OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Un uomo da bruciare

Un uomo da bruciare és una pel·lícula italiana del 1962, la primera pel·lícula dirigida per Valentino Orsini juntament amb els germans Taviani, amb un guió lliurement inspirat en la vida del sindicalista socialista Salvatore Carnevale, assassinat per la màfia el maig de 1955.

## Argument

Després de dos anys passats al continent, Salvatore torna a la seva Sicília natal. Mentre somia ser acollit com un fill pròdig, descobreix que els habitants del seu poble l'esperen, amb força impaciència, per resoldre un conflicte social allà. La pregunta crucial és aquesta: hem d'ocupar els dominis que la llei recent ha expropiat i dividit i que la màfia impedeix que se'ls distribueixin? Els pagesos comencen una acció pacífica, però Salvatore vol anar més enllà: llaurant i sembrant, han de provocar una situació irreversible. Els pagesos es posen a treballar, però la màfia els ataca de matinada. Els carrabiners intervenen llavors per evitar els combats. No admetent la derrota, la màfia es compromet a controlar l'arrendament de les pedreres properes. Simultàniament, busca guanyar-se a Salvatore per la seva causa, comprant-lo si cal. Tot i que pretén acceptar la negociació, Salvatore es dedica a una campanya per millorar les condicions de treball a les pedreres. Un matí, Salvatore s'enfronta violentament al cap local de la màfia: aquest el liquida físicament, una hora després. Tot el poble, fent-li un homenatge, assisteix al seu funeral.

## Repartiment

* Gian Maria Volonté: Salvatore
* Didi Perego: Barbara
* Spyros Focas: Jachino
* Lydia Alfonsi: Francesca
* Marina Malfatti: Wilma
* Turi Ferro: don Vincenzo
* Vittorio Duse
* Alessandro Sperlì: Carmelo
* Marcella Rovena: mare de Francesca

## Critica

| « | «centrada en l'enfrontament-xoc entre individu i grup, la pel·lícula..." reafirma, en aquells anys de pau, la necessitat de la violència revolucionària" i demostra l'opció dels directors per superar el neorealisme introduint elements de reflexió política en la narrativa i existencial... l'actuació teatralment accentuada de Volonté. Premi de la Crítica al Festival de Venècia, en un període en què el compromís polític no estava tan de moda.» **½ | » |

## Premis i distincions
### Festival Internacional de Cinema de Venècia

| Any | Categoria | Resultat |
| 1962 | Premi Nou Cinema - Millor pel·lícula | Guanyador |
| 1962 | Premi Cinema 60 | Guanyador |
| 1962 | Premi Pasinetti | Guanyador |

## Referències

* ↑ Bondanella, Peter E. A history of Italian cinema. Continuum International Publishing Group, 2009, 2009.
* ↑ Gian Piero Brunetta. The history of Italian cinema. Princeton University Press, 2009, 2009.
* ↑ Paolo Mereghetti, Dizionario dei film, ed. 1994.
* ↑ Pier Marco De Santi. I film di Paolo e Vittorio Taviani. Gremese Editore, 1988.

## Bibliografia

* Jeanine Marroncle, « Venise 1962 », Téléciné, numéro 107, Paris, Fédération des Loisirs et Culture Cinématographique (FLECC), novembre 1962, ISSN 0049-3287

## Enllaços externs

* Un uomo da bruciare a Internet Archive
# La Borgada

La Borgada (en francès Labourgade) és un municipi francès situat al departament de Tarn i Garona i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 136 | 159 | 149 | 146 | 146 | 127 | 170 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | André-Célestin Bergé | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Marselheta

Marselheta (en francès Marseillette) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Lorax: A la recerca de la trúfula perduda

Lorax: A la recerca de la trúfula perduda (títol original en anglès, The Lorax) és una pel·lícula de comèdia fantàstica musical d'animació estatunidenca de 2012 produïda per Illumination Entertainment i distribuïda per Universal Pictures. La pel·lícula és la segona adaptació a la pantalla del llibre infantil homònim del Dr. Seuss de 1971 després de l'especial de televisió animat de 1972. Dirigida per Chris Renaud, està codirigida per Kyle Balda (en el seu debut com a director), produïda per Chris Meledandri i Janet Healy i escrita per l'equip de guionistes de Cinco Paul i Ken Daurio (Paul i Daurio també van ser productors executius al costat de la vídua de Seuss, Audrey Geisel), És protagonitzada per les veus originals en anglès de Danny DeVito, Ed Helms, Zac Efron, Taylor Swift, Rob Riggle, Jenny Slate i Betty White. S'ha doblat al català.
La pel·lícula es basa en el llibre ampliant la història del Lorax i el Ted, el nen sense nom que visita l'Once-ler. La idea de la pel·lícula va ser iniciada per Geisel, que tenia una societat establerta amb Meledandri a partir d'una col·laboració a Horton Hears a Who! (2008). Geisel es va apropar a Meledandri amb la idea quan va fundar Illumination. La pel·lícula es va anunciar oficialment el 2009 amb l'equip creatiu adjunt, i el 2010, DeVito va ser elegit com a personatge titular. John Powell va compondre la base sonora i també va escriure la lletra de les cançons amb Paul. L'animació va ser produïda a França per l'estudi Illumination Mac Guff (el departament d'animació de Mac Guff que més tard va ser adquirit per Illumination el 2011).
Lorax es va exhibir als Universal Studios de Hollywood el 19 de febrer de 2012 i es va estrenar als cinemes dels Estats Units el 2 de març, en IMAX, 3D (conegut a la pel·lícula exclusivament com a "Tree-D") i 2D. Els crítics van elogiar l'animació, la banda sonora i la veu, però van criticar els personatges i la història, mentre que es van alertar les contradiccions percebudes amb el missatge original del llibre. Malgrat aquestes crítiques, Lorax va ser un èxit comercial, ja que va recaptar 351 milions de dòlars a tot el món contra un pressupost de 70 milions de dòlars.

## Referències

* 1 2 «Lorax: A la recerca de la trúfula perduda». ésAdir. [Consulta: 2 maig 2024].
* ↑ «The Lorax». [Consulta: 2 maig 2024].
# Brasc

Brasc (en occità Brasc) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 190 | 309 | 271 | 244 | 190 | 174 | |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | André Barthes | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Roques Blanques (Llimiana)

Roques Blanques és una muntanya amb dos cims bessons de 827,1 i 827,4 metres que es troba completament dins del municipi de Llimiana al Pallars Jussà.
És un dels contraforts septentrionals del Montsec de Rúbies, al sud-est de Llimiana.

## Referències

* ↑ «roques Blanques | enciclopedia.cat». [Consulta: 8 desembre 2024].
# La Fita (Tarn i Garona)

La Fita (en francès Lafitte) és un municipi francès situat al departament de Tarn i Garona i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1841 | 1872 | 1876 | 1886 | 1901 | 1936 | 1946 | 1954 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 557 | 451 | 446 | 420 | 412 | 290 | 266 | 263 | 244 | 249 | 231 | 245 | 202 | 200 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1852-1865 | Antoine Tache |
| 1865-1880 | Arnaud Boé |
| 1880-1884 | Jean Dambrin |
| 1884-1888 | François Domerc |
| 1888-1900 | François Laparre |
| 1900-1904 | Antonie Marrou |
| 1904-1936 | Étienne Baudonnet |
| 1936-1944 | J. Marie Salesses |
| 1944-1945 | Rebé Toumazet |
| 1945-1971 | Pierre Dupuy |
| 1971-2001 | André Montagnac |
| 2001-2008 | Didier Salcedo |
| 2008- | Pascal Granier |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# A Medal for Benny

A Medal for Benny és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Irving Pichel, estrenada el 1945.

## Argument

En un petit poble del sud de Califòrnia, un home d'origen indi (Arturo de Cordova) tracta de conquerir una jove i bella dama (Dorothy Lamour), però aquesta només està interessada en Benny, el seu promès, que està combatent en la guerra al Pacífic.

## Repartiment

* Dorothy Lamour: Lolita Sierra
* Arturo de Córdova: Joe Morales
* J. Carrol Naish: Charley Martin
* Mikhail Rasumny: Raphael Catalina
* Fernando Alvarado: Chito Sierra
* Frank McHugh: Edgar Lovekin
* Rosita Moreno: Toodles Castro
* Grant Mitchell: Mayor of Pantera
* Douglass Dumbrille: General

## Premis i nominacions
### Premis

* Globus d'Or al millor actor secundari per J. Carrol Naish

### Nominacions

* Oscar al millor actor secundari per J. Carrol Naish
* Oscar al millor guió original per John Steinbeck i Jack Wagner
# Star Wars: Skeleton Crew

Star Wars: Skeleton Crew és una sèrie de televisió de ciència-ficció creada per Jon Watts i Christopher Ford per al servei de streaming Disney+. Forma part de la franquícia Star Wars, que té lloc en el mateix període de temps que la sèrie The Mandalorian després dels esdeveniments de la pel·lícula Return of the Jedi (1983). Skeleton Crew explica una història coming of age sobre quatre nens que fan un descobriment al seu planeta natal, es perden a la galàxia i emprenen una aventura per tornar a casa.
Jude Law protagonitza la sèrie amb Ravi Cabot-Conyers, Ryan Kiera Armstrong, Kyriana Kratter, Robert Timothy Smith, Tunde Adebimpe, Kerry Condon i Nick Frost. Watts es va acostar a Lucasfilm per explicar una pel·lícula a l'estil d'Amblin Entertainment ambientada a l'univers de Star Wars, i estava desenvolupant la sèrie amb Ford a principis del 2022. Es va anunciar oficialment el maig a la celebració de Star Wars, amb Law com protagonista. El rodatge va començar el setembre de 2022 a Los Angeles i es va acabar a finals de gener de 2023. Els actors infantils de la sèrie es van revelar l'abril de 2023. Kathleen Kennedy, Jon Favreau i Dave Filoni van tornar de The Mandalorian com a productors executius addicionals.
Skeleton Crew es va estrenar a Disney+ el 3 de desembre de 2024 i constarà de vuit episodis en total.

## Referències

* ↑ Breznican, Anthony. «‘Star Wars’: The Rebellion Will Be Televised» (en anglès americà), 17-05-2022. [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ Otterson, Joe. «‘Star Wars’ Sets New Disney+ Series ‘Skeleton Crew,’ Jude Law to Star» (en anglès americà), 26-05-2022. [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ Tinoco, Armando. «‘Star Wars: Skeleton Crew’: Disney+ Series Starring Jude Law Wraps Filming» (en anglès americà), 23-01-2023. [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ Mitovich, Matt Webb. «New Star Wars: Skeleton Crew Trailer Is Superfun, Merges The Goonies With ‘Major Tom’» (en anglès americà), 01-11-2024. [Consulta: 22 novembre 2024].
# Montclar (Avairon)

Montclar (en francès Montclar) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 318 | 288 | 237 | 207 | 167 | 147 | 149 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Roland Condomines | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# La primera nit de tranquil·litat

La primera nit de tranquil·litat (La prima notte di quiete) és una pel·lícula franco-italiana dirigida per Valerio Zurlini el 1972. Ha estat doblada al català.

## Argument

Daniele Dominici (Alain Delon) reemplaça un professor malalt a l'institut de Rímini. Encara que separat de la seva dona (Lea Massari), viu encara amb ella. Rics i ociosos, els seus alumnes el molesten, exceptuat Vanina (Sonia Petrovna), una noia que desperta el seu interès per la ferida secreta que descobreix en ella.

## Repartiment

* Alain Delon: Daniele Dominici
* Sonia Petrovna: Vanina Abati
* Giancarlo Giannini: Giorgio Mosca, àlias « Spider »
* Renato Salvatori: Marcello
* Alida Valli: Marcella Abati
* Adalberto Maria Merli: Gerardo Favani
* Salvo Randone: Professor Porra
* Liana Del Balzo

## Referències

* ↑ esadir.cat. La primera nit de tranquil·litat. esadir.cat.
* ↑ «La prima notte di quiette». The New York Times.
# Enric Vicent Sòria i Parra

Enric Sòria (Oliva, Safor, 1958) és un assagista i poeta valencià.
És llicenciat en Història per la Universitat de València. En l'àmbit professional, ha treballat, entre d'altres, com a cap de redacció de cultura en el setmanari El Temps (1985-1988), traductor en la Diputació de València (1989-1997), redactor del diari Avui (1997-2001) i professor en la Universitat Ramon Llull (des de 1999). Com a escriptor, ha publicat els poemaris Mirall de miratges (1981), Varia et memorabilia (1984 i 1988, ampliada), guanyador del Premi València el 1983, El joc i el foc (1989), Compàs d'espera (1993) i L'instant etern (1999), Premi de la Crítica de l'Institut Interuniversitari de Filologia Valenciana i Premi Carles Riba. D'altra banda, ha publicat els reculls d'articles Incitacions (1997) i L'espill de Janus (2000) (Premi Crítica Serra d'Or d'assaig, 2001) i En el curs del temps (2010). És autor del dietari Mentre parlem: fragments d'un diari iniciàtic (1990), obra guardonada amb el Premi Joanot Martorell de 1990 i amb el Premi Crítica Serra d'Or de dietari de 1992, i el 2004 ha estat premiat amb el Carles Rahola d'assaig per La lentitud del mar (Dietari 1989-1996) que també va ser premiat amb el Premi Crítica Serra d'Or de dietari el 2006. També ha publicat l'assaig Trenta anys de cultura literària a la Safor (1959-1990) (1990). Així mateix, ha col·laborat en diverses revistes, com ara Daina, L'Ullal, Papers o Saó. Juntament amb Heike van Lawick ha traduït La metamorfosi (1989) de Franz Kafka i Confessions d'un opiòman anglès (1995) de Thomas de Quincey. La seua obra ha estat traduïda a diverses llengües. Des d'abril de 2016 és director de la Biblioteca d'Autors Valencians de la Institució Alfons el Magnànim - Centre Valencià d'Estudis i d'Investigació.

## Referències

* ↑ «Enric Vicent Sòria i Parra». Poetàrium. (Institut Ramon Llull). [Consulta: 20 novembre 2015].
* ↑ «Enric Sòria, nuevo director de la Biblioteca de Autores Valencianos» (en castellà), 15-04-2016.

## Enllaços externs

* Poemes d'Enric Sòria a la Biblioteca Virtual Joan Lluís Vives
* LletrA. «Enric Vicent Sòria i Parra». Universitat Oberta de Catalunya i Institut Ramon Llull.
# Leo Sayer

Gerard Hugh Sayer (Shoreham-by-Sea, Sussex, Anglaterra; 21 de maig de 1948), més conegut artísticament com a Leo Sayer, és un cantautor i músic anglès-australià de soft rock i disco. Entre les seves composicions més reconegudes destaquen "You Make Me Feel Like Dancing", les balades "When I Need You" i la versió de Bobby Vee "More Than I Can Say".

## Discografia

* Silverbird (1973)
* Just a Boy (1974)
* Another Year (1975)
* Endless Flight (1976)
* Thunder in My Heart (1977)
* Leo Sayer (1978)
* The Very Best of Leo Sayer (1979)
* Here (1979)
* Living in a Fantasy (1980)
* A Night To Remember (Live at Earl's Court) (1981)
* World Radio (1981)
* Have You Ever Been in Love (1983)
* Cool Touch (1990)
* All the Best (1993)
* The Definitive Hits Collection (1999)
* Endless Journey - The Essential Leo Sayer (2004)
* Voice In My Head (2005)
* Thunder In My Heart Again - Meck featuring Leo Sayer (2006)
* Selfie (2019)

## Referències

* ↑ «Leo Sayer profile», 15-02-2007. [Consulta: 2015].
# Concòts

Concòts (en francès Concots) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània. Està situat al Carcí, entre Vilafranca de Roergue i Caors.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 318 | 324 | 343 | 360 | 331 | 372 | 391 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gérard Bach | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 18 octubre 2010].
# A Walk in the Clouds

A Walk in the Clouds (estrenada a Espanya com Un paseo por las nubes) és una pel·lícula mexicana-estatunidenc de 1995, del gènere de drama romàntic, dirigida per Alfonso Arau, amb Keanu Reeves, Aitana Sánchez-Gijón, Giancarlo Giannini, Anthony Quinn i Angélica Aragón. El guió es basa en la pel·lícula italiana de 1942 Quattro passi fra le nuvole de Piero Tellini, Cesare Zavattini i Vittorio de Benedetti. La banda sonora va ser escrita per Maurice Jarre i les dues cançons per Leo Brouwer/Alfonso Arau.
Rodada amb un pressupost de 20 milions de dòlars, la pel·lícula va recaptar als Estats Units 50,008,143 dòlars.

## Argument

Després de tornar de la II Guerra Mundial, un jove soldat estatunidenc anomenat Paul Sutton (Keanu Reeves) coneix de manera casual a una noia mexicana anomenada Victoria Aragón (Aitana Sanchez-Gijon), qui tem tornar a la vinya de la seva família pel fet que està embarassada. Paul s'ofereix a una solució d'emergència per a enfrontar al dominant pare: simular que són esposos, i després desaparèixer quedant ell com a vilà.
Però les coses no surten com esperaven, Victoria és neta de l'amo d'una vinya (Anthony Quinn) i una insostenible situació familiar i, el més important, l'amor que sent cap a ella, no li permet abandonar-la. Quan la passió entre ells s'encén de la màgica sensualitat del ritu de la collita, s'adonen que estan embarcant-se en una aventura romàntica en haver de lluitar contra tots per a estar junts, sabent que ell està casat.

## Repartiment

* Keanu Reeves - Paul Sutton
* Aitana Sánchez-Gijón - Victoria Aragón
* Anthony Quinn - Don Pedro Aragón
* Giancarlo Giannini - Alberto Aragón
* Angélica Aragón - María José Aragón
* Evangelina Elizondo- Guadalupe Aragón
* Freddy Rodríguez - Pedro Jr.
* Debra Messing - Betty Sutton
* Febronio Covarrubias - José Manuel
* Roberto Huerta - Jose Luis
* Juan Jiménez - José Maria
* Alejandra Flores - Consuelo
* Gema Sandoval - Maria
* Don Amendolía - Pare Coturri

## Premis

Fou guardonada amb el Globus d'Or a la millor banda sonora original.

## Referències

* ↑ Alfonzo Arau (director) (2009). A Walk in the Clouds (DVD). Beverly Hills, California: 20th Century Fox.
* ↑ «A Walk in the Clouds (Original Motion Picture Soundtrack)». Discogs. [Consulta: 20 agost 2013].
* ↑ «A Walk in the Clouds». Box Office Mojo. [Consulta: 19 agost 2013].
* ↑ «A Walk in the Clouds». The Numbers. [Consulta: 19 agost 2013].
* ↑ THE 53RD ANNUAL GOLDEN GLOBE AWARDS (1996)
# Sent Sarnin de Rance

Sent Sarnin de Rance (en occità Saint-Sernin-sur-Rance) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 692 | 693 | 632 | 604 | 563 | 530 | 652 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1971-1977 | Jean Costes |
| 1977-1989 | Paul Caylet |
| 1989-2008 | Jean-Pierre Costes |
| 2008- | Annie Bel |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Auriac (Pirineus Atlàntics)

Auriac (en francès Auriac) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | - | - | - | 317 | 351 | 330 | 352 | 340 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 339 | 293 | 283 | 287 | 284 | 277 | 257 | 223 | 226 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 227 | 231 | 219 | 189 | 176 | 179 | 184 | 182 | 179 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 163 | 153 | 167 | 166 | 180 | 209 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Christian Larrouturou | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Difiodòncia

La difiodòncia és la condició dels animals difiodonts, és a dir, aquells que tenen dues dentadures denticions successives: primer les dents temporals i després les dents permanents. La majoria dels mamífers són difiodonts, car necessiten una dentadura forta, robusta i completa per mastegar l'aliment.
Els difiodonts contrasten amb els polifiodonts, que canvien les dents constantment. També es diferencien dels monofiodonts, que tenen una sola dentadura per a tota la vida.
En els difiodonts, el nombre de dents reemplaçades varia d'una espècie a l'altra. En els éssers humans, un conjunt de vint dents temporals o «dents de llet» són substituïdes per un conjunt completament nou de trenta-dues dents permanents. De vegades hi pot haver hipodòncia o hiperdòncia (aquest últim en la disostosi clidocranial i la síndrome de Gardner). Les llebres només canvien les dents incisives posteriors, més petites, i conserven les anteriors.
No se sap gaire cosa sobre els mecanismes del desenvolupament que regulen el canvi de dents en els difiodonts. La musaranya casolana i el porc nan xinès es fan servir per estudiar el canvi de dents i la sortida de dents addicionals en els difiodonts.
Els manatís, elefants i cangurs són dels pocs mamífers polifiodonts.

## Referències

* ↑ «Vida corporativa». Cercle Odontològic de Catalunya. [Consulta: 10 setembre 2022].
* ↑ Buchtova, M.; Stembirek, J.; Glocova, K.; Matalova, E.; Tucker, A. S. «Early Regression of the Dental Lamina Underlies the Development of Diphyodont Dentitions» (en anglès). Journal of Dental Research, 91, 5, 2012, pàg. 491-498. DOI: 10.1177/0022034512442896. PMID: 22442052.
* ↑ Myers, P., R. Espinosa, C. S. Parr, T. Jones, G. S. Hammond, i T. A. Dewey (2013) Milk teeth and the replacement of teeth. The Animal Diversity Web.
* ↑ Early mammal teeth - pàg. 13 Arxivat 2013-12-24 a Wayback Machine..
* ↑ «polifiodont». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 10 setembre 2022].
* ↑ «Why do some animals have multiple sets of teeth?» (en anglès). Arxivat de l'original el 28 de setembre 2021.
* ↑ Otevřít soubor. - Masarykova univerzita (en txec).
* ↑ Wang, F; Xiao, J; Cong, W; Li, A; Song, T «Morphology and chronology of diphyodont dentition in miniature pigs, Sus scrofa» (en anglès). Oral Diseases, 20, 4, 2013, pàg. 367-379. DOI: 10.1111/odi.12126. PMID: 23679230.
# Amb la poli al darrere

Amb la poli al darrere (títol original: The Chase) és una pel·lícula estatunidenca d'Adam Rifkin, estrenada el 1994 i doblada al català.

## Argument

Empresonat equivocadament malgrat la seva innocència, Jack Hammond s'evadeix. Parant-se en una estació de servei, pren com a ostatge una jove. Manllevant el cotxe del seu ostatge, que resulta ser Natalie Voss, filla d'un multimilionari, es troba a l'autopista, empaitat per dos policies amb un equip de televisió i un periodista de TV que transmet en directe les proeses del perillós criminal que no és. Al fil de la persecució, Natalie i Hammond simpatitzen i s'acaben enamorant.

## Repartiment

* Charlie Sheen: Jackson Davis Hammond
* Kristy Swanson: Natalie Voss
* Henry Rollins: l'oficial Dobbs
* Josh Mostel: l'oficial Figus
* Wayne Grace: el cap Boyle
* Miles Dougal: Liam Segal
* Rocky Carroll: Byron Wilder
* Ray Wise: Dalton Voss
* Claudia Christian: Yvonne Voss

## Al voltant de la pel·lícula

* Charlie Sheen i Kristy Swanson tenen dues pel·lícules en comú abans d'aquesta: Ferris Bueller's Day Off (1986) i Hot Shots! (1991). Destacar que un dels seus companys de Hot Shots!, Cary Elwes, hi fa un cameo.
* Durant els crèdits del final de la pel·lícula, Charlie Sheen apareix disfressat de pallasso al volant del cotxe i recitant la famosa peroració d'Apocalipsi Now "I love the smell.... " que Robert Duvall deia a Martin Sheen en aquella pel·lícula.

## Referències

* ↑ Amb la poli al darrere