OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Drable

Adrable o Drable (en francès Azerables) és un municipi francès situat al departament de la Cruesa i a la regió de la Nova Aquitània. Està integrada a la Communauté de communes du Pays Sostranien.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.219 | 1.258 | 1.136 | 1.033 | 1.019 | 958 | 864 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001 | Yves Aumaitre | |

## Referències

* ↑ Archives des missions scientifiques et littéraires : choix de rapports et instructions publié sous les auspices du Ministère de l'instruction publique et des cultes | 1876 | Gallica (bnf.fr)
* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2013-01-07 a Wayback Machine. a lemosin.net.

## Enllaços externs

* Azerables en l'Insee Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine.
# Sent Prist de Taurion

Sent Préch Taurion (en francès Saint-Priest-Taurion) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Viena i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.656 | 1.687 | 1.690 | 2.226 | 2.506 | 2.613 | 2.684 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Bernard Dupin | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Condat (Alta Viena)

Condat (en francès Condat-sur-Vienne) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Viena i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2007 | 2008 |
| 1.198 | 1.458 | 2.108 | 3.509 | 4.090 | 4.249 | 4.544 | 4.667 | 4.677 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Bruno Genest | |

## Agermanaments

* Forstfeld
* Cilavegna

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Pairac lo Chasteu

Pairac lo Chasteu (en francès Peyrat-le-Château) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Viena i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.551 | 1.594 | 1.518 | 1.294 | 1.194 | 1.081 | 1.009 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1965-1971 | Francis Guibert |
| 1979-2001 | Jean Viallatoux |
| 2001-2008 | Jacques Szamveber |
| 2008-2014 | Michel Ballot |
| 2014-2020 | Stéphane Cambou |
| 2020- | Dominique Baudemont |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Castèlnau (Avairon)

Castèlnòu de Mandalhas (en francès Castelnau-de-Mandailles) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 494 | 612 | 545 | 527 | 521 | 528 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean Boyer | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana

## Enllaços externs

* http://castelnau-de-mandailles.over-blog.com/ Arxivat 2010-08-25 a Wayback Machine.
# Espaliu

Espaliu (en francès Espalion) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 3.529 | 3.881 | 4.422 | 4.733 | 4.614 | 4.360 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Gilbert Cayron | MoDem |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Boason

Boason (en francès Bozouls) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.616 | 1.701 | 1.817 | 2.032 | 2.060 | 2.329 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Gérard Descrozailles | |
| 2008- | Jean-Luc Calmelly | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Punta de Sant Llorenç

La punta de São Lourenço (en portuguès: Ponta de São Lourenço) és una península que es troba, al costat de l'illot de Farol i l'illot de Cevada, a l'extrem est de l'illa de Madeira, a Portugal. Es tracta d'un braç llarg de roques des del qual es poden albirar les altres illes de l'arxipèlag portuguès.
A la punta de São Lourenço es poden observar morros volcànics recents i abundants formacions calcari-arenoses. Flanquejada per escarpats penya-segats, des de 1996 la zona va quedar protegida com a reserva natural i lloc d'importància comunitària per a la conservació d'algunes plantes endèmiques i d'ocells protegits. Destaca així mateix la presència de la foca monjo (Monachus monachus).
# Hiroshi Nagahama

Hiroshi Nagahama (en japonès: 長濱 博史, Hepburn: Hiroshi Nagahama, nascut el 15 de març de 1970) és un animador i director japonès. És sobretot conegut per haver dirigit l'anime Mushishi.

## Carrera

Hiroshi Nagahama va començar la seva carrera als estudis Madhouse com a dissenyador mecànic de The Cockpit, i també va formar part del personal de producció d'Azuki-chan (あずきちゃん, "mongeta vermella") i Cinturó Negre (やわら!, Yawara!). Després de deixar Madhouse Studio, es va convertir en autònom i va treballar en el disseny conceptual de la sèrie Revolutionary Girl Utena. També ha treballat com a guionista i director d'animació de Sexy Commando Gaiden: Sugoiyo! Masaru-san i Ojarumaru. Nagahama ha participat en la producció de Doraemon: Nobita and the Windmasters, Pokémon Heroes, Fruits Basket, Kimi ni Todoke i X-Men. Va dirigir Mushishi, Detroit Metal City, The Flowers of Evil i els molt aclamats vídeos musicals "Downloader" i "Chime" de Hatsune Miku.

## Filmografia
### Com a director

* Jubei-chan 2: Siberia Yagyuu no Gyakushuu (2004)
* Mushishi (2005)
* Detroit Metal City (2009)
* The flowers of evil (2013)
* Mushishi -Next Passage- (2014)
* Mushishi -Next Passage-: Path of Thorns (2014)
* Mushishi -Next Passage-: Bell Droplets (2015)
* The reflection (2017).
* Uzumaki (2024, episodi 1).

#### Director d'episodis

* Fruits Basket (2001) (episodis 18 i 25)
* Gag Manga Biyori 2 (2006)
* School Rumble (2004) (episodi 3)

## Referències

* ↑ 月刊 熱量と文字数 2015/1/15 テーマ：『定点観測 長濵博史2015春』 [Monthly calorie and number of characters 2015/1/15 Theme: “Fixed-point observation Hiroshi Nagahama 2015 spring”]ja. Condition Yellow. 15 January 2015. Dura 11:08.
* ↑ «Hiroshi Nagahama». Otakon, 2019. [Consulta: 4 novembre 2019].
* ↑ «Animé Los Angeles welcomes Guest of Honor Hiroshi Nagahama». animelosangeles.org. Anime Los Angeles, 29-07-2019. [Consulta: 4 novembre 2019].
* ↑ Feindt, Andrew. «Scenes from Nagahama, Part 1». anigamers.com, 13-09-2019. [Consulta: 4 novembre 2019].
* ↑ Schley, Matt. «The Reflection’s Hiroshi Nagahama Shares His Love of Superheroes [Interview]». Otaku USA, 20-04-2017. [Consulta: 4 novembre 2019].
* ↑ Feindt, Andrew. «Scenes from Nagahama, Part 2». anigamers.com, 27-09-2019. [Consulta: 4 novembre 2019].
* ↑ Green, Scott. «"Mushi-shi" Anime Creators Working on New Project - UPDATED» (en anglès americà). Crunchyroll, 16-10-2012. [Consulta: 4 novembre 2019].
* ↑ Feindt, Andrew. «Scenes from Nagahama, Part 3». anigamers.com, 05-10-2019. [Consulta: 4 novembre 2019].
* ↑ «Stan Lee, Hiroshi Nagahama's The Reflection Wave One Anime Reveals July Premiere, More Staff». , 24-03-2017 [Consulta: 5 abril 2017].
* ↑ Mateo, Alex. «Uzumaki Anime's Trailer Reveals September 28 Premiere on Toonami». Anime News Network, 26-07-2024. [Consulta: 27 juliol 2024].
# Maor Tiyouri

Maor Tiyouri (en hebreu: מאור טיורי) (Kfar Saba, Israel, 13 d'agost de 1990) és una corredora de llarga distància israeliana, campiona i plusmarquista nacional d'Israel en 5.000 metres.
Va estudiar a la Universitat de San Francisco i participà en els seus equips d'atletisme. Va aconseguir la medalla de plata en els 1.500 metres en els Jocs Macabeus de 2009 i en el 3000 metres en els de 2013. En els Jocs Europeus de 2015, quan va aconseguir la segona posició en els 1500 m. (millor marca personal amb 4:26.86) i 3000 m. (millor marca personal amb 9:32.11) i va ajudar Israel a guanyar la medalla de bronze. El 29 de maig de 2016, la primera vegada que corria una marató, va acabar la Marató d'Ottawa amb un temps de 2:42:20 hores i en setena posició. Gràcies a aquest resultat participarà, representant a Israel, en els Jocs Olímpics de 2016.

## Millors marques personals

Millors marques personals :
| Prova | Temps | Lloc de celebració | Data |
| 800 m | 2:19.69 | Tel-Aviv Israel | 01.07.2010 |
| 1000 m | 2:58.67 | Liège Bèlgica | 13.07.2010 |
| 1500 m | 4:26.86 | Bakú Azerbaidjan | 22.06.2015 |
| Milla | 5:04.66 | Longmont Estats Units | 13.05.2016 |
| Milla p.c. | 5:17.22 | Boulder Estats Units | 16.01.2015 |
| 3000 m | 9:32.11 | Bakú Azerbaidjan | 21 de juliol de 2015 |
| 3000 m p.c. | 9:40.30 | Lincoln Estats Units | 6 de febrer de 2016 |
| 5000 m | 16:08.83 | Walnut Estats Units | 17 d'abril de 2015 |
| 10.000 m | 34:09.59 | Sacramento Estats Units | 6 de desembre de 2015 |
| Milla en Ruta | 5:02.0h | Boulder Estats Units | 12 d'agost de 2015 |
| 10 km en Ruta | 35:04 | Boston Estats Units | 12 d'octubre de 2015 |
| 10 Milles en Ruta | 57:35 | Pittsburgh Estats Units | 25 d'octubre de 2015 |
| Mitja Marató | 1:15:24 | San José Estats Units | 27 de setembre de 2015 |
| Marató | 2:42:22 | Ottawa Canadà | 29 de maig de 2016 |

## Referències

* ↑ «Maor Tiyouri». University of San Francisco Dons. [Consulta: 8 juliol 2016].
* ↑ אור אהרוניפורסם. «במרתון הבכורה: טיורי זכתה בכרטיס לריו (Debut en marató: Tiyouri va guanyar un bitllet per Rio)», 29-05-2016. [Consulta: 8 juliol 2016].
* ↑ «Alumna Maor Tiyouri Qualifies for Olympics». University of San Francisco Dons. [Consulta: 8 juliol 2016].
* ↑ «Maor TIYOURI». Perfil d'atleta. All-Athleics.com. Arxivat de l'original el 18 d’agost 2016. [Consulta: 8 juliol 2016].
# El silenci del pantà

El silenci del pantà (originalment en castellà, El silencio del pantano) és una pel·lícula de suspens i aventura espanyola del 2019 dirigida per Marc Vigil i protagonitzada per Pedro Alonso, José Ángel Egido, Carmina Barrios, Nacho Fresneda, Àlex Monner i Maite Sandoval. És una adaptació de la novel·la homònima de Juanjo Braulio de 2015 publicada per Ediciones B. Va ser exhibida al Festival de Cinema de Sevilla el 2019 i l'abril de 2020 va ser inclosa al catàleg de Netflix. El 22 de maig de 2022 es va estrenar el doblatge en català a TV3.

## Sinopsi

Q és un periodista que decideix convertir-se en escriptor de novel·la negra. Els seus dos llibres presenten assassins serials i es desenvolupen a la seva natal València. Un element comú en els crims que narra als seus llibres és la corrupció política, ja que l'assassí s'acarnissa contra aquest tipus de personatges. L'únic problema és que, segons sembla, les seves obres no són precisament de ficció.

## Repartiment

* Pedro Alonso és Q.
* Nacho Fresneda és Falconetti.
* José Ángel Egido és Carretero.
* Carmina Barrios és La Puri.
* Àlex Monner és Fran.
* Maite Sandoval és Isabel.
* Zaira Romero és Sara.
* Raúl Prieto és Nacho.
* Luis Zahera és el taxista.

## Recepció

En general, la pel·lícula va ser ben rebuda per la crítica. Beatriz Martínez del diari El Periódico ressalta la tasca de Vigil i afirma que "el seu èxit més gran és imprimir incomoditat en cada seqüència". Javier Ocaña del diari El País també lloa el director: "Vigil aconsegueix un thriller vibrant d'estupenda posada en escena, que a més s'atreveix amb un tema apassionant en una de les trames col·laterals". Oti Rodríguez del diari ABC opina: "Una massa argumental que combina el que és policíac, la corrupció social i els seus tentacles en una cruïlla de realitat i ficció molt ben treballada en ambients, ritmes i intrigues pel director".

## Referències

* ↑ «El silencio del pantano se presentará en el Festival de Cine de Sevilla» (en castellà). La Vanguardia, 15-10-2019. [Consulta: 24 abril 2020].
* ↑ «El Silencio del Pantano, el enigmático thriller español sobre libros escritos con sangre» (en castellà). Finde, 22-04-2020. [Consulta: 24 abril 2020].
* ↑ «El silenci del pantà». Ésadir.cat. [Consulta: 4 agost 2022].
* ↑ «"El silenci del pantà", un thriller ambientat a l'Albufera». TV3, 18-05-2022. [Consulta: 21 maig 2022].
* ↑ Martínez, Beatriz. «Crítica de El silencio del pantano: las cloacas valencianas al estilo corerano» (en castellà). El Periódico, 30-12-2019. [Consulta: 24 abril 2020].
* ↑ «Crítica de El silencio del pantano: La letra con sangre entra» (en castellà). ABC, 02-01-2020. [Consulta: 24 abril 2020].
# Cholornis

Cholornis és un gènere d'ocells de la família dels paradoxornítids (Paradoxornithidae), tot i que sovint encara se'l troba classificat amb els sílvids (Sylviidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere conté dues espècies:
* Cholornis paradoxus - Paradoxornis tridàctil.
* Cholornis unicolor - Paradoxornis unicolor.

## Taxonomia

Les dos espècies de Cholornis estaven classificats anteriorment en el gènere Paradoxornis i a la família dels sílvids (Sylviidae).
El Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 10.2, 2020) transferí finalment el gènere Cholornis a la la família dels paradoxornítids (Paradoxornithidae). Tanmateix, el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon apareix classificat encara dins de la família dels sílvids.

## Referències

* 1 2 3 «Sylviid babblers, parrotbills, white-eyes». IOC World Bird List Version 11.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2021. [Consulta: 17 juny 2021].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 635. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 634. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Comunitat lingüística

Una comunitat lingüística és, segons la Declaració Universal dels Drets Lingüístics una «societat humana que, assentada històricament en un espai territorial determinat, reconegut o no, s'autoidentifica com a poble i ha desenvolupat una llengua comuna com a mitjà de comunicació natural i de cohesió cultural entre els seus membres». Aquesta definició és extreta de l'article 1.1 del Títol Preliminar, el qual precisa els conceptes usats al llarg de la dita Declaració.
Un dels indicadors clau a l'hora de valorar la vitalitat d'una llengua és si és transmesa de pares i mares (Vegeu també: Llengua materna) a fills i filles. Aquest indicador sol rebre el nom d'índex o taxa de transmissió lingüística familiar. S'entén per llengua transmesa familiarment la llengua que l'infant aprèn de manera informal en l'àmbit de la llar, sense influència de l'escola o de les institucions. Si una llengua es transmet familiarment, la supervivència està garantida, mentre que perilla quan els progenitors deixen de parlar-la als fills. El fet que una llengua es transmeti familiarment és el que garanteix una nova generació de parlants que la tinguin com a llengua inicial. La mort d'una llengua és, per tant, un fenomen que implica tres generacions: la que deixa de parlar-la als fills, els fills que ja no l'aprenen en l'àmbit de la llar i que, per tant, ja no la transmeten als descendents, i aquests últims, que ja no l'hauran viscuda a l'entorn ni la tindran com a pròpia.

## Vegeu també

* Manteniment lingüístic

## Referències

* ↑ Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera,, Comunitat lingüística
* ↑ «L'evolució de la comunitat lingüística». Web. Generalitat de Catalunya, 2012. [Consulta: agost 2013].
# Ein Virus kennt keine Moral

Ein Virus kennt keine Moral (Un virus no coneix morals) és una pel·lícula Alemanya de 1986 dirigida, escrita i produïda per Rosa von Praunheim. La pel·lícula és una comèdia negra sobre l'epidèmia de la SIDA. Feta amb un pressupost baix, amb un estil campy i sense actors professionals, cobreix molts aspectes de la sida i els seus efectes, a més d'atacar els rumors que l'envolten d'una manera satírica.

## Repartiment

* Dieter Dicken com a Dieter, empleat de la sauna
* Maria Hasenäcker com a Prof. Dr. sang
* Christian Kesten com a Christian, estudiant de música eclesiàstica
* Eva-Maria Kurz (acreditada com a Eva Kurz) com a periodista Carola Schrecksch
* Rosa von Praunheim com a propietari de la sauna Rüdiger Kackinski
* Ina Blum (com a Regina Rudnick) com a terapeuta Tomalik-Samenkorn
* Thilo von Trotha com el revolucionari Karl Kolle
* Holger Klotzbach com a assessor del ministre (acreditat com a Die 3 Tornados)
* Arnulf Rating com a assessor del ministre (acreditat com a The 3 Tornados)
* Günter Thews com el ministre (acreditat com a Die 3 Tornados)
* Craig Russell com a barman
* Hella von Sinnen com a infermera Rita
* Gisela Dreyer (acreditada com a Gisela Dryer) com a Gisela
* Nadja Reichardt (acreditada com a Nadja Patricia Reichardt) com a Nadja
* Ellen Reichhardt (acreditada com a Ellen F. Reichhardt) com a mare de Rüdiger

## Notes

* ↑ Murray, Images in the Dark, p. 108

## Referències

* Murray, Raymond. Images in the Dark: An Encyclopedia of Gay and Lesbian Film and Video Guide. TLA Publications, 1994, ISBN 978-1-880707-01-2

## Enllaços externs

* Tràiler Ein Virus kennt keine Moral a YouTube
# El espectro de la guerra

El espectro de la guerra és una pel·lícula dramàtica nicaragüenca de 1988 dirigida per Ramiro Lacayo- Deshon. La pel·lícula va ser seleccionada com a l'entrada de Nicaragua per la Millor pel·lícula en llengua estrangera als Premis Oscar de 1988, però no va ser acceptada com a nominada.

## Argument

Es tracta d'un musical sobre la revolució sandinista, mostrant com el jove Reynaldo, un afronicaraguenc procedent de la Costa Atlàntica intenta triomfar com a ballarí a Managua, malgrat ser cridat a files i ser ferit en combat.

## Repartiment

* Elmer Macfield com a Reynaldo
* Alenka Díaz com a María
* Manuel Poveda com a Miguel
* Pilar Aguirre com a àvia
* Carlos Alemán Ocampo com a Don Teófilo

## Referències

* ↑ Clarke Fountain. «El Espectro de la Guerra (1989)». The New York Times, 2016. Arxivat de l'original el 25 March 2016. [Consulta: 5 setembre 2015].
* ↑ Margaret Herrick Library, Academy of Motion Picture Arts i Ciències
* ↑ El espectro de la guerra a cinelatinoamericano.org

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# El pecado de una madre

El pecado de una madre és una pel·lícula mexicana filmada en 1962 i dirigida per Alfonso Corona Blake, protagonitzada per Libertad Lamarque i Dolores del Río.

## Argument

Una pel·lícula altament dramàtica on dues dones hauran de decidir entre l'amor d'un home o l'amor d'un fill. Aquesta pel·lícula tracta la història de dues dones enamorades del mateix home, la tragèdia comença quan en morir en un terrible accidenti la mare i el pare deixen orfe a un fill al qual la segona dona recull i cria com si fora d'ella. Un dia la mare que no va morir torna a reclamar al seu fill.

## Repartiment

* Libertad Lamarque - Ana María
* Dolores del Río - Gabriela del Valle
* Pedro Geraldo - Gustavo del Valle, fill
* Enrique Rambal - Gustavo del Valle, pare
* Tere Velázquez - Xicota de Gustavo
* Luis Manuel Pelayo - Doctor
* Alejandra Meyer

## Referències

* ↑ El pecado de una madre a sincroguia.tv
* ↑ El pecado de una madre a El Mundo
* ↑ El pecado de una madre a HispaShare.com

## Enllaços externs

* El pecado de una madre a YouTube
# Andor Kertész

Andor Kertész (Gyula, 19 de febrer de 1929 - Budapest, 3 d'abril de 1974) va ser un matemàtic hongarès.

## Vida i Obra

Kertész va néixer a Gyula, una ciutat del sud-est d'Hongria, no gaire lluny de la frontera amb Romania. Va demostrar un gran talent per a les matemàtiques a una edat jove. Va estudiar aquesta disciplina a la universitat de Debrecen en la qual es va diplomar l'any 1952. El curs 1953-1954 va ser professor ajudant a la universitat de Szeged, però aviat va retornar a Debrecen, on va completar la seva habilitació amb una tesi Sobre la teoria general dels mòduls d'operadors, dirigida inicialment per Tibor Szele i, després de la mort d'aquest, per László Rédei.
El 1963 va ser nomenat catedràtic d'àlgebra i teoria de nombres de la universitat, càrrec que va ocupar fins a la seva mort prematura el 1974. Durant els anys 1962–1964 i 1968–1971 va ser professor visitant a la universitat de Halle (Alemanya Oriental).
Des de bon començament, Kertész es va interessar per l'àlgebra abstracta. Ell, juntament amb Szele, van crear una important escola de recerca en àlgebra a la universitat de Debrecen.

## Referències

* ↑ Pazderski, Stern i Richter, 2009, p. 5.
* ↑ Csákány, 2009, p. 31.
* ↑ Buzási, 1988, p. 44.

## Bibliografia

* Buzási, K. «On representations of Infinite Groups». A: L.L. Avramov, K.B. Tchakerian (eds.). Algebra: Some Current Trends. (en anglès). Springer, 1988, p. 44-59. ISBN 3-540-50371-4.
* Csákány, Bela «Erinnerungen an Andor Kertész» (en alemany). Cantor Vereinigung, Vol. Esp., 2009, pàg. 28-31.
* Pazderski, Gerhard; Stern, Manfred; Richter, Karin «Erinnerungen an ANDOR KERTÉSZ (1929–1974): anlässlich der 80. Wiederkehr seines Geburtstages» (en alemany). Cantor Vereinigung, Vol. Esp., 2009, pàg. 4-10.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Andor Kertész» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Sonderheft zu A. Kertész» (en alemany). Universitat de Halle, 2021. [Consulta: 27 octubre 2023].
# Andrei Okunkov

Andrei Iúrievitx Okunkov (en rus: Андрей Юрьевич Окуньков) (nascut el 1969) és un matemàtic rus que treballa en representacions de grup i en les seves aplicacions a la geometria algebraica, física matemàtica, teoria de probabilitat i funcions especials.
Es va doctorar a la Universitat Estatal de Moscou el 1995, sent alumne d'Aleksandr Kirí·lov. Ha estat professor de la Universitat de Princeton des de 2002, i va anar anteriorment professor ajudant de la Universitat de Berkeley.
L'any 2006, durant el XXV Congrés Internacional de Matemàtics, celebrat a Madrid, Espanya, va rebre la Medalla Fields per "les seves contribucions a la unió entre la probabilitat, la teoria de la representació i la geometria algebraica."

## Obra

Okunkov ha treballat en camps tals com la teoria de grups simètrics infinits, les estadístiques de particions de plànols i la cohomología quàntica de l'esquema de Hilbert dels punts en un pla complex. La major part dels seus treballs sobre esquemes de Hilbert van ser realitzats en col·laboració amb Rahul Pandharipande.
Tots dos, juntament amb Nikita Nekrásov i Davesh Maulik, van formular les famoses conjectures sobre els invariants de Grómov-Witten i els invariants de Donaldson-Thomas sobre les taules.
Okunkov té, almenys, un nombre d'Erdős de tres, aconseguits a través de les successives col·laboracions de Paul Erdős amb Anatoli Vershik, aquest amb Gregori Freiman i finalment, Freiman amb Okunkov.

## Referències

* ↑ "Information about Andrei Okounkov, Fields Medal winner", ICM Press Release

## Enllaços externs

* Andrei Okunkov al Mathematics Genealogy Project.
* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Andrei Okunkov» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Antiga pàgina de Andréi Okunkov a Berkeley
* Cita del EMS Prize 2004
* BBC Història