OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La vida inesperada

La vida inesperada és una pel·lícula espanyola dirigida per Jorge Torregrossa, sobre un guió de la novel·lista Elvira Lindo, protagonitzada per Javier Cámara i Raúl Arévalo. Es va estrenar a Espanya el 25 d'abril de 2014. És el segon llargmetratge del seu director, després de Fin en 2012. La pel·lícula va concórrer en la secció oficial del Festival de Màlaga de 2014, i va ser l'última a projectar-se.

## Sinopsi

Juanito (Javier Cámara) és un actor que ha viatjat a Nova York a la recerca de l'èxit. No obstant això, i malgrat el temps que porta als Estats Units, les coses no han sortit com esperava. Un bon dia es troba amb la visita de Jorge (Raúl Arévalo), un cosí seu que sí que sembla haver triomfat en la vida, amb una bona feina, un sou generós i unes noces en cerns. De la convivència entre tots dos s'anirà descobrint la realitat que hi ha darrere de la vida de cadascun dels protagonistes.

## Repartiment principal

* Javier Cámara és Juanito.
* Raúl Arévalo és Jorge.
* Tammy Blanchard és Jojo.
* Sarah Sokolovic és Holly.
* Carmen Ruiz és Sandra.

## Premis i nominacions
### Premis Feroz

| Any | Categoria | Persona/Pel·lícula | Resultat |
| 2015 | Millor comèdia | La vida inesperada | Nominada |
| 2015 | Millor actor protagonista | Javier Cámara | Nominada |
| 2014 | Millor música original | Lucio Godoy i Federico Jusid | Nominats |

### Premis Turia

| Any | Categoria | Persona | Resultat |
| 2014 | Nous realitzadors | La herida | Guanyadora |

### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Any | Categoria | Persona/Pel·lícula | Resultat |
| 2015 | Millor actor | Javier Cámara | Nominada |

## Referències

* ↑ Diario el Mundo. «'La vida inesperada' se encomienda al Nueva York de Javier Cámara». [Consulta: 11 maig 2014].
* ↑ El Séptimo Arte. «Taquilla España (9-11 mayo)», 14-05-2014. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 14 maig 2014].
* ↑ "La vida inesperada": Españoles en Nueva York, La Vanguardia. 25 d'abril de 2018
* ↑ «'La isla mínima', la película más nominada en los premios Feroz 2015» (en castellà), 16-12-2014. [Consulta: 13 gener 2019].
* ↑ Guardonats als XXIII Premis Turia al web de Cartelera Turia
* ↑ «Medallas CEC 2014». CEC. Arxivat de l'original el 2020-01-23. [Consulta: 5 març 2015].
# Llop (pel·lícula)

Llop (títol original: Wolf) és una pel·lícula fantàstica estatunidenca dirigida per Mike Nichols, estrenada l'any 1994. Ha estat doblada al català.

## Argument

Will Randall, reputat editor novaiorquès, és mossegat una nit de lluna plena per un llop tornant en cotxe a Vermont. Molt ràpidament, canvia i esdevé incontrolable. Acomiadat pel magnat Alden que confia l'edició al seu protegit Stuart, a continuació enganyat per la seva dona Charlotte amb el mateix jove, Will coneix Laura, la filla d'Alden. Les setmanes passen i Will desenvolupa instints cada cop més salvatges, pròxims als del llop que l'ha mossegat. Intenta llavors prendre per la força la seva editorial al jove Stuart.

## Repartiment

* Jack Nicholson: William "Will" Randall
* Michelle Pfeiffer: Laura Alden
* James Spader: Stewart Swinton
* Kate Nelligan: Charlotte Randall
* Richard Jenkins: Inspector Carl Bridger
* Christopher Plummer: Raymond Alden
* Eileen Atkins: Mary
* David Hyde Pierce: Roy MacAllister
* Om Puri: Dr. Vijay Alezais
* Ron Rifkin: Doctor Ralph
* Prunella Scales: Maude Waggins
* Brian Markinson: Inspector Wade
* Thomas F. Duffy: Tom
* David Schwimmer: Un policia

## Producció

Des de feia dotze anys, Jack Nicholson intentava fer aquest film amb el seu amic, l'escriptor Jim Harrison. Mia Farrow era la primera tria de Mike Nichols pel paper de Charlotte Randall, però, a l'època, aquesta actriu estava amb el procés que havia entaulat contra Woody Allen. Finalment, va haver de desistir a causa d'un conflicte d'horari. Sharon Stone va rebutjar el paper de Laura Alden que va tornar llavors a Michelle Pfeiffer. A les seves memòries, Christopher Plummer conta que ha pegat realment Michelle Pfeiffer en lloc de fer-ho simuladament, en el rodatge d'una escena.
L'estrena del film es va retardar de sis a vuit mesos perquè va caldre refer el tercer acte.
A la versió anglòfona, la paraula werewolf no és mai mencionada al film, encara que es tracta d'una història d'homes llop.

## Rebuda

El film va conèixer un cert èxit comercial, informant aproximadament 131 milions $ al box-office mundial, 65 a Amèrica del Nord, per un pressupost de 70 milions
Ha tingut una acollida critica més aviat favorable, recollint un 61 % de critiques positives, amb una nota mitjana de 5,9/10 i sobre la base de 49 critiques recaptades, en el lloc Rotten Tomatoes.
El 1995, el film va assolir el premi Saturn al millor guió per l'Acadèmia de cinema de ciència-ficció, fantàstic i de terror. Va ser nomenat pels premis Saturn al millor actor Jack Nicholson, a la millor actriu Michelle Pfeiffer, al millor segon paper masculí James Spader, al millor film de terror i al millor maquillatge. El mateix any, Ennio Morricone va ser nominat pel Grammy Award a la millor música de film.
Crítica: "Descafeïnada versió del mite. Massa pretensiosa, amb els intèrprets descol·locats"
"Al principi funciona. Després, tot és igual"

## Referències

* ↑ «Llop». esadir.cat.
* ↑ «Wolf». The New York Times.
* ↑ Wolf a Box Office Mojo.
* ↑ Wolf a Rotten Tomatoes.
* ↑ Awards for Wolf A IMDb.
* ↑ Morales, Fernando «Lobo ». El País.
* ↑ Martínez, Luis «Lobo». El País.
# Matrimoni original

Matrimoni original (Mr. & Mrs. Smith) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Alfred Hitchcock, estrenada el 1941. Es tracta de l'única verdadera comèdia dirigida per Sir Alfred Hitchcock i doblada al català

## Argument

El matrimoni de David Smith i d'Ann Krausheimer Smith és regit per una sèrie de regles fixes. Un dia apareix tanmateix una nova regla que podria comprometre realment els seus vots de matrimoni.

## Repartiment

* Carole Lombard: Ann Krausheimer Smith
* Robert Montgomery: David Smith
* Gene Raymond: Jefferson (Jeff) Custer
* Jack Carson: Chuck Benson
* Philip Merivale: Ashley Custer
* Lucile Watson: Sra. Custer
* William Tracy: Sammy
* Charles Halton: M. Harry Deever
* Esther Dale: Sra. Krausheimer
* Emma Dunn: Martha
* Betty Compson: Gertie
* Patricia Farr: Gloria
* William Edmunds: Propietari de Lucy
* Pamela Blake: Lily (Adele Pearce)

## Al voltant de la pel·lícula

* Cameo: Alfred Hitchcock es creua amb Robert Montgomery davant el seu immoble.
* Hitchcock signa aquí la seva única verdadera comèdia, ja que, si pel·lícules com Perseguit per la mort o To Catch a Thief miren de reüll la comèdia, són més aviat thrillers. Al llibre Hitchcock/Truffaut, Hitchcock diu que va acceptar rodar aquesta pel·lícula només per amistat amb Carole Lombard, en un gènere tanmateix lluny del seu.

## Premis

El Red Book Magazine ha declarat aquesta pel·lícula la comèdia més hilarant i explosiva de 1942.

## Referències

* ↑ Matrimoni original
# Mou-te, que això és Nova York

Mou-te, que això és Nova York (títol original: New York Minute), és una comèdia estatunidenca de tipus teen movie, dirigida per Dennie Gordon i estrenada l'any 2004. Protagonitzada per les germanes Mary-Kate i Ashley Olsen de la sèrie de televisió (Full House. Ha estat doblada al català.

## Argument

24 hores de deliri esperen dues germanes bessones diferents del tot. Ferotges adversàries, Jane i Roxanne Ryan, 17 anys, són obligades a anar juntes a Nova York per raons del tot diferents. Però un qui pro quo trastoca els seus plans, associant-les malgrat elles a una transacció tèrbola.

## Repartiment

* Mary-Kate Olsen: Roxy Ryan
* Ashley Olsen: Jane Ryan
* Andy Richter: Bennie Bang
* Jared Padalecki: Trey Lipton
* Riley Smith: Jim
* Andrea Martin: la senadora Anne Lipton
* Eugene Levy: Max Lomax
* Drew Pinsky: Doctor Ryan
* Darrell Hammond: Hudson McGill
* Alannah Ong: Ma Bang
* Mary Bond Davis: Shirley
* Simple Plan: elles mateixes

## Música

* Tear Off Your Own Head, interpretada per The Bangles
* War, interpretada per Edwin Starr
* Alright Alright (Here's My Fist Where's The Fight?), interpretada per Sahara Hotnights
* Rubberneckin' (Paul Oakenfold Remix), interpretada per Elvis Presley
* Vacation, interpretada per Simple Plan
* Wave Goodbye, interpretada per Steadman
* Hey Driver, interpretada per Lucky Boys Confusió
* Suffragette City, interpretada per Davie Bowie
* Curbside Prophet, interpretada per Jàson Mraz

## Premis

* 2004: 2 nominacions als Premis Razzie: Pitjor actriu i pitjor parella en la pantalla

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Mou-te, que això és Nova York». [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ «New York Minute» (en anglès). The New York Times.
# My Foolish Heart

My Foolish Heart és una pel·lícula dels Estats Units dirigida per Mark Robson, estrenada el 1949.

## Argument

Basat en un relat de J.D. Salinger, aquest reeixit melodrama va inaugurar la galeria de dones que pateixen en què s'especialitzaria Susan Hayward. Després d'una llarga absència, Mary Jane visita la seva amiga d'escola Eloise, i la filla d'Eloise, Ramona. Eloise beu massa i es casa infeliçment amb Lew Wengler. Eloise s'adorm i recorda el seu temps amb el seu amor veritable, Walt Dreiser, que ha de marxar cap al front al començament de la Segona Guerra Mundial. Recorda els esdeveniments que condueixen a la seva allunyament de Mary Jane, i com es va casar Lew amb Eloise en lloc de Mary Jane.

## Repartiment

* Dana Andrews: Walt Dreiser
* Susan Hayward: Eloise Winters
* Kent Smith: Lewis H. Wengler
* Lois Wheeler: Mary Jane
* Jessie Royce Landis: Martha Winters
* Robert Keith: Henry Winters
* Gigi Perreau: Ramona
* Karin Booth: Miriam Ball
* Todd Karns: L'escorta
* Phillip Pine: Sergent Lucey
* Martha Mears: La cantant
* Edna Holland: Dean Whiting
* Jerry Paris: Usher
* Marietta Canty: Grace
* Barbara Woodell: La recepcionista
* Regina Wallace: Sra. Crandall

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1950: Oscar a la millor actriu per Susan Hayward
* 1950: Oscar a la millor cançó original per Victor Young (música) i Ned Washington (lletra) per la cançó "My Foolish Heart"

## Referències

* ↑ «My Foolish Heart». The New York Times.
# My Sister Eileen (pel·lícula de 1942)

My Sister Eileen és una pel·lícula dels Estats Units d'Alexander Hall estrenada el 1942.

## Argument

Adaptació dels relats curts de Ruth McKinney: Des d'Ohio fins a Nova York, les noies troben un apartament en un soterrani, que sembla que sigui un lloc de reunió per a tots els personatges excèntric del Big Apple. Ruth intenta que li publiquin històries, però l'editor Bob Baker no li compra res fins que Ruth deixar de fer ficció i comença a escriure sobre les seves pròpies experiències.
Gran part d'aquelles experiències es basen en les malaventures de l'actriu Eileen, que té una traça estranya per atreure homes estranys, per no esmentar una pila sencera de problemes.

## Repartiment

* Rosalind Russell: Ruth Sherwood
* Brian Aherne: Robert Baker
* Janet Blair: Eileen Sherwood
* George Tobias: Appopolous
* Allyn Joslyn: Chic Clark
* Grant Mitchell: Walter Sherwood
* Gordon Jones: Wreck Loomis
* Elizabeth Patterson: Àvia Sherwood
* Richard Quine: Frank Lippincott
* June Havoc: Effie Shelton
* Donald MacBride: Oficial Lonigan
* Frank Sully: Jenson
* Clyde Fillmore: Ralph Craven
* Jeff Donnell: Helen Loomis
Actors que no surten als crèdits :
* Gino Corrado: El cap del restaurant italià
* Walter Sande: El policia Jackson

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1943: Oscar a la millor actriu per Rosalind Russell

## Referències

* ↑ «My Sister Eileen». The New York Times.
# No More Ladies

No More Ladies és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Edward Griffith i George Cukor, estrenada el 1935. Segons Andre Sennwald de The New York Times, " malgrat la seva fórmula antiga, no té el mateix glamur que Crawford a Forsaking All Others. Si és menys furiosament antic que el clàssic, és també una mica menys exitós com a diversió. Amb la brigada d'escriptors que van treballar en el guió, va quedar una mica d'enginy que donen moments d'hilaritat en una extensió de tedi i falsa sofisticació." Time el va definir com un "agradable, enginyós malgastador de temps" descrivint una "varietat de crom blanc de moderns interiors, una confusió de cíniques bromes sobre còctels i cigarrets, [i] les complicacions de l'adulteri." Escrivint per The Spectator, Graham Greene va descriure la pel·lícula com "problema empallegós", "rati de segona", i "transitori", tot i que va elogiar el paper de Ruggles (en el paper d'Edgar Holden).

## Argument

Marcia (Joan Crawford) és una jove de l'alta societat que comparteix la seva casa de Nova York amb la seva àvia alcohòlica, Fanny Townsend (Edna May Oliver). Marcia és una creient ferma que en una parella l'un ha de ser fidel a l'altre, a diferència del seu marit que no ho veu així. Marcia coneix Jim (Franchot Tone), que està d'acord amb ella en el tema de la monogàmia d'una parella. Marcia, tanmateix, decideix perseguir Sherry (Robert Montgomery), que Marcia veu com a repte i busca per curar el marit de la seva naturalesa flirtejadora.

## Repartiment

* Joan Crawford: Marcia Townsend Warren
* Robert Montgomery: Sheridan Warren
* Charles Ruggles: Edgar Holden
* Franchot Tone: Jim 'Jimsy Boysie' Salston
* Edna May Oliver: Sra. Fanny 'Àvia' Townsend
* Gail Patrick: Therese Germane
* Reginald Denny: Oliver Allen
* Vivienne Osborne: Lady Diana Knowleton
* Joan Fontaine: Caroline 'Carrie' Rumsey
* Arthur Treacher: Lord 'Ducky' Knowleton
* David Horsley: M. James McIntyre Duffy
* Jean Chatburn: Sally French
* Donald Ogden Stewart (no surt als crèdits): un borratxo

## Referències

* ↑ Andre Sennwald (June 22, 1935).
* ↑ "Cinema: The New Pictures" Arxivat 2013-08-13 a Wayback Machine..
* ↑ Greene, Graham «The Bride of Frankenstein/The Glass Key/No More Ladies/Abyssinia». The Spectator, 05-07-1935.
* ↑ «No More Ladies». The New York Times.
# Nits de Harlem

Nits de Harlem (títol original: Harlem Nights) és un film americà dirigida per Eddie Murphy el 1989. Ha estat doblada al català.

## Argument

A Harlem, « Sugar » Ray és el patró d'un casino clandestí, ha de fer cara a les pressions, tant d'altres pistolers com les dels policies corruptes que voldrien veure'l fora de joc. Però al món del crim organitzat dels anys 1920, tots els cops baixos són permesos.

## Repartiment

* Eddie Murphy: Quick
* Richard Pryor: Sugar Ray
* Danny Aiello: Phil Cantone
* Redd Foxx: Bennie Wilson
* Michael Lerner: Bugsy Calhoune
* Della Reese: Vera
* Berlinda Tolbert: Annie
* Stan Shaw: Jack Jenkins
* Jasmine Guy: Dominique La Rue
* Vic Polizos: Richie Vento
* Lela Rochon: Sunshine
* David Marciano: Tony
* Arsenio Hall: El germà de Tommy Small

## Premis i nominacions

* Aquest film va ser nominat als Oscars l'any 1990 en la categoria millor vestuari (Joe I. Tompkins)
* Eddie Murphy va aconseguir el premi Razzie Awards 1989 com a pitjor director.

## Referències

* ↑ «Nits de Harlem». esadir.cat.
* ↑ «Harlem Nights». The New York Times.
# Paris is burning (pel·lícula documental)

Paris Is Burning és una pel·lícula documental de l'any 1990 dirigida per Jennie Livingston. Filmada en la segona meitat de la dècada de 1980, relata el moviment conegut com a "ball culture" i l'estil de ball denominat com "voguing" a la ciutat de Nova York. Els sectors socials més implicats en aquest documental és la comunitat homosexual, concretament els gais llatins i gais afroamericans, a més de la comunitat transgènere. El documental mostra com aquesta comunitat, molt d'ells embolicada en risc d'exclusió social i pobresa, crea una xarxa de famílies col·laboratives adoptant els més desfavorits i sense sostre a través de la figura central de la "mother-drag"
El documental és considerat com una extraordinària mostra de la fi de l'anomenada "Edat Daurada" dels "balls drag" a Nova York, a més d'una delicada exploració dels conflictes derivats sobre la raça, la classe social i el gènere als Estats Units d'Amèrica.
# Pelham un, dos, tres

Pelham un, dos, tres (a l'original anglès: The Taking of Pelham One Two Three) és una pel·lícula estatunidenca de Joseph Sargent estrenada el 1974 i doblada al català.

## Argument

A Nova York, quatre homes armats, utilitzant colors com a noms, prenen com a ostatge un vagó de metro i demanen un rescat d'un milió de dòlars per a l'alliberament dels passatgers. El Tinent Zachary Garber de la policia del metro de Nova York ha d'administrar aquest assumpte, mentre rep en el centre de control a visitants del metro de Tòquio.

## Repartiment

* Walter Matthau: Tinent Zachary 'Z' Garber
* Robert Shaw: Sr. Blau - Bernard Ryder
* Martin Balsam: Sr. Verd - Harold Longman
* Hector Elizondo: Sr. Gris - Joe Welcome
* Earl Hindman: Sr. Marró - George Steever
* Dick O'Neill: Frank Correll
* Jerry Stiller: Tinent Rico Patrone
* Lee Wallace: L'alcalde
* Tom Pedi: Caz Dolowicz
* James Broderick: Denny Doyle
* Conrad Yama: Sr. Tomashita
* Sho Onodera: Sr. Matsumoto
* Toru Nagai: Sr. Yashimura
* Tura Nakamura: Sr. Nakabashi

## Al voltant de la pel·lícula

* La pel·lícula servirà d'inspiració a Quentin Tarantino per a Reservoir Dogs el 1992, per la utilització de colors com a nom de codi dels bandits.
* Tony Scott ha realitzat un remake de la pel·lícula, The Taking of Pelham 123, amb Denzel Washington i John Travolta, que hauria de sortir l'agost del 2009.
* Una de les dimensions interessants de la pel·lícula és l'existència de diverses referències a l'activitat professional de les dones (diversos personatges masculins de la pel·lícula insisteixen en la seva manca de confiança en la presència de dones en llocs de decisió). És difícil dir si es tracta d'humor de segon grau o de depreciació, però reflecteix bé l'esperit de la societat en el moment del rodatge.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Pelham un, dos, tres. esadir.cat.
* ↑ «The taking of Pelham one, two, three». The New York Times.

## Enllaços externs

* Pàgina de la pel·lícula a l'IMDb
# Pieces of April

Pieces of April és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Peter Hedges, estrenada el 2003.

## Argument

La jove April Burns (Katie Holmes) acaba d'emancipar-se del niu familiar burgès. Ha canviat el seu confortable dia a dia sense despeses a la casa paterna en una zona residencial per una vida plena de decisions i preocupacions en un petit apartament a Nova York. Ara conviu amb el seu xicot Bobby (Derek Luke).
Un dels seus reptes més importants es presenta quan convida a tota la seva família a què celebrin el dinar del Dia d'Acció de Gràcies a la seva nova casa. Preparant el tradicional gall dindi farcit ha de demostrar que és capaç de valer-se per ella mateixa, i vol aprofitar
La relació entre April i la seva mare, Joy (Patricia Clarkson) mai no ha estat massa bona. Joy està malalta terminal de càncer, i April vol aprofitar la trobada familiar per arreglar les seves diferències. Per la seva part, els pares d'April recullen a l'àvia de la residència i es posen en marxa cap a Nova York. Estan expectants per conèixer la nova vida d'April. La trobada no només suposarà un viatge físic, sinó també un viatge interior per a mare i filla.

## Repartiment

* Katie Holmes: April Burns
* Patricia Clarkson: Joy Burns
* Derek Luke: Bobby
* Alison Pill: Beth Burns
* John Gallagher Jr.: Timmy Burns
* Alice Drummond: Àvia Dottie
* Lillias White: Evette
* Isiah Whitlock Jr.: Eugene
* Sisqó: Latrell
* Armando Riesco: Tyrone
* Sean Hayes: Wayne
* Oliver Platt: Jim Burns
* Vitali Baganov: L'home mig adormit
* Adrian Martinez: L'home en pull-over
* Susan Bruce: Tish

## Banda original

* I Think I Need a New Heart, interpretada per The Magnetic Fields
* The Well Tempered Guitar, composta per Jean-Sébastien Bach i interpretada per John Woo
* Aphrodisiac, interpretada per Studio Musicians
* You You You You You, interpretada per The 6ths
* Baby Won't You Tell Me, interpretada per Studio Musicians
* Liberty Bell March, interpretada per Studio Musicians
* The Luckiest Guy on the Lower East Side, interpretada per The Magnetic Fields
* Salsa Brava, interpretada per Charlie D'Cali Orquesta
* Xiqing, interpretada per The UK Chinese Ensemble
* Hymn of Peace, interpretada per Studio Musicians
* Epitaph for My Heart, interpretada per The Magnetic Fields
* Jolly Old St. Nick, interpretada per Alex Constantine
* Dock the Halls, interpretada per Johnny Sedona
* As You Turn to Go, interpretada per The 6ths

## Premis i nominacions
### Premis

* 2003. Premi especial del jurat per a Patricia Clarkson i nominació al gran premi del jurat per a una pel·lícula dramàtica en el Festival de Cinema de Sundance.

### Nominacions

* 2004. Oscar a la millor actriu secundària per Patricia Clarkson
* 2004. Globus d'Or a la millor actriu secundària per Patricia Clarkson
# Pi (pel·lícula)

Pi és una pel·lícula estatunidenca de Darren Aronofsky, thriller psicològic estrenada el 1998, i que ha estat doblada al català. El títol fa referència al nombre matemàtic π (Pi).

## Argument

Max (Maximillian) Cohen és un jove matemàtic superdotat que pensa com Galileu que « la naturalesa és un llibre escrit en llenguatge matemàtic ». Busca per tot arreu una successió, sobretot analitzant els valors de la Borsa o les espirals dels éssers vius. Vivint sol al seu pis, analitza la sèrie dels decimals del nombre π amb un ordinador, que ell mateix ha fabricat i que ocupa la major part del seu pis.
Diverses persones s'interessen per les seves investigacions: el seu antic director de tesi (que havia abandonat la idea de trobar una seqüència entre els decimals de π), una dona lligada als negocis de Wall Street i que té accés a material informàtic molt eficient i un grup de Jueus ortodoxos que pensen que la Torah, quan se la representa amb nombres en lloc de lletres, conté el verdader nom de Déu (perquè es considera que s'escriu amb 216 caràcters).
El seu treball, que s'emparenta a una cerca sense fi, va acabar per portar-lo a obsessionar-se. Afectat de migranyes intenses i d'al·lucinacions, Max s'aïlla i s'enfonsa en un deliri paranoic.

## Repartiment

* Sean Gullette: Maximillian Cohen
* Mark Margolis: Sol Robeson
* Ben Shenkman: Lenny Meyer
* Pamela Hart: Marcy Dawson
* Stephen Pearlman: Rabbi Cohen
* Samia Shoaib: Devi
* Ajay Naidu: Farrouhk

## Premis i nominacions

* Festival de Sundance 1998: Premi de la posada en escena.
* Festival de Deauville 1998: selecció oficial en competició.

## Al voltant de la pel·lícula

* Max i el seu mentor juguen periòdicament al go, joc amb regles simplicíssimes del qual desemboquen en un joc d'estratègia complexa.
* Per trobar els 60.000 $ necessaris a la realització, l'equip del film va anar a veure totes les persones que coneixia per a demanar-los 100 $, prometent-los que si el film funcionava, recuperarien 150 $, cosa que va passar. El nom dels participants es troba a la llarga llista d'agraïments al final dels crèdits.
* El lloc web oficial del film va realitzar-lo Sean Gullette, l'actor principal de π.
* El valor de Pi anunciat a la seqüència d'obertura del film és incorrecta a partir del 9è decimal (inclòs): apareix 3,14159265263124… (hauria hagut de ser 3,14159265358979…).
* El nombre anunciat sobre l'ordinador de Max :
    94143243631512659321056872390486828512913474876027
    67195923460238582958304725016523252592969257276553
    64363462727184012012643147546329450127847264841075
    62234789626728592858295347502772262646456217613984
    829519475412398501
* El nombre anunciat a l'ordinador de Max no té 216 xifres sinó 218.
* La data o el període a la qual passa la història no és precisada, però el disquet i l'estil de l'ordinador la situen clarament a la dècada del 1980.

## Referències

* ↑ «Pi». esadir.cat.
* ↑ «[http://www.nytimes.com/movie/review?res=9F03E2D9173AF930A35757C0A96E958260 Movie Review - - FILM FESTIVAL REVIEW; Math as a Secret Decoder Of Markets and Mysticism - NYTimes.com]» (en anglès). [Consulta: 16 febrer 2018].
* ↑ «Pi (1998)». [Consulta: 16 febrer 2018].