OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cuscús gros

Els cuscussos grossos (Ailurops) són un gènere de marsupials de la família dels falangèrids.
Són marsupials arborícoles que viuen a la canopea superior de les jungles tropicals. Gairebé no se sap res del seu estatus i la seva ecologia. Només viu en algunes illes d'Indonèsia, part d'Àsia, on generalment no hi ha marsupials. Es teoritza que l'aïllament dels cuscussos grossos a Sulawesi durant el Miocè explica la divergència morfològica de l'animal de la resta d'opòssums i cuscussos.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 45. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
* ↑ Australasian Marsupial and Monotreme Specialist Group (1996). Ailurops ursinus. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, 2007. UICN 2007. Consultat el 11-12-2007.
* ↑ Flannery, T.; Helgen, K.. Ailurops melanotis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 24-11-2008.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Pseudochirops

Pseudochirops és un gènere de marsupials de la família dels pseudoquírids. Conté les espècies següents:
* Uta d'Albertis, Pseudochirops albertisii
* Uta verdós, Pseudochirops archeri
* Uta oriental, Pseudochirops corinnae
* Uta coronat, Pseudochirops coronatus
* Uta vermellós, Pseudochirops cupreus

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 53. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Hippopotamus

Hippopotamus és un gènere de whippomorfs que inclou una espècie vivent, Hippopotamus amphibius, també coneguda com a hipopòtam, així com diverses espècies extintes. Pertany a la família dels hipopotàmids, que també inclou l'hipopòtam nan (Choeropsis liberiensis) i una sèrie de gèneres extints.

## Taxonomia

Les espècies del gènere Hippopotamus inclouen:
* H. aethiopicus †
* H. afarensis †
* Hipopòtam H. amphibius
* Hipopòtam europeu (H. antiquus) †
* H. behemoth †
* H. coryndonae †
* Hipopòtam nan de Creta (H. creutzburgi) †
* H. gorgops †
* H. kaisensis †
* H. karumensis †
* H. laloumena †
* H. lemerlei †
* H. madagascariensis †
* H. major †
* Hipopòtam de Malta (H. melitensis) †
* Hipopòtam nan de Xipre (H. minor) †
* H. protamphibius †
* H. sirensis †
* Hipopòtam de Sicília (H. pentlandi) †
* Hippopotamus sirensis †

## Referències

* 1 2 Entrada «Hippopotamus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 octubre 2023].
* ↑ Agustí i Antón, 2002, p. 261.

## Bibliografia

* Agustí, J.; Antón, M. Mammoths, Sabertooths and Hominids: 65 Million Years of Mammalian Evolution in Europe (en anglès). Columbia University Press, 2002. ISBN 0-231-11640-3.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Palmera d'oli

Les palmeres d'oli (Elaeis) són un gènere de plantes amb flor de la família de les arecàcies (Arecaceae).

## Característiques

El gènere comprèn dues o tres espècies de palmeres Antigament les tres espècies es consideraven com una única espècie, després com de tres gèneres diferents. Aquestes espècies s'han fet servir en l'agricultura comercial per a la producció d'oli de palma. La palmera d'oli africana o Palmera d'oli de Guinea Elaeis guineensis és originària de l'oest de l'Àfrica, entre Angola i Gàmbia, mentre que les palmeres d'oli americanes Elaeis oleifera i Elaeis odora són originàries d'Amèrica central i Amèrica del sud, en la zona tropical. El nom del gènere deriva de la paraula grega per a designar l'oli, elaion,.

## Descripció

Les palmeres adultes arriben a fer 20 m d'alt. Les fulles són pinnades i fan fins a 5 m de llarg. Les flors es formen en grups densos amb flors menudes amb tres sèpals, tres pètals i 6 estams. El fruit triga de 5 a 6 mesos en madurar, es compon d'un pericarp oliós amb una sola llavor també rica en oli. Es propaga únicament per llavors, no pas vegetativament.

## Conreu

Els fruits pesen fins a 50 kg, un cop collits se'n fa sabó i oli comestible, se n'obtenen diversos graus de qualitat.
Hi ha evidències que els antics egipcis ja en practicaven el conreu. La producció per hectàrea és d'unes 10 tones de fruits que rendeixen uns 3.000 kg d'oli del pericarp i uns 750 kg d'oli de les llavors. Les fulles de la palmera s'aprofiten com a farrratge. Algunes varietats molt productives es poden fer servir per obtenir biocombustible.
A Malàisia, on la palmera d'oli va ser introduïda a principi del segle xx, actualment hi ha més de 20.000 km² de plantacions (dos milions d'hectàrees).
En ser una espècie pròpia de la selva plujosa les plantacions sovint reemplacen els boscos originals i comprometen la biodiversitat. D'altra banda l'oli de palma és l'oli més utilitzat en països tropicals i un gran article d'exportació i de desenvolupament econòmic.

## Referències

* ↑ Collins Guide to Tropical Plants, ISBN 0002191121
* ↑ «Palm oil industry». Malaysian Palm Oil Council. Arxivat de l'original el 2008-09-13. [Consulta: 12 agost 2008].
* ↑ «FEER(7/3) Borneo's 'Green Gold'». Far Eastern Economic Review, 17-07-2009 [Consulta: 17 juliol 2009]. Arxivat 2009-07-22 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Roundtable on Sustainable Palm Oil Arxivat 2007-07-06 a Wayback Machine.
# Alocodon kuehnei

Alocodon kuehnei és el nom donat a una espècie de dinosaure descoberta per Thulbron l'any 1973. Tenia unes dents petites, similars a les dels ornitòpodes, amb solcs verticals. Aquest animal només es coneix a partir d'aquestes dents i sovint es considera nomen dubium.
Primer es va pensar que es tractava d'un hipsilofodòntid, però Paul Sereno, l'any 1991, va considerar a A. kuehnei com un ornitisqui incertae sedis. Altres estudis indiquen que aquesta espècie és un probable tireòfors.
Aquesta espècie de dinosaure va viure al Juràssic mitjà en el que avui en dia és Portugal.

## Enllaços externs

* Alocodon a The Dinosaur Encyclopaedia Arxivat 2009-08-29 a Wayback Machine. al Dino Russ' Lair (anglès)
* Alocodon a DinoData (anglès)
# Goyocephale lattimorei

Goyocephale lattimorei és un gènere de dinosaure paquicefalosàurid que va viure en el Cretaci superior. Les seves restes fòssils s'han trobat a Mongòlia.

## Referències

* http://www.thescelosaurus.com/pachycephalosauria.htm Arxivat 2014-10-07 a Wayback Machine. (anglès)
* http://palaeo.gly.bris.ac.uk/Dinos/Genlist/GenG/Goyoctxg.html Arxivat 2006-09-25 a Wayback Machine. (anglès)
# Alcelaphus

Alcelaphus és un gènere d'antílops de la família dels bòvids. Originalment només contenia una espècie, el búbal, amb diverses subespècies. Basant-se en estudis detallats, algunes d'aquestes subespècies en foren separades com a espècies distintes.

## Taxonomia

* Alcelaphus buselaphus – búbal
* Alcelaphus caama – búbal vermell
* Alcelaphus lichtensteinii – búbal de Lichtenstein

## Referències

* Huffman Brent. «Subfamily Alcelaphinae – Sassabies, hartebeests, and wildebeests» (en anglès). Arxivat de l'original el 24 de maig 2015. [Consulta: 6 desembre 2007].
* Wilson Don E.; Reeder DeeAnn M. (red.). 2005. «Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (Wyd. 3.), Johns Hopkins University Press» (en anglès). [Consulta: 6 desembre 2007].
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Solberg

«Solberg» té aquests significats:
* Henning Solberg, pilot noruec de ral·lis, germà de Petter.
* Petter Solberg, pilot noruec de ral·lis, campió del món l'any 2003.
* Oliver Solberg, pilot suec de ral·lis, fill de Petter.
* Trine Solberg, atleta noruega, campiona olímpica a Sydney'2000.
# Arsinoïteri

Els arsinoïteris (Arsinoitherium) són un gènere extint de mamífers placentaris de l'ordre també extingit dels embritòpodes, del superordre dels penungulats. Aquesta espècie, de major mida que l'actual rinoceront, estava equipada amb un parell de banyes en el musell i visqué durant l'Eocè fins a finals de l'Oligocè, fa aproximadament entre 36 i 30 milions d'anys. Se n'han trobat restes a Egipte i a Mongòlia. També se l'anomena l'animal d'Arsínoe, que és el nom d'una reina egípcia, que tenia un palau prop d'on es localitzaren les primeres restes fòssils d'aquests animals.

## Referències

* ↑ Entrada «Arsinoitherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 4 setembre 2024].
# Plocospermatàcies

Plocospermataceae és una família d'angiospermes pertanyent a l'ordre de les lamials que té quatre espècies. Es tracta d'una família neotropical, de subtropical a tropical. Ubicada a Mèxic, Amèrica central.

## Fulles

Són arbres i arbustos amb les fulles perennes, petites, subverticilades, o oposades. A més de coriàcies, amb un pecíol curt. El limbe és sencer, presenten una morfologia oblongua a ovada (de vegades emarginades). Els marges de tota la fulla està lleugerament revolut. Estomes anomocítics. Pèls present eglandulars i glandulars (els eglandular unicel·lulars i els glandulars bicel·lulars). Els pèls ramificats són unicel·lulars.

## Flors

Les flors formen agregats, inflorescències (en grups d'1-7, pedicel·lades). L'última unitat de la inflorescència són els raïms. Aquestes són axil·lars però el peduncle i l'eix són molt curts. La morfologia floral és regular tirant a una mica irregular, lleugerament zigomorfes, tetracícliques. 2 verticils isòmers. El calze de 5 o 6 peces, formada per un verticil. És petit, gamosèpal i dentat, les dents són romes-lobulades. Els lòbuls del calze són molt més llargs que els del tub. Aquest és desigual, però no bilabiat, o regular, no acrescentat i imbricat. La corol·la té 5 o 6, format per un verticil. És gamopètal (glabres per dins), imbricada (lòbuls amplis i arrodonits), és acampanada, o en forma d'embut lleugerament desigual, però no bilabiada, o regular. Es pot presentar de color porpra o blau (o violeta).

### Androceu

Té 5 o 6 estams. Androic i adnad (el tub s'insereix dins de la corol·la), són tots iguals, lliures els uns dels altres, cal recalcar que un té forma d'espiral. Exclusivament té estams fèrtils. Aquests són isòmers amb el periant, opositisèpals, que s'alternen amb les peces de la corol·la. Els filaments són prou llargs. Les anteres són dorsifixes, ovades i basals cordades, dehiscents per la meitat de les ranures longitudinals les quals alliberen grans de pol·len individualment. Els grans de pol·len tenen 3 apertures, són colporats.

### Gineceu

És sincàrpic i està compost per 2 carpels. El nombre de carpels està reduït en relació amb el del periant. El pistil és unicel·lular. L'estil és bífid dalt, les seues branques acaben en dos lòbuls apicals. Ovari súper. Aquest consta d'un lòcul poc estípit. Quatre estigmes (aquests són petits i clavats). La placentació és basal a parietal o parietal a apical (o ambdós). Només hi ha 2 o 4 òvuls a la cavitat. Les placentes són ascendents, o penjades i ascendents (hi ha dos placentes parietals, aquestes amb una o dues òvuls basals cadascuna, o amb dos basals òvuls a la dreta d'una, i dos òvuls subapicalment penjats a l'altra).

## Fruits

Dona càpsules dehiscents allargades i fusiformes, amb poques llavors endospèrmiques que presenten una zona apical clarament peluda (amb un floc dens). L'embrió és recte.

## Enllaços externs

* http://www.mobot.org/MOBOT/research/Apweb/orders/lamialesweb.htm
# Raficer

Els raficers (Raphicerus) són un gènere de petits antílops de la tribu dels neotraginis (subfamília dels antilopins) endèmics de l'Àfrica subsahariana, on s'estenen des de Kenya al nord fins al Cap Occidental a Sud-àfrica.
El gènere conté tres espècies:
* Raficer del Cap R. melanotis
* Raficer de Sharpe R. sharpei
* Raficer comú R. campestris

## Referències

* ↑ Fowler, Lindsey. «Raphicerus melanotis (Cape grysbok)» (en anglès). [Consulta: 31 octubre 2021].
* ↑ «ADW: Raphicerus: CLASSIFICATION». [Consulta: 31 octubre 2021].
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Stegodon

Stegodon és un gènere extint de proboscidis que visqueren a Àsia entre el Pliocè i el Plistocè. Una població residual amb nanisme insular sobrevisqué a l'illa indonèsia de Flores fins fa 12.000 anys. Aquests animals foren contemporanis de l'Home de Flores i se n'han trobat vestigis d'ossos calcinats al costat de campaments d'aquests homínids, cosa que suggereix que eren caçats per ells.

## Referències

* ↑ Yoshikawa, S; Kawamura, Y.; Taruno, H. «Land bridge formation and proboscidean immigration into the Japanese Islands during the quaternary». Journal of Geosciences, Osaka City University, 50, pàg. 1-6.
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :
# Bifidobacteri

Bifidobacteri (Bifidobacterium), i informalment bifidus, és un gènere de bacteris anaeròbics gram positius immòbils que habiten el tracte intestinal i la vagina. Els bifidobacteria són un dels gèneres principals de la flora intestinal, els bacteris que viuen al còlon. Els bifidobacteris ajuden a la digestió i a una menor incidència d'al·lèrgies i també com a preventius d'algunes formes de creixement de tumors. Alguns bifidobacteris s'usen com a probiòtics.
Abans de la dècada de 1960 les espècies de Bifidobacterium s'anomenaven col·lectivament com "Lactobacillus bifidus" i encara es pot trobar aquesta terminologia.

## Referències

* ↑ Schell MA, Karmirantzou M, Snel B, Vilanova D, Berger B, Pessi G, Zwahlen MC, Desiere F, Bork P, Delley M, Pridmore RD, Arigoni F «The genome sequence of Bifidobacterium longum reflects its adaptation to the human gastrointestinal tract.». Proceedings of the National Academy of Science U S A., octubre 2002, pàg. 14422–7. PMID: 12381787.
* ↑ Björkstén B, Sepp E, Julge K, Voor T, Mikelsaar M «Allergy development and the intestinal microflora during the first year of life». The Journal of Allergy and Clinical Immunology, 108, 4, octubre 2001, pàg. 516–20. DOI: 10.1067/mai.2001.118130. PMID: 11590374.
* ↑ Guarner F, Malagelada JR «Gut flora in health and disease». Lancet, 361, 9356, febrer 2003, pàg. 512–9. DOI: 10.1016/S0140-6736(03)12489-0. PMID: 12583961.

## Enllaços externs

* Bifidobacterium a Microbe Wiki
* Bifidobacterium Genome Projects (from Genomes OnLine Database)
* Comparative Analysis of Bifidobacterium Genomes Arxivat 2008-04-21 a Wayback Machine. (a United States Department of Energy Integrated Microbial Genomes System)
# Enterococ

Els enterococs (Enterococcus) formen un gènere de bacteris de l'àcid làctic de la divisió dels Firmicutes. Els membres d'aquest gènere eren classificats com Streptococcus Grup D fins al 1984 quan les anàlisis d'ADN genòmics van indicar que un gènere separat era més apropiat.
Els enterococs són cocs grampositius que es presenten en parelles (Diplococs), sent difícil distingir-los del Streptococcus només basant-se en les seves característiques físiques. Dues de les espècies són comensals a l'intestí humà: E. faecalis i E. faecium. Els enterococs són uns organismes facultatius aerobis, és a dir, prefereix utilitzar oxigen, encara que poden sobreviure en la seva absència. Típicament exhibeixen gamma-hemòlisi en agar sang de xai.

## Patologia

Els Enterococcus causen importants infeccions clíniques, incloent: infecció urinària, bacterièmia, endocarditis, diverticulitis i meningitis. Els ceps sensibles d'aquests bacteris poden tractar-se amb ampicilina i vancomicina.
Des d'un punt de vista mèdic, la característica més important d'aquest gènere és el seu alt nivell de resistència antibiòtica. Alguns enterococs són intrínsecament resistents als antibiòtics basats en β-lactam (algunes penicil·lines i totes les cefalosporines) i també a molts aminoglicòsids. Des de 1980, han aparegut soques particularment virulentes d'Enterococcus resistents a la vancomicina (VRE) en infeccions hospitalàries de pacients hospitalitzats, especialment als EUA Altres països desenvolupats com el Regne Unit han parat l'epidèmia, i el 2005, Singapur va aconseguir aturar una epidèmia de VRE. VRE pot tractar-se amb quinupristina / dalfopristina (Synercid) amb respostes favorables del 70%.
La meningitis per enterococs és una complicació rara en neurocirurgia. Solen requerir tractament intravenós de vancomicina. La vancomicina intratecal s'utilitza sovint i hi ha un debat sobre si té impacte en el sistema nerviós. L'extracció de qualsevol dispositiu neurològic és una part crucial del tractament d'aquestes infeccions.

## Referències

* ↑ Schleifer KH; Kilpper-Balz R. Transfer of Streptococcus faecalis and Streptococcus faecium to the genus Enterococcus nom. rev. as Enterococcus faecalis comb. nov. and Enterococcus faecium comb. nov.. 34, 1984, p. 31–34.
* ↑ Fischetti VA; Novick RP; Ferretti JJ; Portnoy DA; Rood JI (editors). Gram-Positive Pathogens. ASM Press, 2000. ISBN 1-55581-166-3.
* ↑ Pelletier LL Jr.. Microbiology of the Circulatory System. In: Baron's Medical Microbiology (Baron S et al, eds.). 4th ed.. Univ of Texas Medical Branch, 1996. (via NCBI Bookshelf) ISBN 0-9631172-1-1.
* ↑ Ryan KJ; Ray CG (editors). Sherris Medical Microbiology. 4th ed.. McGraw Hill, 2004. ISBN 0-8385-8529-9.
* ↑ Tünger A, Aydemir S, Uluer S, Cilli F. In vitro activity of linezolid & quinupristin/dalfopristin against Gram-positive cocci. 120, 2004, p. 546-52. PMID: 15654141.
* ↑ Guardado R, Asensi V, Torres J, Pérez F, Blanco A, Maradona J, Cartón J. Post-surgical enterococcal meningitis: clinical and epidemiological study of 20 cases. 38, 2006, p. 584-8. PMID: 16857599.
# Ceratogaulus

Ceratogaulus és un gènere de rosegadors extint de la família de rosegadors fossorials dels milagàulids. Són els únics rosegadors coneguts amb banyes i els mamífers banyuts més petits coneguts. Es creu que visqué entre el Miocè superior i el Plistocè inferior. Se'n coneixen cinc espècies diferents, totes originàries de Nord-amèrica.
# Ernst Mauritz Dahlin

Ernst Mauritz Dahlin (Lits församling, 4 d'agost de 1843 - parròquia de l'església de Maria de Helsingborgs, 24 de febrer de 1929) fou un matemàtic suec conegut pel seu treball en història de les matemàtiques.

## Vida i Obra

Dahlin va estudia a l'escola elemental d'Östersund fins al 1854 i va continuar la secundària al Institut d'Uppsala el 1858-59, tornant a Östersund per obtenir l'accés a la universitat el 1867. Va ingressar en la universitat d'Uppsala el 1869 en la que es va graduar el 1873 i enla que va obtenir el doctorat el 1875 amb una tesi sobre la història de les matemàtiques sueques abans de 1679.
Aquest mateix any de 1875, Dahlin va ser nomenat professor ajudant de història de les matemàtiques a la universitat d'Uppsala, però com que el tema era massa específic, es va convertir en professor de matemàtiques. Però com que no era un matemàtic prominent i li mancaven laguns del requisits d'un bon professor, va abandonar la docència universitària. Abans, però, va estar preparant la continuació de la seva història de les matemàtiques a Suècia a partir de 1679. El 1876 va ingressar al Sveriges Riksbank, però només s'hi va estar uns mesos, ja que aquest mateix any ja era mestre a la presó de Långholmen.
El 1877 es va traslladar a Malmö, on va ser docent de la presó d'aquesta ciutat i professor de mecànica a l'Escola Naval d'aquesta ciutat, fins que es va retirar de tots els seus càrrecs el 1913.
L'obra de Dahlin és pionera en la història de les matemàtiques a Suècia. Va rebre el segon premi del departament de Filosofia de la Universitat d'Uppsala el 1875, va ser nomenat cavaller de l'Orde de Vasa el 1895 i va rebre un doctorat honoris causa aquest mateix any.

## Referències

* ↑ Andersen, 2002, p. 153.
* ↑ Ingemarsdotter, 2011, p. 22-23.

## Bibliografia

* Andersen, Kirsti. «Scandinavia». A: Joseph W. Dauben, Christoph J. Scriba (eds.). Writing the History of Mathematics: Its Historical Development (en (anglès)). Birkhäuser, 2002, p. 151-165. ISBN 3-7643-6166-2.
* Ingemarsdotter, Jenny «Ramism, Rhetoric and Reform: An Intellectual Biography of Johan Skytte (1577–1645)» (en (anglès)). Uppsala Studies in History of Ideas, Vol. 42, 2011. ISSN: 1653-5197.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Ernst Mauritz Dahlin» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Eneström, G.; Heyman, Harald J. «Ernst Mauritz Dahlin» (en (suec)). Svenskt biografiskt lexikon, 1931. [Consulta: 28 octubre 2017].
# Alejandro Torres Román

Alejandro Torres Román (nascut el 18 de juny de 1982 a Palma, Illes Balears ), conegut com a Chando, és un exfutbolista professional mallorquí que va jugar com a davanter.

## Trajectòria
### Com a jugador

Va començar a les categories inferiors del club de la seva ciutat, el Reial Club Deportiu Mallorca. Va estar cedit un any al Club Esportiu Ferrioler i després va tornar al Reial Club Deportiu Mallorca B. En 2002 va fitxar pel Real Betis B, on va estar dos anys. El 2004 va passar al Reus Deportiu i en 2006 al Lorca Deportiva, que el va cedir el mateix any primer a l'Oriola Club de Futbol i després al Zamora Club de Fútbol. La següent temporada va tornar al Lorca Esportiva després de la seva cessió i es va fer un buit en l'onze, finalitzant la temporada com Pichichi de l'equip. Finalitzada la temporada signa amb el Vila-real Club de Futbol B. En 2009 signa per dos anys pel Real Múrcia després d'haver realitzat la seva millor actuació com a professional marcant 25 gols i aconseguint l'ascens a Segona Divisió amb el Vila-real B. La temporada que fitxa amb el Real Múrcia marca 15 gols en 39 partits sent una altra vegada el màxim golejador de l'equip. El 2 de febrer de 2011 el Real Múrcia feia oficial, a través d'un comunicat que Chando renovava per dos anys més, amb la qual cosa quedava lligat al club pimentonero fins a la temporada 2012/2013. Aquesta segona temporada com a murcianista Chando va marcar 18 gols.
Al desembre de 2012 va ser oficialitzat com a reforç de l'AEK Làrnaca.
El juliol de 2013 s'incorpora a la disciplina del Girona FC.
L'agost de 2014 fitxa pel Atlètic Balears.

### Com a entrenador

El juliol de 2019 inicia la seva trajectòria d'entrenador convertint-se en segon entrenador del Reial Mallorca B.

## Referències

* 1 2 3 Alejandro Torres Román a worldfootball.net
* ↑ Interdeportes. «Chando ficha por el Real Murcia», 26 d'agost de 2009. Arxivat de l'original el 2019-11-03. [Consulta: 3 novembre 2019].

## Enllaços externs

* Alejandro Torres Román a BDFutbol
* Fitxa de Alejandro Torres Román a Futbolme (castellà)
* Alejandro Torres Román, Fitxa a Soccerway