OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Convent de Sant Francesc (Vilafranca del Penedès)

El Convent de Sant Francesc, també conegut com l'Antic Casal Vilafranquí, és un edifici a la vila de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local. La muralla va ser construïda al segle xiv en substitució d'una anterior, menys consistent. Defora d'aquest recinte antic a ponent de la Rambla de Sant Francesc restà però un edifici d'origen medieval que era situat extramurs, es tracta de l'antic convent de franciscans, que va ser convertit en hospital el 1835 i una part de l'edifici s'utilitzà d'Hospital Comarcal. Situat al carrer de Sant Pere, es conserva l'església gòtica de Sant Francesc, el claustre, i estatja nombrosos sepulcres medievals: dels Penyafort, dels Bartomeu, d'Hug de Cervelló, de Pere d'Avinyó, etc. Ha estat convertida en museu lapidari de gran interès artístic. La muralla medieval va ser enderrocada durant la primera meitat del segle xix.

## Història

Diversos reis celebraren corts a Vilafranca. Les primeres, el 1217, per Jaume I. En aquell segle xiii, la família dels Vilafranca apareix en qualitat de castlana. El 1304, el rei Jaume el Just encarregà al sotsveguer de Vilafranca i al batlle que venguessin el Palau Reial de Vilafranca del Penedès i, amb el preu de la venda, en construïssin un altre a la mateixa vila. El 1308 va adquirir el palau (vell Monestir de Santes Creus). Pere el Cerimoniós, que el 1347 s'allotjà a l'hostal vilafranquí "d'en Castelló de San Pere", celebrà corts a Vilafranca, al convent de Sant Francesc, el 1353.
El CRAI Biblioteca de Reserva de la Universitat de Barcelona conserva, arran de la desamortització dels convents del 1835, els fons provinents del Convent de Sant Francesc d'Assís, que actualment sumen gairebé una vintena d’edicions. Així mateix, ha registrat i descrit diversos exemples de les marques de propietat que van identificar el convent al llarg de la seva existència.

## Notes

* 1 2 «Antic Casal Vilafranquí». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].
* ↑ Gr. geog. com. Cat.
* ↑ «Catàleg de les biblioteques de la UB/Fons Antic». [Consulta: 18 novembre 2019].
* ↑ «Convent de Sant Francesc d'Assís (Vilafranca del Penedès, Catalunya)». [Consulta: 18 novembre 2019].

## Enllaços externs

* Antic Casal Vilafranquí, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
* Barraquer y Roviralta, Cayetano. «Capítulo Séptimo. Franciscos. Artículo Cuarto. San Francisco de Asís, de Villafranca del Panadés». A: Las Casas de religiosos en Cataluña durante el primer tercio del siglo XIX ( PDF) (en castellà). Barcelona: Imprenta Francisco J. Altés y Alabart, 1906, p. 490 -496 [Consulta: 19 octubre 2015].
# Sent Martin (Alts Pirineus)

Sent Martin (en francès Saint-Martin) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 218 | 227 | 251 | 294 | 327 | 328 | 371 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2001 | André Gaye | PCF |
| 2001- | Jean-Claude Lassarrette | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Teatro Auditorio (Conca)

El Teatro Auditorio de Cuenca és un espai cultural polivalent inaugurat el 6 d'abril de 1994, a la ciutat de Conca, (Castella - la Manxa). L'edifici ocupa un espai excavat a la muntanya, a la falda del Cerro del Socorro, al costat del riu Huécar i davant de la ciutat vella. Va ser dissenyat per l'arquitecte José María García de Paredes, que va morir durant la construcció. Disposa de dues sales.

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament de Conca, amb informació sobre el Teatro Auditorio de Cuenca. Arxivat 2009-07-27 a Wayback Machine.
# Llista de videojocs de Wario

Aquesta és la llista de videojocs de Wario. El títol és el que rep el joc a Europa, i l'any de llançament és el del Japó.

## Sèrie Wario Land

| Títol | Any de llançament | Desenvolupat per | Plataforma |
| Wario Land: Super Mario Land 3 | 1994 | Nintendo R&D1 | Game Boy |
| Virtual Boy Wario Land | 1995 | Nintendo | Virtual Boy |
| Wario Land II | 1998 | Nintendo | Game Boy, Game Boy Color |
| Wario Land 3 | 2000 | Nintendo | Game Boy Color |
| Wario Land 4 | 2001 | Nintendo | Game Boy Advance |
| Wario World | 2003 | Treasure | Nintendo GameCube |
| Wario: Master of Disguise | 2007 | Suzak | Nintendo DS |
| Wario Land: The Shake Dimension | 2008 | Good-Feel | Wii |

## Sèrie WarioWare

| Títol | Any de llançament | Desenvolupat per | Plataforma |
| WarioWare, Inc.: Minigame Mania | 2003 | Nintendo | Game Boy Advance, GameCube |
| WarioWare: Twisted! (nom nord-americà) | 2004 | Nintendo | Game Boy Advance |
| WarioWare: Touched! | 2004 | Intelligent Systems | Nintendo DS |
| WarioWare: Smooth Moves | 2006 | Intelligent Systems | Wii |
| WarioWare: Snapped! | 2008 | Intelligent Systems | DSiWare |
| WarioWare D.I.Y. | 2009 | Intelligent Systems | Nintendo DS, WiiWare |
| WarioWare Gold | 2018 | Nintendo EAD, Intelligent Systems | Nintendo 3DS |
| WarioWare: Get It Together! | 2021 | Nintendo EAD, Intelligent Systems | Nintendo Switch |
| WarioWare: Move It! | 2023 | Intelligent Systems | Nintendo Switch |

### Spin-offs

| Títol | Any de llançament | Desenvolupat per | Plataforma |
| Game & Wario | 2013 | Nintendo EAD, Intelligent Systems | Wii U |

### Altres títols

| Títol | Any de llançament | Desenvolupat per | Plataforma |
| Paper Plane | 2008 | Nintendo SPD Group No.1 | DSiWare |
| Pyoro | 2008 | Nintendo SPD Group No.1 | DSiWare |
| WarioWare: Snapped! | 2008 | Intelligent Systems, Nintendo SPD Group No.1 | DSiWare |
| WarioWare: Do It Yourself - Showcase | 2009 | Intelligent Systems, Nintendo SPD Group No.1 | WiiWare |

## Altres

| Títol | Any de llançament | Desenvolupat per | Plataforma |
| Mario & Wario | 1993 | Game Freak | Super Nintendo |
| Wario's Woods | 1994 | Nintendo | Nintendo Entertainment System, Super Nintendo, Wii Virtual Console |
| Wario Blast: Featuring Bomberman! | 1994 | Hudson Soft | Game Boy |
# John Goldthorpe

John Harry Goldthorpe CBE, FBA (1935) és un sociòleg britànic. És membre emèrit del Nuffield College d'Oxford. Els seus principals interessos de recerca es troben en els camps de l'estratificació social i la mobilitat, i la macrosociologia comparada. També escriu sobre qüestions metodològiques en relació amb la integració de la recerca empírica, quantitativa i la teoria amb un enfocament particular en els problemes de causalitat.
Goldthorpe és membre de l'Acadèmia Britànica, membre estranger de la Reial Acadèmia Sueca de Ciències, membre de l'Acadèmia Europaea, membre honorari de l'Acadèmia Europea de Sociologia i membre honorari de la Royal Statistical Society.

## Obres destacades

* 1968 The Affluent Worker: Industrial Attitudes and Behaviour. Cambridge: Cambridge University Press.
* 1968 The Affluent Worker: Political Attitudes and Behaviour. Cambridge: Cambridge University Press.
* 1969 The Affluent Worker in the Class Structure. Cambridge: Cambridge University Press.
* 1974 The Social Grading of Occupations: A New Approach and Scale. Oxford: Clarendon Press.
* 1980 Social Mobility and Class Structure in Modern Britain. Oxford: Clarendon Press (2nd revised and enlarged edition, 1987).
* 1992 The Constant Flux: A Study of Class Mobility in Industrial Societies. Oxford: Clarendon Press.
* 2000 On Sociology: Numbers, Narratives and the Integration of Research and Theory. Oxford: Oxford University Press.
* 2007 On Sociology (2nd revised and enlarged, 2 volume edition). Stanford: Stanford University Press.
* 2008 From Indifference to Enthusiasm: Patterns of Arts Attendance in England. London: Arts Council England.
* 2016 Sociology as a Population Science. Cambridge: Cambridge University Press.
* 2018 Social Mobility and Education in Britain: Research, Politics and Policy. Cambridge: Cambridge University Press.
* 2021 Pioneers of Sociological Science: Statistical Foundations and the Theory of Action. Cambridge: Cambridge University Press.

## Referències

* ↑ Plantilla:Who's Who
# FKA Twigs

Tahliah Debrett Barnett (16 de gener de 1988), coneguda professionalment com a FKA Twigs, és una cantant, compositora i ballarina britànica. Va ser ballarina de suport per a nombrosos músics i va fer el seu debut musical amb EP1 (2012). L'àlbum d'estudi debut de Barnett, LP1 (2014), va assolir el número 16 a la llista d'àlbums del Regne Unit i el número 30 al Billboard 200 dels EUA. Va ser nominada al Mercury Prize d'aquell any. Va llançar l'EP M3LL155X (2015) i va fer una pausa de quatre anys, després del qual va llançar el seu segon àlbum d'estudi, Magdalene (2019). Després de signar amb Atlantic Records, va llançar el mixtape Caprisongs (2022). El seu treball ha obtingut elogis i ha estat descrit com "de flexió de gènere", basant-se en diversos gèneres, com ara música electrònica, trip hop, R&B i avantguarda.

## Referències

* ↑ Taylor, Elise. «The 5 Must-See Coachella Acts, from Drake to FKA Twigs». Vanity Fair, 07-04-2015. [Consulta: 20 agost 2016].
# Elena Tsiplakova

Elena Tsiplakova (rus: Елена Октябревна Цыплакова) (Leningrad, 13 de novembre de 1958) és una directora de cinema i actriu russa.

## Vida privada

Per primera vegada, Tsiplakova es va casar amb un company del Teatre Mali anomenat Serguei, un graduat de l'escola Xtxepkin. El registre del matrimoni va tenir lloc a Riga, on el Teatre Mali estava de gira. Els testimonis foren l'actor Boris Galkin i l'actriu Irina Petxernikova. El matrimoni va durar menys d'un any. Va estudiar a la mateixa classe amb Marina Levtova i la va portar a la interpretació, després es va convertir en actriu de cinema
Després d’una llarga relació a principis dels anys 80 va connectar Tsiplakova amb la seva parella al teatre Mali, Vitali Solomin. El 1984, Tsiplakova es va casar amb el dentista Serguei Maksimovitx Lipets. La parella va viure junts durant més de deu anys.
El 2005, es va casar per tercera vegada amb Pavel Xtxerbakov. No té fills.

## Filmografia
### Com a directora

* Na tebia upovaiu (На тебя уповаю, 1992)
* Kamixovi rai (Камышовый рай, 1990)

### Com a actriu

* Ne bolit golova u jatla (1974)
* Nenavist (1977)
* Sikolni vals (1978)
* Mi iz jaza (1983

## Premis

Va participar en la secció Zabaltegi-Nous Realitzadors al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1990, on va guanyar el Premi Kutxa per Nous Realitzadors.

## Referències

* 1 2 3 «Любовь и боль Елены Цыплаковой». Экспресс газета, 19-01-2012.
* ↑ ««...И вагон любви нерастраченной!». Документальный фильм к 75-летию Виталия Соломина». Первый канал, 10 dicembre 2016.
* ↑ На тебя уповаю (1992)
* ↑ Актеры приехали
* ↑ Premis del 1990 al web del Festival de Sant Sebastià
# Jean Pisani-Ferry

Jean Pisani-Ferry (França, 1951) és un economista i expert en polítiques públiques francès. És membre dels think tanks Bruegel a Brussel·les i del Peterson Institute for International Economics de Washington, D.C. També és professor sènior d'economia i gestió pública a la Hertie School of Governance de Berlín i professor a l'Institut Universitari Europeu, prop de Florència.
Va exercir com a comissari general de planificació política sota el primer ministre Manuel Valls.
Abans d'aquest nomenament, va ser director de Bruegel, el think tank econòmic amb seu a Brussel·les, que havia cofundat a principis dels anys 2000 juntament amb Nicolas Véron. També va ser professor d'economia a la Université Paris-Dauphine. Des del 2010, ha escrit columnes mensuals per a l'organització internacional de mitjans Project Syndicate.

## Referències

* ↑ «Archived copy». Arxivat de l'original el 2010-07-06. [Consulta: 21 maig 2010].
* ↑ Jean Pisani-Ferry, Minda de Gunzburg, <https://ces.fas.harvard.edu/people/jean-pisani-ferry>. Consulta: 11 juny 2020
* ↑ Direction Generale, France: France Strategie, <https://www.strategie.gouv.fr/equipe/jean-pisani-ferry>. Consulta: 11 juny 2020
* ↑ Jean Pisani-Ferry, European University Institute, <https://www.eui.eu/DepartmentsAndCentres/RobertSchumanCentre/People/AcademicStaff/Pisani-FerryJean>. Consulta: 11 juny 2020
* ↑ Person - Jean Pisani-Ferry, VOX CEPR Policy Portal, <https://voxeu.org/person/jean-pisani-ferry>. Consulta: 11 juny 2020 Arxivat April 12, 2016$^{[Datemismatch]}$, a Wayback Machine.
* ↑ «Jean Pisani-Ferry - Project Syndicate» (en anglès). Project Syndicate. [Consulta: 18 octubre 2017].
# Nicolas Schmit

Nicolas Schmit (10 de desembre de 1953-Differdange, Luxemburg) és un polític i economista luxemburguès, membre del Partit Socialista Obrer Luxemburguès (PSOL) i del Partit dels Socialistes Europeus (PSE).
Entre el desembre del 2013 fins al desembre del 2018, va ser Ministre de Treball, Ocupació i Solidaritat al govern dirigit per Xavier Bettel. L'1 de desembre de 2019, va ser nomenat comissari europeu d'ocupació i drets socials a la Comissió dirigida per Ursula von der Leyen.

## Referències

* ↑ elections.lu.
* ↑ Elecciones Europeas de 2019 - Candidatos electos op elections.public.lu
# Dominick Argento

Dominick Argento (York, 27 d'octubre de 1927 - Minneapolis, 20 de febrer de 2019) va ser un compositor i professor universitari nord-americà.

## Biografia

Dominick Argento, fill d'immigrants sicilians, es va sentir atret per la música de George Gershwin a una edat primerenca. Durant la Segona Guerra Mundial va fer el servei militar com a criptògraf al nord d'Àfrica. A continuació, els estudis de grau i màster a l'Institut Peabody de Baltimore amb Nicolas Nabokov, Henry Cowell i Hugo Weisgall, als quals van seguir els estudis de doctorat a l'Eastman School of Music de Rochester (fins al 1957). Allà Argento va ser ensenyat per Alan Hovhaness, Bernard Rogers i Howard Hanson. Com a becari Fulbright, va poder completar els estudis a Itàlia amb Luigi Dallapiccola el 1954.
Després de graduar-se, Argento es va convertir en director musical de l'Hilltop Opera de Baltimore mentre també ensenyava teoria musical i composició a l'Eastman School. Dues beques Guggenheim li van permetre fer més estades a Itàlia els anys 1957/58 i 1964/65. Des de 1958 fins a la seva jubilació el 1997, Argento va treballar com a professor al Departament de Música de la Universitat de Minnesota. El 1979 es va convertir en membre de l'Acadèmia Americana de les Arts i les Lletres.

## Treballs

A més d'algunes obres instrumentals, el treball compositiu de Dominick Argento inclou principalment composicions vocals. Aquestes inclouen una sèrie d'òperes que van tenir èxit als EUA (gairebé totes recollides també per escenaris europeus), com The Boor (1957), Postcard from Morocco (1971), The Voyage of Edgar Allan Poe (1976), Miss Havisham's Wedding Night (1981), Casanova's Homecoming (1984), The Aspern Papers (1988) i The Dream of Valentino (1994). A partir de la dècada de 1970 es van crear diversos cicles de cançons, amb el cicle From the Diary of Virginia Woolf, compost per a Janet Baker, que li fer va guanyar el Premi Pulitzer de Música el 1975. L'any 2004, el cicle Casa Guidi va ser guardonat amb un Grammy a la “Millor composició clàssica contemporània”.
La música de Dominick Argento combina lliurement tonalitat, atonalitat i tècniques de dotze tons en un context predominantment tonal.

## Referències

* ↑ Joshua Rosenblum. «Dominick Argento, 91, Celebrated American Composer of Lyric Operas and Songs, has Died». Arxivat 2019-02-22 at Archive.is
* ↑ Kurzbiographie bei Boosey & Hawkes

## Bibliografia

* Virginia Saya, R. Daniel Hughes: Argento, Dominick. a: Grove Music Online (anglès; Cal subscripció)
# La Chapela de Briva

La Chapela aus Bròsts (en francès La Chapelle-aux-Brocs) és un municipi francès situat al departament de la Corresa i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 175 | 185 | 200 | 212 | 345 | 342 | 366 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jacques Coste | |
| 2008- | Jean-Claude Murat | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net i toponímia de la Corresa.
# Webster Springs (Virgínia de l'Oest)

Webster Springs és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia de l'Oest. Segons el cens del 2000 tenia 808 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Webster Springs tenia 808 habitants, 403 habitatges, i 222 famílies. La densitat de població era de 663,8 habitants per km².
Dels 403 habitatges en un 22,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,9% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 44,7% no eren unitats familiars. En el 42,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,7.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,9% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 27,7% de 45 a 60 i un 20,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.592 $ i la renda mediana per família de 27.434 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.386 $ mentre que les dones 16.389 $. La renda per capita de la població era de 13.500 $. Entorn del 22% de les famílies i el 28,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Webster Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Webster Springs». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Casa-Torre de Balda

La Casa-Torre de Balda és un edifici pertanyent a la localitat guipuscoana d'Azkoitia. En ella va residir Marina de Licona, mare de Sant Ignasi de Loiola.

## Història

La casa-torre data del segle xiii, i és un tipus de construcció que respon a l'esquema típic de l'època a la zona guipuscoana. Encara que en origen la seva funció era fonamentalment defensiva, al segle xiv es va eliminar la torrassa– per ordre del rei Enric IV de Castella, igual que va fer amb altres edificacions del mateix tipus de la zona, com la Casa-Torre Enparan d'Azpeitia. Així, des d'aquesta demolició superior parcial la casa-torre conserva el seu aspecte en línies generals, la qual cosa la fa representativa dels caserius senyorials guipuscoans.
D'altra banda, des del punt de vista històric la casa ha estat un focus d'interès principal en la Lluita de Bàndols, sent un dels centres gamboïns per excel·lència. A més, a la Casa-Torre de Balda va viure Marina de Lincona, la mare de Sant Ignasi de Loiola, fins a 1467, data en la qual es va casar amb Beltrán de Loyola. Des d'aquesta casa torre va sortir també per a Amèrica, Don Martin de Balda, germà de Marina, al costat del seu fill, destinat com Oidor per a la Real Cancelleria de Lima.

## Estructura

L'edifici té planta irregular, a causa que ha estat remodelat i se li han fet afegits en multitud d'ocasions. La base i la zona baixa estan fetes en maçoneria (amb els carreus més treballats en les cantonades), mentre que la part superior està feta amb maó vermell menys resistent. De la torre que hi havia abans que fos demolida es conserven unes finestres bessones amb arcs apuntats.
L'interior es divideix en quatre plantes (planta baixa, dues altures i una golfa). L'edifici té diversos cossos, un dels quals conté una capella en honor de Sant Ignasi de Loiola.

## Referències

* ↑ Monumento Casa-Torre de Balda en Guipúzcoa, en San Sebastián - Virtual
* 1 2 3 Casa-Torre de Balda, en Azkoitia.net
* 1 2 3 4 Casa-Torre de Balda, en Donostia.org
# Evolució (pel·lícula)

Evolució (títol original: Evolution) és una comèdia estatunidenca de ciència-ficció dirigida per Ivan Reitman, sortida l'any 2001. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un meteorit cau al desert prop de Glen Canyon, Arizona. El professor Ira Kane (David Duchovny) i el seu col·lega, el professor de geologia Harry Block (Orlando Jones) van al lloc per a estudiar-lo. Troben Wayne Grey (Seann William Scott), un bomber voluntari el cotxe del qual ha quedar deteriorat per l'impacte i descobreixen el meteorit profundament enfonsat en una xarxa de túnels subterranis. Els dos científics extreuen una mostra de l'estrany líquid blau que surt del meteorit. Ira descobreix que el líquid conté éssers unicel·lulars extraterrestres que es multipliquen exponencialment i que evolucionen l'equivalent de milions d'anys en alguns minuts. L'endemà, Ira i Harry porten la classe de ciència al lloc del meteorit i hi troben una forma de vida més evolucionada composta de bolets. Descobreixen a continuació que es reprodueixen ràpidament per mitosi.

## Repartiment

* David Duchovny: Ira Kane
* Orlando Jones: Harry Block
* Seann William Scott: Wayne Gray
* Julianne Moore: Allison Reed
* Ted Levine: el general Russel Woodman
* Dan Aykroyd: Governador Lewis
* Ethan Suplee: Deke Donald
* Michael Bower: Danny Donald
* Pat Kilbane: oficial Sam Johnson
* Ty Burrell: el coronel Flemming
* Katharine Towne: Nadine
* Gregory Itzin: Barry Cartwright
* Ashley Clark: el tinent Cryer
* Michelle Wolff: Carla
* Sarah Silverman: Denise
* Steven Gilborn: el jutge Guilder
* Wayne Duvall: Dr. Paulson
* Michael Chapman: el xèrif Long
* Kyle Gass: oficial Drake
* Lucas Dudley: el sergent Toms
* Kristen Meadows: Patty

## Al voltant de la pel·lícula

* Crítica:"La comèdia resulta convencional, però entreté i el repartiment aporta solidesa."
* El film va ser patrocinat pel xampú Head & Shoulders, els herois en fan publicitat al final del film.
* El film va ser adaptat en una sèrie de televisió d'animació: Alienators: Evolution Continues, difós als Estats Units a partir del 15 de setembre de 2001 a la Fox Kids.

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Evolució». [Consulta: 13 juny 2018].
* ↑ Scott, A. O. «FILM REVIEW; It's Big, It's Bad, It's Mutating Protoplasm» (en anglès). The New York Times.
* ↑ Palomo, Miguel Angel «Evolution». El País.
* ↑ CLEMENT, Stéphane. «Planète Jeunesse - Evolution Le dessin animé» (en francès). [Consulta: 13 juny 2018].
# Salas de Tarba

Salas d'Ador (en francès Salles-Adour) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 229 | 243 | 298 | 328 | 358 | 331 | 432 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Claude Paulet | PCF |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana