OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carles Frederic I de Saxònia-Weimar-Eisenach

Carles Frederic I de Saxònia-Weimar-Eisenach (Weimar, 1783 - 1853). Gran duc de Saxònia-Weimar-Eisenach des de l'any 1828 fins a la seva mort.
Nascut a la ciutat de Weimar, capital del ducat de Saxònia-Weimar-Eisenach, el dia 2 de febrer de l'any 1783, essent fill del gran duc Carles August de Saxònia-Weimar-Eisenach i de la landgravina Lluïsa de Hessen-Darmstadt. Per via paterna era net del duc Ernest August II de Saxònia-Weimar-Eisenach i de la duquessa Anna Amàlia de Brunswick-Wolfenbüttel, i per via matera era net del landgravi Lluís IX de Hessen-Darmstadt i de la princesa Carolina de Zweibrucken-Birkenfeld.
El 4 d'agost de l'any 1804 contragué matrimoni a Sant Petersburg amb la gran duquessa Maria de Rússia, filla del tsar Pau I de Rússia i de la princesa Sofia de Württemberg. La parella tingué tres fills:
A la mort del seu pare, Carles Frederic fou capaç de donar continuïtat a l'esplendor cultural de la ciutat de Weimar, la qual cosa permeté que continués essent una de les capitals culturals d'Europa.
# Thomas Brown (tirador)

Thomas Brown (Halleck, 2 de febrer de 1885 - Rawlins, 4 de novembre de 1950) va ser un tirador estatunidenc que va competir en els anys posteriors a la Primera Guerra Mundial.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà cinc proves del programa de tir. Guanyà la medalla de plata en la prova de rifle militar 300 metres, drets per equips i la de bronze en la de tir al cérvol, tret simple per equips. En les altres proves destaca la quarta posició aconseguida en la competició de tir al cérvol, doble tre per equips.

## Referències

* ↑ «Tom Brown Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 14 setembre 2017].
# Sixaxis

El sixaxis és un comandament per PS3, el successor del Dual Shock 2. Aquest comandament permet tenir una jugabilitat i una llibertat excel·lents, perquè funciona sense fils amb fins a 15 metres d'abast; a més els seus sensors de moviment permeten tenir una nova sensació de jugabilitat.
Té la mateixa forma i els mateixos botons que els anteriors comandaments: amb la mítica creu, la rodona, el triangle, el quadrat, la R, la L i els analògics. La diferència rau en el fet que el sixaxis és més lleuger i, com el seu nom indica, té sis sensors de moviment. Tot i això també n'hi ha altres versions.
Com a comandament sense fil competeix amb el comandament de Wii, el wiimote. Va amb bateria i es carrega per un port USB.
# Riscla

Riscla (en francès Riscle) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.679 | 1.845 | 1.841 | 1.867 | 1.778 | 1.675 | 1.700 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1928-1959 | Sylvain Loumaigne | |
| 1959-1978 | Raoul Demandes | |
| 1978-2001 | Claude Dayre | |
| 2001-2008 | Jean-Claude Eugène | |
| 2001- | Guy Darrieux | PS |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 27 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Portada/efemèride desembre 11

Víctor Balaguer
« 10 de desembre · 11 de desembre · 12 de desembre »
# Jim Dawson

Jim Dawson (Parkersburg, Virgínia de l'Oest, 10 de setembre de 1944) és un escriptor estatunidenc radicat a Hollywood que s'autoproclama "petologista" (en anglès, "fartologist"), ja que ha escrit tres llibres sobre aquesta temàtica (els pets), un dels quals és el best-seller Who Cut the Cheese?.
Dawson també ha escrit a bastament sobre els inicis del rock 'n' roll i del rhythm and blues. Amb els seus escrits ha animat la reedició de les primeres produccions del rock, ja oblidades, i la producció de la pel·lícula biogràfica sobre Ritchie Valens La Bamba, que aprofita algunes de les seves troballes.

## Llibres (en anglès)
### Sobre la música

* 1992 'What Was the First Rock 'n' Roll Record?' (Faber and Faber) ISBN 9780571 129393
* 1994 'Nervous Man Nervous: Big Jay McNeely and the Rise of the Honking Tenor Sax' (Big Nickel Publ.) ISBN 0936433-17-5
* 1995 'The Twist: The Story of the Song and Dance That Changed the World' (Faber and Faber) ISBN 9780571 198528
* 1996 'Memories of Buddy Holly' (Big Nickel Publ.) ISBN 0936433-20-5
* 2003 '45 RPM: The History, Heroes & Villains of a Pop Music Revolution'(Backbeat Books/Hal Leonard) ISBN 9780879 307578
* 2005 'Rock Around the Clock: The Record That Started the Rock Revolution'(Backbeat Books/Hal Leonard) ISBN 9780879 308292
* 2008 'Los Angeles's Angels Flight' (Arcadia Publishing) ISBN 9780738 558127

### Sobre els pets (i les paraulotes, també)

* 1999 'Who Cut the Cheese? A Cultural History of the Fart' (Ten Speed Press) ISBN 9781580 080118
* 2006 'Blame It on the Dog: A Modern History of the Fart' (Ten Speed Press) ISBN 9781580 087513
* 2009 'The Compleat Motherfucker: A History of the Mother of All Dirty Words' (Feral House) ISBN 9781932 595413
* 2010 'Did Somebody Step on a Duck? A Natural History of the Fart' (Ten Speed Press/Random House) ISBN 9781580 081337

## Enllaços externs

* Web editorial sobre els llibres escatològics (anglès)
* Web editorial sobre els llibres d'història de la música (anglès)
# Arete (mitologia)

A la mitologia grega, la reina Arete (en grec antic Ἀρήτη "Aréte", 'virtut' o 'aquella per la qual es prega'), filla de Rexènor era casada amb el seu oncle Alcínous, rei dels mítics feacis, famosos per les seves naus, a Esqueria. Van ser pares de Nausica, Laodamant, Hali i Clitoneu.
Arete era descendent de Posidó, que es va unir amb Peribea de qui va néixer Nausítou, que va tenir al seu torn dos fills, Rexènor i Alcínous. Una sageta d'Apol·lo va matar Rexènor, a conseqüència de què Arete, llavors esdevinguda orfe, fou maridada per Alcínous.
Els reis van acollir l'argonauta Jàson i Medea en la seva fugida de Còlquida després de robar el velló d'or. En arribar, el rei va demanar que Medea fos retuda als seus pares si encara era verge. Jàson i Medea van consumar llavors ràpidament llur matrimoni, oficiat per Arete.
El seu nom sembla anar associat al nom jònic [ἀρητή], que significa 'sagrat', però també podria significar 'excel·lència 'o' virtut '. Unes fonts al·leguen un significat d'honrança o virtut, mentre altres el relliguen amb Ares, déu grec de la guerra. A la Biblioteca de Cels d'Efes, (construïda del 110 al 135) hi ha representada Arete com a La Virtut un dels símbols que adornaven a Cels juntament amb La Saviesa, La Ciència i La Fortuna.

## Referències

* ↑ Homer. Odissea, VI, 210
* ↑ Homer. Odissea, VII, 54, 65, 115, 142 i 233
* ↑ Apol·loni Rodi. Argonàutiques, IV, 982, 1096
* ↑ Robertson, D.S. Greek and Roman architecture. Nova York: Cambridge University Press, 1992, p. 289-290. ISBN 9780521094528.
# Arsenur d'indi

L'arsenur d'indi, InAs, o monoarsenur d'indi, és un semiconductor de banda estreta compost per indi i arsènic. Té l'aspecte de cristalls cúbics grisos amb un punt de fusió de 942 °C.
L'arsenur d'indi és similar en propietats a l'arsenur de gal·li i és un material de banda intercalada directa, amb un interval de banda de 0,35 eV a temperatura ambient.
L'arseniur d'indi s'utilitza per a la construcció de detectors d'infrarojos, per al rang de longitud d'ona d'1 a 3,8 µm. Els detectors solen ser fotodíodes fotovoltaics. Els detectors refrigerats criogènicament tenen un soroll més baix, però els detectors InAs també es poden utilitzar en aplicacions de major potència a temperatura ambient. L'arseniur d'indi també s'utilitza per a la fabricació de làsers de díode.
L'InAs és ben conegut per la seva alta mobilitat d'electrons i la seva estreta banda d'energia. S'utilitza àmpliament com a font de radiació de terahertzs, ja que és un potent emissor foto-Dember.

## Referències

* ↑ «Indium Arsenide - an overview | ScienceDirect Topics» (en anglès). https://www.sciencedirect.com,+24-09-2022.+[Consulta: 24 setembre 2022].
* ↑ «Indium Arsenide (InAs) wafers for infrared detectors» (en anglès). https://www.universitywafer.com,+01-10-2018. Arxivat de l'original el 2022-09-22. [Consulta: 24 setembre 2022].
* ↑ gd-admin. «Indium Arsenide InAs» (en anglès). https://www.matltech.com,+24-09-2022.+[Consulta: 24 setembre 2022].
# Adaptació (lingüística)

El terme adaptació té dos significats diferents en sociolingüística. Pot representar tant a un aspecte del fenomen del manlleu lingüístic (microsociolingüística) com a un dels quatre tipus de procés d'inserció d'un parlant (o d'una comunitat de parlants) en un context lingüístic diferent al d'origen (macrosociolingüístic).

## Com a aspecte del manlleu lingüístic

El manlleu lingüístic és una de les formes més importants d'enriquiment lingüístic. L'importació d'un manlleu pot tenir lloc de diferents maneres: en particular, es pot realitzar amb o sense una modificació dels fonemes i morfemes de la paraula original. Aquesta modificació té com a objectiu ordenar fonemes i morfemes als sistemes fonològics i morfològics de la llengua receptora. Així, per exemple, la paraula catalana flaix és el producte de l'adaptació de la paraula anglesa flash, mentre que la paraula russa perestroika es presta al català sense adaptacions: de fet, no són considerades com a adaptacions aquelles "interferències d'entonació inconscients" que fan que un catalanoparlant pronunciï el terme de manera diferent a un parlant nadiu de rus (rus: перестройка escolta (?·pàg.), [pʲɪrʲɪˈstrojkə]).

## Com a procés d'inserció d'un altaveu

Hi ha quatre maneres en què un parlant (o una comunitat de parlants) s'insereix en un context lingüístic diferent del que prové:
* integració: acceptació total del nou context cultural i lingüístic
* alienació: rebuig total al nou context cultural i lingüístic
* anomia: manca de reconeixement de la pertinença a un context cultural i lingüístic
* adaptació
L'adaptació representa una forma variada d'integració, en la qual un parlant (o una comunitat de parlants) accepta el nou context sense la "valentia imposant" que pot caracteritzar la integració.

## Nota

* 1 2 3 4 Gian Luigi Beccaria. Dizionario di linguistica e di filologia, metrica, retorica (en italià). Nuova edizione. Torino: Einaudi, 2004. ISBN 978-88-06-16942-8.

## Bibliografia

* Gian Luigi Beccaria (éd.), Diccionari de lingüística, éd. Einaudi, Torí, 2004, ISBN 978-88-06-16942-8
# Assemblea Nacional (República Centreafricana)

L' Assemblea Nacional és la cambra unicameral del Parlament de la República Centreafricana. Els membres, en mandats de cinc anys, s'elegeixen en circumscripcions uninominals mitjançant el sistema de dues voltes.

## Història

El primer braç legislatiu es va establir el gener de 1947, anomenat Consell Representatiu d'Ubangui-Chari. Va ser substituït per l'Assemblea Territorial de 50 membres l'abril de 1952. L'Assemblea Legislativa Constituent es va crear el desembre de 1958. L'Assemblea Legislativa de la CAR de 50 membres va començar les seves funcions el febrer de 1959. Va ser substituït per l'Assemblea Nacional el 12 de desembre de 1960.
Jean-Bédel Bokassa va dissoldre l'Assemblea Nacional el 1966 i va empresonar molts dels seus diputats. La constitució de l'Imperi Centreafricà el 1976 esbossava l'Assemblea Nacional amb eleccions previstes el 1979, però Bokassa va ser enderrocat abans que les eleccions es pugessin celebrar.
La legislatura de la República era anteriorment (almenys a partir de 1990) una institució bicameral coneguda com a Congrés, de la qual l'Assemblea Nacional era la cambra baixa; la cambra alta s'anomenava Consell Econòmic i Regional.
El Senat ha estat abolit després de l'adopció de la constitució del 2023, i l'Assemblea Nacional tornarà a ser unicameral.

## Referències

* ↑ «Central African Republic», 05-07-2018. Arxivat de l'original el 20 de març 2023. [Consulta: 28 gener 2024].
* 1 2 Bradshaw, Richard. Historical dictionary of the Central African Republic. Lanham Boulder New York Toronto Plymouth, UK: Rowman & Littlefield, 2016. ISBN 9780810879928.
* ↑ "1990 CIA World Factbook" Arxivat 2011-04-27 a Wayback Machine.. Central Intelligence Agency. Retrieved on July 18, 2012.

## Vegeu també

* Història de la República Centreafricana
* Llista de legislatures nacionals
# Aromatitzant

Els aromatitzants o saboritzants són les substàncies o mescles de substàncies amb propietats aromàtiques o de sabor, o d'algunes o totes aquestes coses alhora, capaces de conferir o reforçar l'aroma o gust dels aliments. Sovint són utilitzats a la indústria alimentària com a additius pels aliments ultraprocessats. S'exclouen d'aquesta definició; els productes que confereixin exclusivament gust dolç, salat o àcid o aquells productes consumits com a tals amb reconstitució o sense.

## Classificació

El reglament de la Unió Europea obliga que els productes aromatitzants es marquin amb la lletra E i un nombre igual a com es fa amb els conservants.
* Aromatitzants/Saboritzants naturals: obtinguts exclusivament mitjançant mètodes físics, microbiològics i enzimàtics a partir de matèries primeres aromatitzants/saboritzants naturals.
* Aromatitzants/ Saboritzants sintètics: compostos químics obtinguts per processos químics tant els que són idèntics a compostos naturals com els artificials.

## Obtenció

* De font natural (extractes, olis essencials) de fruits, llavors, espècies; animal (greixos)
* Sintètics.

## Alguns aromatitzants artificials

* Acetat d'isoamil: aroma de banana
* Limonè: aroma de taronja
* Decadianat d'etil: aroma de pera
* Hexanoat d'alil: aroma d'ananàs

## Alguns saboritzants naturals

* Àcid cítric es troba en els fruits cítrics i donen sabor agre o àcid.
* Àcid làctic: Es troba a la llet i derivats i donen sabor àcid.
* Àcid màlic: Es troba a les pomes i altres fruits i dona sabor agre.
* Àcid tàrtric: Es troba al raïm i subproductes del vi i dona un sabor àcid.

## Notes i referències

* ↑ Decisió 4/91 del Consell de la UE
# Associazione Calcio Libertas

L' Associazione Calcio Libertas és un club de futbol sanmarinès de la ciutat de Borgo Maggiore.
Fundat el 1928, és el club més antic de San Marino.

## Palmarès

* Lliga de San Marino de futbol:
       1996
* Coppa Titano de San Marino:
       1937, 1950, 1954, 1958, 1959, 1961, 1987, 1989, 1991, 2006, 2014
* Trofeo Federale/Supercopa:
       1989, 1992, 1996, 2014

## Referències

* ↑ Web FSGC Arxivat 2012-12-24 at Archive.is
* ↑ Plantilla Arxivat 2009-03-30 a Wayback Machine. eufo.de
* ↑ «La lliga de San Marino». RSSSF [Consulta: 9 abril 2024].
* ↑ «San Marino - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].
* ↑ «Les copes de San Marino». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].
# 54a Divisió (Japó)

La 54a Divisió (第54師団, Dai-gojūyon Shidan) va ser una divisió d'infanteria de l'Exèrcit Imperial Japonès. El seu indicatiu era la Divisió de Soldats (兵兵団, Hei Heidan).

## Història

Es va formar el 10 de juliol de 1940 a Himeji, simultàniament amb les divisions 51a, 52a, 55a, 56a i 57a. El nucli de formació era el quarter general de la 10a divisió. Els homes de la 54a divisió van ser reclutats a les prefectures de Hyōgo, Okayama i Tottori. La 54a divisió va ser inicialment assignada a l'Exèrcit del Districte Central.
El febrer de 1943, la divisió va ser assignada al Setzè Exèrcit. La major part de la divisió havia navegat des de Moji a bord del vaixell "Miike Maru", juntament amb la 30a Brigada Mixta Independent. El 23 d'abril de 1943 va desembarcar a Xangai i va marxar de nou cap a Saigon el 19 de juliol de 1943, arribant el 30 de juliol de 1943. El 154è regiment d'infanteria i la companyia de transmissions havien seguit i van arribar el 12 de maig de 1943 des de la terminal d'Ujina d'Hiroshima a bord dels vaixells "Takoma Maru" i "Nagato Maru", va arribar directament a Singapur el 9 de juny de 1943. La 54a divisió va ser resubordinada al Vint-i-Vuitè Exèrcit el gener de 1944 i enviada a Birmània.
La 54a Divisió va romandre a la regió d'Arakan de Birmània durant la batalla del Departament d'administració el febrer de 1944. Des de desembre de 1944, va patir grans pèrdues a la batalla de Meiktila i Mandalay, inclosa la batalla del turó 170 el gener de 1945 i, en general, va estar en completa retirada al riu Irauadi l'abril de 1945. Durant la batalla del revolt del Sittang al juliol-agost de 1945, va patir més del 50% de pèrdues per focs d'obusos enemics, atacs aeris, còlera i disenteria. En la rendició del Japó el 15 d'agost de 1945, la 54a divisió estava situada a les costes orientals del riu Sittang.

## Unitats subordinades

* Quarter General de la Brigada d'Intanteria
** 111. Regiment d'infanteria (Himeji)
** 121. Regiment d'infanteria (Tottori)
** 154. Regiment d'infanteria (Okayama)
* 54. Regiment de reconeixement
* 54. Regiment d'artilleria de camp
* 54. Regiment d'enginyers
* 54. Regiment de transport
* 54. Companyia de transmissions
* 54. Companyia de plana major
* 54. Companyia sanitària
** 54/1. Hospital de camp
** 54/2. Hospital de camp
** 54/4. Hospital de camp
* 54. Departament de prevenció d'epidèmies i purificació de l'aigua

## Referències

* ↑ Gordon Smith、Don Kindell、Donald A. Bertke, "World War II Sea War, Vol 9: Wolfpacks Muzzled", p. 377
* ↑ IJA MIIKE MARU:Tabular Record of Movement
* ↑ NAGATO MARU:Tabular Record of Movement
* ↑ Gordon Smith、Don Kindell、Donald A. Bertke, "World War II Sea War, Vol 9: Wolfpacks Muzzled", p. 233

## Bibliografia

* Madej, Victor. Japanese Armed Forces Order of Battle, 1937–1945. Allentown, PA: Game Publishing Company, 1981. OCLC 8930220.
# Tumescència nocturna del penis

La tumescència nocturna del penis (TNP) és una erecció espontània dels penis durant el son o en despertar-se. Tot home sense una disfunció erèctil psicològica experimenta aquest fenomen, normalment de tres a cinc cops durant el son. Aquest fenomen es presenta típicament durant la fase REM del son.
L'existència i predicció de les tumescències nocturnes són utilitzades pels especialistes en salut sexual per a poder determinar si es tracta d'un cas de disfunció erèctil d'origen físic o psicològic. Un pacient que presenta disfunció erèctil se li col·loca una dispositiu elàstic al voltant del penis mentre dorm; el dispositiu detecta els canvis d'estat del penis durant el son i recull les dades en un ordinador que seran analitzades posteriorment. Si es detecten ereccions nocturnes, llavors la disfunció erèctil és presumptament a causa de problemes psicosomàtics com podria ser l'ansietat sexual, i en conseqüència a causes psicològiques.
La causa de la tumescència nocturna del penis no se sap amb certesa. Bancroft (2005) planteja la hipòtesi que el noradrenèrgic de les neurones del locus ceruli són inhibidores de l'erecció del penis, així que en cessar la segregació d'aquest, que es produeix durant el son REM, podria propiciar l'excitació relacionada amb la testosterona que es manifesten com a TNP.
L'evidència que dona suport a la possibilitat que la bufeta plena pot estimular una erecció ha existit durant algun temps i es caracteritza com una "erecció reflexa". Els nervis que controlen la capacitat de l'home per tenir una erecció reflexa es troben en els nervis sacres (S2-S4) de la medul·la espinal. Aquest estímul suau que durant el dia és normalment suprimit en els mascles adults pels estímuls competents i altres distraccions, durant la son l'absència d'aquests factors podria provocar una erecció reflexa coneguda col·loquialment com a trempera matinera.

## Vegeu també

* Pol·lució nocturna

## Referències

* ↑ «Tests for Erection Problems». WebMD, Inc.. [Consulta: 3 març 2007].
* ↑ Bancroft, J. (2005). "The endocrinology of sexual arousal," Journal of Endocrinology, 186:411-427
* ↑ Klebin, Phil Sexual Function of Men with Spinal Cord Injury May 2007
# Biòpsia de pròstata

La biòpsia de pròstata és un procediment en el qual s'extreuen petites mostres amb agulla gruixuda de la pròstata d'un home per examinar-les per detectar la presència de càncer de pròstata. Normalment es realitza quan el resultat d'una anàlisi de sang de PSA és alt. També es pot considerar aconsellable després que un tacte rectal detecti una possible anormalitat. El cribratge del PSA és controvertit, ja que el PSA pot augmentar a causa de condicions no canceroses com la hiperplàsia benigna de pròstata (HBP), per infecció o per manipulació de la pròstata durant la cirurgia o el cateterisme. A més, molts càncers de pròstata detectats mitjançant el cribratge es desenvolupen tan lentament que no causarien problemes durant la vida d'un home, fent innecessàries les complicacions degudes al tractament.
L'efecte secundari més freqüent del procediment és sang a l'orina (31%). Altres efectes secundaris poden incloure infecció (0,9%) i mort (0,2%).

## Referències

* ↑ «Prostate cancer screening with prostate-specific antigen (PSA) test: a systematic review and meta-analysis». BMJ, 362, 9-2018, pàg. k3519. DOI: 10.1136/bmj.k3519. PMC: 6283370. PMID: 30185521.
* 1 2 «Recommendations on screening for prostate cancer with the prostate-specific antigen test». CMAJ, 186, 16, 11-2014, pàg. 1225–34. DOI: 10.1503/cmaj.140703. PMC: 4216256. PMID: 25349003.
# Gran Bulgària

Gran Bulgària és un terme que identifica el territori associat amb un estat històric, i amb un moviment irredemptista modern del nacionalisme búlgar, que inclouria la major part de la Macedònia històrica, Tràcia i Mèsia. Va sorgir el 1878 en el si dels conflicted pels territoris europeus ocupats pels otomans.
La Gran Bulgària va ser producte del Tractat de San Stefano (1878) entre l'Imperi Rus i l'Imperi Otomà, però es va desfer amb el Congrés de Berlín (1881), on es van retornar part dels territoris de la Gran Bulgària al control de l'Imperi Otomà.
Els territoris de Macedònia van ser disputats entre l'Imperi Otomà, Bulgària, Grècia i Sèrbia a les Guerres Balcàniques entre 1912 i 1913, i durant la Primera Guerra Mundial (1914-1918). Al final d'aquesta, Bulgària va perdre l'accés al mar Egeu.
Just abans de la Segona Guerra Mundial, Bulgària va recuperar la Dobrudja Meridional de Romania pel Tractat de Craiova (1940).
Durant la Segona Guerra Mundial Bulgària va recuperar efímerament tots els territoris de la Gran Bulgària amb l'ajust de l'Alemanya nazi. Totes aquests concessions van ser revertides (amb l'excepció de la Dobrudja Meridional) per la victòria dels Aliats a la Conferència de Pau de París (1947). Així Bulgària va ser l'únic aliat de l'Eix que va aconseguir un guany territorial al final de la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ Pierre Albin. «Le Traité de San-Stefano (19 février 1878/3 mars 1878)». A: Les Grands Traités politiques. Recueil des principaux textes diplomatique depuis 1815 jusqu'à nos jours (en francès), 1912.
* ↑ Ambaixada de Bulgària (anglès). «HISTORY OF BULGARIA: THE LIBERATION OF BULGARIA». Arxivat de l'LIBERATION OF BULGARIA original el 2010-10-11. [Consulta: 20 març 2017].
* ↑ «Greater Bulgaria, Macedonia, and the Holocaust». Serbianna, 24-10-2004. Arxivat de l'original el 2007-02-25. [Consulta: 20 març 2017].
* ↑ Bulgaria During the Second World War, Marshall Lee Miller, Stanford University Press, 1975, ISBN 0804708703, p. 128.

## Enllaços externs

* Yugoslav - Bulgarian Relations from 1955 to 1980
# Primera batalla de Làmia

La primera batalla de Làmia va ser un enfrontament entre Filip V de Macedònia i la república romana al 209 aC. Els romans estaven aliats amb la Lliga Etòlia i amb Àtal I de Pèrgam.
Durant la primavera del 209 aC el rei de Macedònia, Filip V va rebre una petició d'ajuda de la Lliga Aquea que estava sent atacada per Esparta i la Lliga Etòlia. A la vegada va rebre la notícia del nomenament de Àtal I de Pèrgam com un dels líders de la Lliga Etòlia i les seves intencions de creuar el mar Egeu per dirigir-se cap a l'Àsia Menor. Filip va marxar immediatament cap al sud de Grècia per enfrontar-se als esdeveniments. A Làmia es va enfrontar a l'altre líder de la Lliga Etòlia, l'estrateg Pírries, que havia rebut reforços romans i un petit contingent de Pèrgam. Filip va vèncer al seu enemic a Làmia i el va obligar a retirar-se a l'interior de les muralles després d'haver infligit greus pèrdues a les tropes de Pírries.