i també compta amb els agregats de Mèjas, Combanegra i lo Mas de Camp.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 179 | 200 | 219 | 234 | 241 | 312 | 350 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Thierry Plantade | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 20 octubre 2010].
# El gran rugit

El gran rugit (títol original: Roar) és una pel·lícula dramàtica estatunidenca de Noel Marshall, estrenada l'any 1981.Ha estat doblada al català.

## Argument

Madeleine porta els seus fills a la jungla africana per anar a veure el seu marit Hank, del qual fa molt de temps que està separada. Hank és un científic excèntric que sempre ha lluitat per la defensa d'espècies en perill.

## Repartiment

* Tippi Hedren: Madeleine
* Noel Marshall: Hank
* Rick Glassey: Rick
* Melanie Griffith: Melanie
* Jerry Marshall: Jerry
* John Marshall: John
* Kyalo Mativo: Mativo
* Steve Miller: Prentiss
* Frank Tom: Frank
* Zakes Mokae: Un membre del comitè

## Producció

Aquesta pel·lícula es va estrenar l'any 1981 després de 6 anys de rodatge emmarcat pel cap operador Jan De Bont.
Amb la finalitat de realitzar aquesta pel·lícula, Tippi Hedren compra un ranxo a prop de Los Angeles. Era més que perillós cridar diversos domadors per posar en escena les feres i els actors, perquè és molt perillós barrejar animals que no es coneixen pas, i que no han estat criats pel mateix domador. Aquesta situació va dur Tippi Hedren a una altra opció: reuneix diferents feres tot permetent-les anar i venir com els sembla, i planta arbres sobre el model de casa que havia vist a Àfrica. Va reunir 200 feres africanes i asiàtiques.
El rodatge comença a principis del 1974 i s'acabaria el 1980. Es tractaria del rodatge més llarg de la història.[ref. $^{necessària]}$ La premsa va anomenar aquesta pel·lícula « la pel·lícula més perillosa de la història del cinema ». Però l'èxit de la pel·lícula va ser molt mediocre, i les feres van tenir sempre la necessitat d'estar cuidades.

### Els elefants d'Àfrica en el rodatge

Timbo és un elefant mascle que ve d'un zoo que ha tancat. Va ser el primer reclutat per Tippi Hedren. 6 mesos més tard, Kurah l'elefanta femella, arriba i baixa tímidament del camió. Els elefants no destaquen per la seva confiança, Timbo va a la trobada de Kurah, i la carícia de la trompa per manifestar la seva aprovació. Després d'haver-hi portat una investigació, Timbo i Kurah havíen vingut d'Àfrica en el mateix vaixell, i ha calgut esperar 20 anys perquè es trobessin.

### Shambala, la reserva dels animals salvatges

Shambala, que vol dir lloc de pau i d'harmonia per tots, és un refugi des de fa més de 30 anys per les feres. Alguns venen de zoos que han tancat, altres comprats per particulars, a continuació abandonats. Troben asil aquí com les feres de Michael Jackson, hi acabaran la seva vida. Shambala va ser dirigida per Tippi Hedren.
Des del final del rodatge de la pel·lícula El gran rugit, els felins de la pel·lícula van tenir una vida feliç.

## Referències

* ↑ esadir.cat. El gran rugit. esadir.cat.
* ↑ «Roar». The New York Times.

## Enllaços externs

* Lloc oficial de la pel·lícula
* El ranxo de la pel·lícula encara existeix per acollir les feres abandonades
# Sent Cibran (Corresa)

Sent Cibran (en francès Saint-Cyprien) és un municipi francès situat al departament de la Corresa i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 162 | 201 | 197 | 190 | 242 | 248 | 299 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-François Soulier | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net i toponímia de la Corresa.
# Filònoe (filla de Tindàreu)

Filònoe (en grec antic: Φιλονόη) va ser, segons la mitologia grega, una princesa espartana filla del rei Tindàreu i de Leda, una filla del rei Testi d'Etòlia.
Al Catàleg de les dones d'Hesíode, es diu que Leda es va allitar amb Tindàreu i va tenir a Timandra, a Clitemnestra («d'ulls de vaca») i a Filònoe («bonica com els immortals»). Afegeix que Àrtemis la va fer immortal, gràcia que també va concedir a la seva neboda Ifigenia. Apol·lodor en dona la mateixa filiació.
Altres germans (o germanastres) de Filònoe van ser Helena i els Dioscurs, fills de Zeus i Leda. Eurípides l'anomena Febe, i diu que Leda va tenir tres filles, Febe Clitemnestra i Helena.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 111. ISBN 9788496061972.
* ↑ Hesíode. Catàleg de les dones, fragment 23(a), 10-12
* ↑ Apol·lodor. Biblioteca, III, 10, 6
* ↑ Eurípides. Ifigenia a Àulida, 50-51
# Gauçan

Gaussan (en francès Gaussan) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 132 | 142 | 128 | 114 | 117 | 114 | 117 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Maryse Glacet | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Natroxalat

El natroxalat és un mineral de la classe dels compostos orgànics. Va rebre el seu nom per Alexander Petrovich Khomyakov per la seva composició química: sodi (natrum, en llatí) i oxalat.

## Característiques

El natroxalat és una substància orgànica de fórmula química Na₂(C₂O₄). Cristal·litza en el sistema monoclínic. Els cristalls són allargats al llarg de [001], de fins a 5 mil·límetres, mostrant {110}, {001}, {010}, {100} i {221}, en agregats radials. Acostuma a trobar-se en forma de gra fi, formant venes i nòduls. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, el natroxalat pertany a «10.AB - Sals d'àcids orgànics: oxalats» juntament amb els següents minerals: humboldtina, lindbergita, gluixinskita, moolooïta, stepanovita, minguzzita, wheatleyita, zhemchuzhnikovita, weddel·lita, whewel·lita, caoxita, oxammita, coskrenita-(Ce), levinsonita-(Y), zugshunstita-(Ce) i novgorodovaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Alluaiv del massís de Lovozero, a la província russa de Múrmansk. Sol trobar-se associada a altres minerals com: aegirina, albita, elpidita, natró, nenadkevichita, taeniolita, esfalerita, pirita i galena. També ha estat descrita als monts Kukisvumchorr i Koashva, del massís de Khibini, a Rússia, i al Pabellón de Pica, a Chanabaya (Regió de Tarapacá, Xile).

## Referències

* ↑ «Natroxalate» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 novembre 2016].
* 1 2 «Natroxalate» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 3 novembre 2016].
# Majon

Majon (en francès Maxou) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.
El municipi té Majon com a capital administrativa, i també compta amb els agregats de los Pojòts, las Carrièiras, Broèllas, la Garriga, lo Mas de Mansiò i lo Mas de Codèrc.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 109 | 125 | 118 | 184 | 210 | 237 | 225 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gérard Gras | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 20 octubre 2010].
Viccionari
# Cèra (Landes)

Cèra (en francès Cère) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 | 2011 |
| 249 | 254 | 225 | 258 | 279 | 274 | 399 | 407 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Pierre Fontan | |
| 2008- | Dominique Cazaux | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Segonzac (Corresa)

Segonzac (en francès Segonzac) és un municipi francès situat al departament de la Corresa i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 325 | 375 | 329 | 327 | 253 | 239 | 231 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | René Chastaing | PCF |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net i toponímia de la Corresa.
# En el centre de la tempesta

En el centre de la tempesta (títol original en francès: Dans la brume électrique) és una pel·lícula dramàtica de misteri francoestatunidenca del 2009 dirigida per Bertrand Tavernier i escrita per Jerzy Kromolowski i Mary Olson-Kromolowski basada en la novel·la In the Electric Mist with Confederate Dead de James Lee Burke. És protagonitzada per Tommy Lee Jones en el paper principal de l'inspector de policia de Louisiana Dave Robicheaux. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula mai s'ha estrenat cinematogràficament als Estats Units, només a Europa i a l'Àsia. Es va projectar només un parell de cops durant una nit a la ciutat natal de l'autor Burke. Una versió retallada per l'estudi es va llançar directament a DVD als Estats Units. A la resta del món, es va exhibir una versió més llarga del tall del director i es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Berlín de 2009. El 2009, la versió tallada del director va guanyar el Gran Premi al primer Festival Internacional de Cinema Policial de Beaune, que és la continuació del Festival de Cinema Policial de Cognac. Es va estrenar a França el 15 d'abril de 2009 amb crítiques positives.
El desembre de 2009, Tavernier va publicar un llibre titulat Pas à Pas dans la Brume Électrique, que és un relat dia a dia del rodatge d'aquesta pel·lícula.

## Referències

* ↑ Rebecca Leffler «'Mist' opportunity for Tavernier». , 01-05-2007.
* ↑ «En el centre de la tempesta». ésAdir. [Consulta: 22 febrer 2023].
* ↑ «En el centre de la tempesta». Goita què fan, ara!. [Consulta: 22 febrer 2023].
* ↑ «Amazon.com: In the Electric Mist: Ned Beatty, John Goodman, Levon Helm, Tommy Lee Jones, Peter Sarsgaard, Bertrand Tavernier: Movies & TV». [Consulta: 6 abril 2014].
* ↑ Jean-Luc Douin and Thomas Sotinel , 11-04-2009.
* ↑ «Anecdotes du film Dans la brume électrique - AlloCiné». allocine.fr. [Consulta: 6 abril 2014].
* ↑ «Critiques Presse pour le film Dans la brume électrique - AlloCiné». allocine.fr. [Consulta: 6 abril 2014].
* ↑ «In the Electric Mist - Rotten Tomatoes». rottentomatoes.com. [Consulta: 6 abril 2014].
* ↑ Aurélien Ferenczi «Je règle mon pas sur celui de Bertrand Tavernier». Télérama, 04-11-2009.
# Pujòu (Alts Pirineus)

Pujòu (en francès Pujo) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 488 | 518 | 535 | 520 | 585 | 579 | 634 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Françoise Lerda | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Weddel·lita

La weddel·lita és un mineral de la classe dels compostos orgànics. Rep el seu nom de la seva localitat tipus: el Mar de Weddell, a l'Antàrtida.

## Característiques

La weddel·lita és una substància orgànica de fórmula química Ca(C₂O₄)·2H₂O. Cristal·litza en el sistema tetragonal. Es troba típicament en forma de cristalls aïllats, amb {011}, i allargats al llarg de [010], acabats per 001}, de fins 4 centímetres; comunament corroïts. La seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la weddel·lita pertany a «10.AB - Sals d'àcids orgànics: oxalats» juntament amb els següents minerals: humboldtina, lindbergita, gluixinskita, moolooïta, stepanovita, minguzzita, wheatleyita, zhemchuzhnikovita, whewel·lita, caoxita, oxammita, natroxalat, coskrenita-(Ce), levinsonita-(Y), zugshunstita-(Ce) i novgorodovaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1942 en els fangs del fons del Mar de Weddell, a l'Antàrtida Occidental. Sol trobar-se associada a altres minerals com: whewel·lita, urea, fosfammita i aftitalita.

## Referències

* ↑ «Weddellite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 novembre 2016].
* 1 2 «Weddellite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 3 novembre 2016].
# Mègmont

Mègmont (en francès Mechmont) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.
El municipi té Mègmont com a capital administrativa, i també compta amb els agregats de lo Roèrgue, lo Mas de l'Òlm, lo Brun, la Teissiá, la Fauriá, lo Falgairàs i lo Mas de Simon.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 76 | 102 | 105 | 109 | 103 | 105 | 114 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Paul Praddaude | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 21 octubre 2010].
# Garenh

Garenh (en francès Garein) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 366 | 401 | 410 | 385 | 373 | 382 | 424 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Philippe Sartre | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Tròcha

Trocha (en francès Troche) és un municipi francès situat al departament de la Corresa i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 632 | 683 | 629 | 558 | 528 | 486 | 515 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| -2008 | Henri Sermadiras | |
| 2008- | Michel Audebert | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net i toponímia de la Corresa.
# Història d'un soldat

Història d'un soldat (títol original: A Soldier's Story) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Norman Jewison, estrenada el 1984. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

Un oficial afroamericà és posat a càrrec de les investigacions sobre l'assassinat d'un home negre que va tenir lloc prop d'una base militar a Louisiana a finals de la Segona Guerra Mundial.
Investigant el passat d'un home aparentment "fantasma", el funcionari es veu obligat a aguantar els prejudicis i el ressentiment que la població cap a homes com ell, sobretot perquè és el negre primer a ocupar aquest càrrec.

## Repartiment

* Howard E. Rollins Jr.: Capità Davenport
* Adolph Caesar: M / Sergent Waters
* Art Evans: Soldat ras Wilkie
* David Alan Grier: Cpl. Cobb
* David Harris: Soldat ras Smalls
* Dennis Lipscomb: Capità Charles Taylor
* Larry Riley: C.J. Memphis
* Robert Townsend: Cpl. Ellis
* Denzel Washington: Pfc. Peterson
* William Allen Young: Soldat ras Henson
* Patti LaBelle: Big Mary
* Wings Hauser: Tinent Byrd

## Referències

* ↑ esadir.cat. Història d'un soldat. esadir.cat.
* ↑ «A Soldier's Story». The New York Times.
# Peñas de San Pedro

Peñas de San Pedro és un municipi situat cap al centre de la província d'Albacete. El poble inclou les pedanies de Cañada del Salobral (o Molina), Casa Cañete, El Colmenar, El Fontanar de Alarcón, El Fontanar de las Viñas, La Fuensanta, La Rambla, El Roble, El Royo, El Sahúco, La Solana i El Valero.
# Baiamareïta

La baiamareïta és un mineral de la classe dels sulfurs.

## Característiques

La baiamareïta és una sulfosal de fórmula química Ag₄Pb₁₂Fe₄Sb₂₀S₄₈. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes d'agost de l'any 2023, i encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic. És l'anàleg de ferro de la uchucchacuaïta.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu d'Història Natural de Viena, amb el número de catàleg: NHMW-MINO2598.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina subterrània de Săsar, situada al nord-oest de la localitat de Baia Mare, al Comtat de Maramureş (Romania). Aquest indret és l'únic a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* 1 2 «Baiamareite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 octubre 2023].
* 1 2 Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 75». European Journal of Mineralogy, 35, 5, 22-10-2023, pàg. 891–895. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-35-891-2023 [Consulta: 22 octubre 2023].
# Pontcirc

Pontcirc (en francès Pontcirq) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.
El municipi té Pontcirc com a capital administrativa, i també compta amb els agregats de lo Causse del Cluselh, lo Cluselh i Tornhac.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 120 | 144 | 140 | 141 | 141 | 151 | 148 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Thierry Catain | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 21 octubre 2010].
# Lucbardés e Bargas

Luc Bardés e Bargas (en francès Lucbardez-et-Bargues) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 235 | 273 | 230 | 269 | 304 | 329 | 675 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Pierre Bats | |
| 2008 | Robert Dueso Mairal | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 18 desembre 2010].
# Menoire

Menoire (en francès Ménoire) és un municipi francès situat al departament de la Corresa i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 81 | 114 | 94 | 87 | 85 | 75 | 83 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jacques Paret | |
| 2008- | Christophe Lissajoux | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net i toponímia de la Corresa.
# Èras

Èras (en francès Hères) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 162 | 162 | 139 | 145 | 128 | 124 | 108 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Joseph Latapie | Divers gauche |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Ràfids

Els ràfids (Raphidae) és un clade extint d'ocells no voladors pertanyents a l'orde de les Columbiformes i conté els gèneres monotípics Pezophaps i Raphus. El primer conté l'espècie Pezophaps solitaria (el solitari de Rodrigues), el segon el Raphus cucullatus (dodo). Aquests ocells van assolir una mida impressionant com a resultat de l'aïllament a les illes lliures de depredadors, d'acord amb la llei de Foster.

## Taxonomia

Tant el dodo com el solitari de Rodrigues eren endèmics de les illes Maurici, en l'oceà Índic, i es van extingir por la caça de l'ésser humà i la depredació d'animals introduïts per la colonització humana. Històricament, al dodo se li va assignar el gènere Didus, ara un sinònim menor de Raphus. El 1848, una nova espècie dins de l'ara desaparegut gènere Didus, D. nazarenus, va ser anomenada per Hugh Edwin Strickland i Alexander Gordon Melville. Per allotjar la nova espècie, així com les altres espècies conegudes en aquell moment, Strickland i Melville van anomenar la subfamília Didinae. El 1893 es van assignar tres espècies al grup: Pezophaps solitarius, Didus ineptus, i la possible espècie Didus borbonicus. Avui dia, només es coneixen dues espècies amb Didus ineptus convertint-se en un sinònim subjectiu júnior de Raphus cucullatus; Didus borbonicus ara classificat com Threskiornis solitarius (ibis de la Reunió); i Didus nazarenus sent identificat com a sinònim de Pezophaps solitarius.

## Referències

* ↑ Quammen, David. The song of the dodo: Island biogeography in an age of extinctions. New York: Scribner, 2004. ISBN 978-0-684-80083-7.
* 1 2 Parish, Jolyon C. The dodo and the solitaire: a natural history. Bloomington (Ind.): Indiana university press, 2013. ISBN 978-0-253-00099-6.
* ↑ Strickland, H. E. (Hugh Edwin); Melville, Alexander Gordon. The dodo and its kindred; or, The history, affinities, and osteology of the dodo, solitaire, and other extinct birds of the islands Mauritius, Rodriguez and Bourbon. London, Reeve, Benham, and Reeve, 1848.
* ↑ Sharpe, R.B. Catalogue of the Columbae, or Pigeons, in the British Museum of Natural History (en anglès). vol.21. London: Catalogue of the Birds in the British Museum, 1893. DOI 10.5962/bhl.title.8233.
* ↑ «Threskiornis solitarius». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 26/11/2024(català)
* ↑ British Museum (Natural History).; Lydekker, Richard. Catalogue of the fossil birds in the British Museum (Natural History). London: [s.n.], 1891. DOI 10.5962/bhl.title.8301.