OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Simó II de Kartli

Simó II (Semayun Khan), va néixer i va ser educat a Esfahan i estava casat amb una dama persa filla d'un general. Era l'únic fill de Bagrat VII de Kartli.
El 1619 el shah Abbas I el va nomenar valí de Kartli amb el títol de Semayun Khan, al morir el seu pare. No era popular a Geòrgia perquè era musulmà i només dominava Somkhètia i Sabaratiano, i la capital Tblisi.
Davant la rebel·lió permanent del senyors georgians, el 1625 el Shah Abbas envia a Geòrgia un exèrcit de seixanta mil homes dirigit per Kartchika Khan i amb Jordi Saakadze (conegut com el gran muravi) com a conseller (però com que el Shah no se'n fiava va haver de deixar com a ostatge al seu fill Paata Saakadze). El 25 de març del 1625 els senyors feudals georgians (avisats per Jordi) van atacar aquest exèrcit de sobte a Martkhopie i al mateix temps Jordi, el seu fill Avthandil i tres cavallers més assassinaren a Kartchika, provocant la derrota persa. Després d'aquesta victòria totes les guarnicions perses a Kartli i Kakhètia van ser expulsades i els georgians encara van arribar a Gandja, Karabagh (Siunia) i Akhaltsikhé. L'ostatge Paata va ser assassinat.
Abbas va reunir un nou exèrcit i el va enviar a Geòrgia sota el comandament del seu gendre Kortxibach Isa Khan. La batalla es va donar a Marabda i els georgians van sofrir una derrota encara que els atacants també van tenir pèrdues considerables, i els georgians, refugiats a la fortalesa de Kodjori-Tabakhmèla van impedir el pas als perses. Una guerra de guerrilles va fer molt de malt a les forces del shah (sobretot amb una batalla parcial al Ksani, on 12000 perses van ser massacrats).
El 1626 el rei es va enfrontar a Jordi Saakadze i el va obligar a fugir a Turquia (on morirà el 1629)
El 1630 Simó va ser deposat per Teimuraz de Kakhètia. Finalment el shah va haver de fer concessions i reconèixer com a rei de Kartli a Teimuraz
Fou assassinat per Zurab Sidamoni, eristhavi de l'Aragvi, després del 1630

## Bibliografia

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Loberçan

Lobersan (en francès Loubersan) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 184 | 189 | 153 | 184 | 165 | 168 | 182 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Philippe Baron | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 24 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Emilio Delgado Orgaz

Emilio Delgado Orgaz (Madrid, 28 de juliol de 1976) és un polític i Integrador social espanyol. Ha estat diputat de la x, xi i xii legislatures de l'Assemblea de Madrid. Nascut el 28 de juliol de 1976 a Madrid, és veí de Móstoles. Va ser militant a Esquerra Unida (IU) i a Esquerra Castellana (IzCa; partit pel qual va concórrer al número 21 de la seva llista per a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de maig de 2003). Va ser redactor del mitjà local mostoleny Voces del Pradillo. Candidat al número 9 de la llista de Podem per a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de 2015, va ser elegit diputat de la desena legislatura del parlament regional. Secretari d'Organització de Podem Comunitat de Madrid, el març de 2016 va abandonar el càrrec i va sortir de l'executiva, criticant la situació de «paràlisi» en l'organització, llavors dirigida per Luis Alegre. En la seva tasca com a parlamentari, durant la legislatura va fer èmfasi en la regulació i limitació de les cases d'apostes.
Inclòs en el número 15 de la llista de Més Madrid encapçalada per Íñigo Errejón per a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de 2019, va renovar el seu escó de diputat.

## Referències

* ↑ «Emilio Delgado Orgaz». Assemblea de Madrid.
* 1 2 «La comunidad está más preocupada de tapar sus escándalos que de detectar lo que sucede en la sociedad». Voces del Sur, 10-05-2018. Arxivat de l'original el 2020-02-18. [Consulta: 18 febrer 2020].
* ↑ «Amanecer bailando cierra sus puertas rodeado de críticas vecinales», 09-09-2018.
* ↑ Saiz, Enrique. «Spain's Electoral Left in Disarray after being Thrashed in May Elections». Marxist-Humanist Initiative, 04-06-2019.
* ↑ Junta Electoral Provincial de Madrid: «Elecciones a la Asamblea de Madrid 2003. Candidaturas proclamadas». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid p. 55, 29-04-2003.
* ↑ «Encuentro municipal organizado por la Unión Vecinal Asamblearia de Móstoles». Móstoles al Día, 20-10-2014.
* ↑ «Elecciones a la Asamblea de Madrid 2015. Publicación candidaturas. Fase proclamación». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 99, 28-04-2015. Arxivat de l'original el 2015-06-13 [Consulta: 18 febrer 2020]. Arxivat 2015-06-13 a Wayback Machine.
* ↑ García de Blas, Elsa; Manetto, Francesco. «Dimite el ‘número tres' de Podemos Madrid por la “parálisis” del partido». El Mundo, 07-03-2016.
* ↑ Muñoz, Miguel. «Las casas de apuestas, una “emergencia” que comienza a tener respuesta social». Cuarto Poder, 05-10-2019.
* ↑ Junta Electoral Provincial de Madrid: «Publicación candidaturas. Fase proclamación». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid, 101, 30-04-2019, pàg. 33. ISSN: 1989-4791.
# King of the Hill

King of the Hill és una pel·lícula estatunidenca de Steven Soderbergh, estrenada el 1993 després de l'èxit de Sexe, mentides i cintes de vídeo. La història se situa durant la gran depressió dels anys 30, i és basada en la Novel·la d'aprenentatge d'Aaron Edward Hotchner. Va ser nominada a la Palma d'Or al Festival de Cannes de 1993.

## Argument

Durant la Gran depressió, el 1933, una família d'origen alemany, els Kurlander, prova de portar una vida normal a un hotel de pas. Però a poc a poc la família se separa i alguns marxen dels Estats Units. El pare és el penúltim a marxar i promet al seu fill Aaron que es quedarà per alimentar-lo i criar-lo. Però Aaron s'adonarà ràpidament que d'ara endavant s'haurà d'espavilar sol...

## Repartiment

* Jesse Bradford: Aaron Kurlander
* Jeroen Krabbé: Senyor Kurlander
* Lisa Eichhorn: Senyora Kurlander
* Karen Allen: Miss Mathey
* Elizabeth McGovern: Lydia
* Spalding Gray: Senyor Mungo
* Adrien Brody: Lester Silverstone
* Joseph Chrest: Ben, el porter de l'hotel
* Amber Benson: Ella McShane
* Kristin Griffith: Senyora McShane
* Lauryn Hill: Arletta, noia de l'ascensor
* Katherine Heigl: Christina Sebastian

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: King of the Hill». Festival-Cannes.com. [Consulta: 18 agost 2009].
# Consolat General del Japó a Barcelona

El Consolat General del Japó a Barcelona es va establir el 1987, l'adreça de la qual és Avinguda Diagonal, 640, Segona Planta D.
D'ençà del 27 de juliol de 2020, el cònsol general és Yasushi Sato.
El consolat estén la seva jurisdicció sobre Catalunya, Illes Balears i Valencià.

## Suport i patrocini

* Concursos d'Oratòria en Japonès a Barcelona, que se celebren anualment
* Festival Matsuri Barcelona

## Referències

* ↑ «Información general sobre las relaciones entre Japón y Cataluña». Consolat General del Japó a Barcelona, 20-11-2017 [Consulta: 5 juny 2018]. Arxivat 2018-03-03 a Wayback Machine. (castellà)
* 1 2 «Sobre el Consulado». Consolat General del Japó a Barcelona, 11-05-2018 [Consulta: 5 juny 2018]. Arxivat 2017-06-02 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ «Lista Consular» (pdf) (en castellà). Ministeri d'Assumptes Exteriors, Unió Europea i Cooperació espanyol, 01-08-2023. Arxivat de l'original el 2 setembre 2023. [Consulta: 2 setembre 2023].
* ↑ «20 llengües, 40 relats, 60 anys. L'Escola d'Idiomes Moderns (1953-2013)». Universitat de Barcelona, 2014 [Consulta: 5 juny 2018]. pàgina 119, línies 10-13
* ↑ «Sobre nosotros - Festival Matsuri Barcelona». Asociación de Cultura Japonesa [Consulta: 5 juny 2018]. Arxivat 2016-06-02 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-06-02. [Consulta: 4 juny 2018]. (castellà)

## Vegeu també

* Relacions entre Espanya i el Japó
* Ambaixades i consolats ubicats als Països Catalans

## Enllaços externs

* Consolat General del Japó a Barcelona (castellà)
# Miramont d'Astarac

Miramont d'Astarac (en francès Miramont-d'Astarac) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 282 | 265 | 223 | 253 | 314 | 344 | 361 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Marie-Rose Dalle-Carbonare | |
| 2008- | Christian Falceto | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 24 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Josep Enric Dallerès

Josep Enric Dallerès Codina (Vilafranca del Penedès, Catalunya, 1949) és un escriptor andorrà.
Va estudiar llengua i literatura a la Universitat Paul Valery de Montpeller i ha ensenyat llengua francesa i arts plàstiques al Lycée Comte de Foix d'Andorra la Vella. Ha ocupat diversos càrrecs públics, com a ministre d'Educació, Cultura i Joventut (1991-1993), president del Consell General (1994-1997), i conseller general al parlament andorrà. Com a escriptor va publicar exclusivament poesia, fins al 2006, quan va aparèixer la seva primera novel·la. A la Fira del Llibre de Frankfurt del 2007 va ser un dels autors andorrans representants.
El 2007 fundà l'editorial Anem Editors, amb la voluntat de contribuir a la promoció d'autors del Principat, i d'àmbit pirinenc.

## Obra
### Poesia

* 1974: 33 poemes, Edicions Calla
* 1976: Despertar, (Autor-Editor), Andorra la Vella
* 1987: Amic, Editorial Maià, Andorra la Vella (ISBN 99913-3-001-1)
* 1988: Ulls d'aigua, Editorial Maià, Andorra la Vella (ISBN 99913-2-002-4)
* 1990: De tu a tu, Editorial Maià, Andorra la Vella (ISBN 99913-2-005-9)
* 1991: Plenituds, amb Jaume Riba
* 1995: Illalba, Editorial Maià, Andorra la Vella (ISBN 99920-51-10-8)
* 2018: Vuitanta-dos dies d'octubre, Anem Editors, ISBN 978-99920-65-15-0

### Novel·la

* 2007: Frontera endins, Anem Editors (ISBN 978-99920-1-654-1)
* 2011: Manèla, frontière en deçà, Anem Editors (ISBN 978-99920-65-01-3)

### Narrativa

* 2018: El caminar d'una vida, Anem Editors ISBN 978-99920-65-19-8

### Contes

* 2017: Ulls d'aigua, Anem Editors, amb Rezvan Kani ISBN 978-99920-65-11-2

### Col·laboracions i obres col·lectives

* 2000 i 2003: Catàleg de l'exposició itinerant Terra i arbres
* 2001: Set Claus. Relats d'Andorra, Proa (ISBN 84-8437-233-2)
* 2002: Exposició a l'Art Centre Variacions sobre poemes, amb el poema Si tu vols

## Distincions honorífiques
### Nacionals

* Cavaller de la Creu dels Set Braços, Principat d'Andorra (2024)

### Estrangeres

* Comandant de la Legió d'Honor, concedida pel President de la República Francesa i Copríncep d'Andorra.

## Referències

* ↑ «Dallerès i Codina, Josep». Generalitat de Catalunya, 19-05-2014. [Consulta: 29 febrer 2016].
* 1 2 «Josep Dallerès Codina a AND'Art». Govern d'Andorra, 2015. Arxivat de l'original el 2020-06-14. [Consulta: 29 setembre 2015].
* ↑ «Anem Editors». Anem Editors. [Consulta: 11 desembre 2019].
* ↑ BOPA. «Decret 283/2024, del 10-7-2024, pel qual es formalitzen diversos atorgaments de la Creu dels Set Braços i de l’Orde de Carlemany», 17-07-2024. [Consulta: 17 juliol 2024].

## Fonts

* Andorra, terra literària, Ed. pel govern andorrà, coord. Inés Sánchez, Andorra la Vella 2007, ISBN 978-99920-0-465-4

## Enllaços externs

* «Josep Enric Dallerès». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
* Josep Enric Dallerès al Catàleg de la Biblioteca Nacional d'Andorra
# Mr. & Mrs. Bridge

Mr. & Mrs. Bridge és una pel·lícula britànico-estatunidenca dirigida per James Ivory basada en la novel·la homònima d'Evan S. Connell i estrenada el 1990; es va presentar en la secció competitiva del Festival de Venècia el setembre de 1990.

## Argument

La pel·lícula explica una vida familiar tradicional a la història en el Country Club District de Kansas City (Missouri), durant els anys 1930 i 1940. Els Bridges lluiten amb costums que canvien i expectatives. Mr. Bridge, interpretat per Paul Newman, és un advocat que es resisteix a la rebel·lió dels seus fills contra els valors conservadors que tant estima. Mrs. Bridge, interpretada per Joanne Woodward, treballa per mantenir una vista Pollyanna del món en contra de la distància emocional del seu marit i l'ànsia dels seus fills d'adoptar una vista mundial més moderna que la seva pròpia.
La pel·lícula presenta Blythe Danner com l'amic preocupat de Mrs. Bridge, Simon Callow com un psiquiatre estranger que els Bridge troben desagradable, Saundra McClain com la criada dels Bridge, i Kyra Sedgwick, Robert Sean Leonard, i Margaret Welsh com els fills dels Bridge. Es va filmar totalment en exteriors a Kansas City (Missouri), París (França), i Ottawa (Canadà). Joanne Woodward va ser nominada per l'Oscar a la millor actriu.

## Repartiment

* Paul Newman: Walter Bridge
* Joanne Woodward: India Bridge
* Blythe Danner: Grace Barron
* Simon Callow: Dr. Alex Sauer
* Robert Sean Leonard: Douglas Bridge adolescent

## Nominacions

* 1991 Oscar a la millor actriu per Joanne Woodward
* 1991 Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per Joanne Woodward

## Referències

* ↑ Luna (coord.), Alicia. Cines Renoir. 10 años de películas. 1986-1996 (en castellà), 1996. ISBN 84-605-5313-2.
* ↑ Abuín, Alberto. «Paul Newman | 'Esperando a Mr. Bridge' de James Ivory» (en castellà). espinof.com, 20-12-2016. [Consulta: 8 maig 2024].
* ↑ Reuters «Martin Scorsese y James Ivory competirán en el festival de Venecia» (en castellà). El País [Madrid], 31-07-1990. ISSN: 1134-6582 [Consulta: 8 maig 2024].
* ↑ «WOODWARD SHINES ON AS `MRS. BRIDGE`» (en anglès). Chicago Tribune, 14-06-1991. [Consulta: 8 maig 2024].
* ↑ «Mr. & Mrs. Bridge» (en anglès). GoldenGlobes.com. [Consulta: 8 maig 2024].
# Battle of the Sexes (pel·lícula del 2017)

Battle of the Sexes és una pel·lícula biogràfica i d'esports de 2017 dirigida per Valerie Faris i Jonathan Dayton i escrita per Simon Beaufoy. El film està basat en el partit de tennis de 1973 entre Billie Jean King i Bobby Riggs i és protagonitzat per Emma Stone i Steve Carell com a King i Riggs respectivament, liderant un elenc que incloïa Andrea Riseborough, Elisabeth Shue, Austin Stowell, Bill Pullman, Natalie Morales, Eric Christian Olsen i Sarah Silverman en els papers secundaris.
Es va preestrenar al Festival de Cinema de Telluride el 2 de setembre de 2017, i va ser estrenat als Estats Units de la mà de Fox Searchlight Pictures el 22 de setembre de 2017.

## Sinopsi

La pel·lícula gira entorn del partit que va enfrontar a Billie Jean King (Emma Stone) i Bobby Riggs (Steve Carell) l'any 1973, entrellaçant aquests fets amb les vides personals dels protagonistes.
King i Gladys Heldman (Sarah Silverman) s'enfronten a Jack Kramer (Bill Pullman) que ha anunciat un torneig de tennis en el qual el premi major per a les dones és una vuitena part del premi masculí, malgrat la igualtat en la venda d'entrades entre els dos esdeveniments. King i Heldman amenacen amb començar la seua pròpia gira, però Kramer no canviarà els termes, fent esment a la inferioritat del tennis femení. Sent així que King i Heldman decideixen crear una nova associació femenina de tennis al marge de l'oficial i com a conseqüència Kramer les expulsa. La gira de les dones té problemes fins que Heldman guanya un lucratiu patrocini per part de Virginia Slims cigarrets. Billie Jean comença una aventura amorosa amb Marilyn Barnett (Andrea Riseborough), la seua perruquera, amenaçant el seu matrimoni amb Larry King (Austin Stowell). Mentrestant, el matrimoni de Riggs amb la rica Priscilla Wheelan (Elisabeth Shue) està en problemes a causa de la seua addicció al joc. Fet fora de la seua casa quan no pot ocultar un Rolls Royce que havia guanyat en una aposta relacionada amb el tennis, es topa amb la idea d'un desafiament contra la jugadora més important, presumint que fins i tot als 55 anys pot vèncer a qualsevol dona. King declina l'oferta en un principi, i llavors Riggs persuadeix a Margaret Court (Jessica McNamee), que recentment havia derrotat King en la final del torneig femení de Virginia Slims. Riggs derrota fàcilment a Court i King decideix que ella ha d'acceptar el seu desafiament.

## Referències

* ↑ Tartaglione, Nancy «London Film Festival To Serve ‘Battle Of The Sexes' In Gala European Premiere» (en anglès). Deadline, 15-08-2017 [Consulta: 25 setembre 2017].
# Sent Haust

Sent Haust (en francès Saint-Ost) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 139 | 137 | 108 | 105 | 94 | 86 | 82 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Christian Verdier | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 25 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Kimberley Wells

Kimberley Wells (Coonamble, Nova Gal·les del Sud, 18 de juliol de 1985) és una ciclista australiana. Combina la carretera amb la pista.

## Palmarès

* 2013
** Campiona d'Austràlia en critèrium
** 1a al Santos Women's Tour i vencedora de 2 etapes
** Vencedora d'una etapa al Tour d'Elk Grove
* 2014
** Vencedora d'una etapa al National Capital Tour
* 2015
** Campiona d'Austràlia en critèrium
** Vencedora d'una etapa al Trofeu d'Or
* 2016
** 1a al Gran Premi de Gatineau
** Vencedora d'una etapa al Santos Women's Tour
** Vencedora d'una etapa a la Cascade Cycling Classic

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Vincenzo Migliorucci

Vincenzo Migliorucci (Roma, 1788 - 1813) fou un compositor de gust en cada gènere de la música.
Va fer els seus estudis musicals a principis de la seva pàtria sota l'excel·lent direcció del famós mestre N. Zingarelli, i, a més, es va distingir per la seva assiduïtat en l'estudi i pels seus rars talents. Fèrtil en la seva edat juvenil d'imaginació i geni, el seu mèrit distingit ja era reconegut en diverses circumstàncies.
A més de moltes belles peces vocals i instrumentals per cambra, va produir un oratori i una missa solemne amb una gran orquestra: una cantata amb motiu de la coronació de Napoleó com a rei d'Itàlia, realitzada al noble teatre de les Dames: una altra cantata al Campidoglio, amb ocasió de la inauguració de l'Escola de Belles Arts de Roma; les òperes Adriano in Siria i Paolo e Virginia (representades respectivament a Nàpols i Milà) i, últimament una òpera semiseriosa composta a Nàpols, que va obtenir forts aplaudiments

## Referències

* (italià) Carlo Gervasoni Nuova Teoria di Musica ricavata dall'odierna pratica, etc, 1812. Pàgina 186.
# Horitzons blaus

Horitzons blaus (títol original en anglès: The Far Horizons) és una pel·lícula dels Estats Units dirigida per Rudolph Maté el 1955. Ha estat doblada al català

## Argument

El 1804, després de la cessió per Napoleó de Louisiana a la jove república americana, el president Thomas Jefferson (1801-1809) encarrega el capità Lewis d'explorar el nou territori i arribar fins a l'oceà Pacífic. Lewis escull com a adjunt el tinent Clark, promès de Julia Hancock, del qual ell també està enamorat. Aquesta rivalitat amorosa és en un principi d'un antagonisme latent entre els dos homes. El conflicte agafa un gir més obert el dia que una índia, que seguia l'expedició tot protegint-la, es converteix en l'amant de Clark ...

## Repartiment

* Fred MacMurray: capità Meriwether Lewis
* Charlton Heston: tinent William Clark
* Barbara Hale: Julia Hancock
* William Demarest: sergent Cass
* Donna Reed: Sacajawea
* Alan Reed: Charboneau
* Walter Reed: Cruzatte
* Eduardo Noriega: Cameahwait
* Larry Pennell: Wild Eagle
* Ralph Moody: El Borgne
* Herbert Heyes: president Thomas Jefferson
* Lester Matthews: Mr. Hancock
* Helen Wallace: Mrs. Hancock

## Referències

* ↑ esadir.cat. Horitzons blaus. esadir.cat.
* ↑ «The far horizons». The New York Times.
# Mos (Aude)

Mos (en francès Moux) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.

## Referències

Viccionari
# Cap de Formentor

El cap de Formentor és un cap situat a l'extrem septentrional de l'illa de Mallorca. Marca el límit septentrional de la Serra de Tramuntana i de la Costa Nord mallorquina, i alhora tanca pel nord la Badia de Pollença. Es troba al municipi de Pollença, a la península homònima de Formentor. Consta d'una de les platges naturals més grans i atractives de tota l'illa.
El cap de Formentor és de gran importància per a la navegació entre la costa peninsular, Mallorca i Menorca. Per això, s'hi construí un far l'any 1863, projectat per l'enginyer Emili Pou. El far, de torre i casa blanques, està situat a 210 metres sobre el nivell de la mar, i és visible des d'una distància de 21 milles marines. Emet quatre ràfegues de llum blanca cada 20 segons, i es veu amb el Cap d'Artrutx de Menorca i el Cap de Capdepera. Marca l'entrada a la Badia de Pollença i la línia recer entre els vents de llevant i de ponent.

## Cales de la Península de Formentor

* Cala en Gossalba
* Cala Murta
* Cala Figuera

## Vegeu també

* Far de Formentor

## Referències

* ↑ «Cap de Formentor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Cap de Formentor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Cap de Formentor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* http://www.reservasmallorca.com/fotografias/formentor.htm (castellà)
# Cortias

Cortías (en francès Courties) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 83 | 80 | 57 | 49 | 61 | 49 | 44 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Claude Moisset | |
| 2008- | Marc Senmartin | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2009-12-26 a Wayback Machine. el posa sense accent
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Caroline Buchanan

Caroline Buchanan (Canberra, 24 d'octubre de 1990) és una esportista australiana que competeix en ciclisme en les modalitats de BMX i muntanya.
Ha guanyat nou medalles al Campionat del món de BMX entre els anys 2011 i 2017.
En ciclisme de muntanya, ha obtingut cinc medalles d'or al Campionat Mundial de Four Cross entre els anys 2009 i 2017.

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 2009
** Campiona del món en Four Cross
* 2010
** Campiona del món en Four Cross
* 2013
** Campiona del món en Four Cross
* 2016
** Campiona del món en Four Cross
* 2017
** Campiona del món en Four Cross

## Palmarès en BMX

* 2012
** Campiona del món en BMX - Contrarellotge
** 1a a la Copa del món de BMX
* 2013
** Campiona del món en BMX
* 2014
** 1a a la Copa del món de BMX
* 2016
** Campiona del món en BMX - Contrarellotge

## Referències

* ↑ «Caroline Buchanan» Arxivat 2012-12-18 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Caroline Buchanan» en The-sports.org (anglès)
* ↑ «Caroline Buchanan» en The-sports.org (anglès)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
* Caroline Buchanan profile Arxivat 2016-08-16 a Wayback Machine. - Cycling Australia
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl