OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Raboso

El raboso (o raboso piave) és una varietat vèneta de cep negra. És una varietat autòctona de Vèneto, el conreu és tradicional en la plana del riu Piave.
Etimològicament el nom «raboso» prové del mot vènet rabioxo, enfadat, que es refereix a l'acidesa del vi jove.
La planta és vigorosa. El gotim de raboso és compacte i llarg. El gra és mitjà i fort, la pell té un profund pigment negre i és dura, resistent a l'atac de les malures. La polpa és acida i astringent. El raboso és de brot primerenc i de maduració tardana, normalment es verema al final d'octubre o novembre. El vi elaborat amb raïm raboso és molt àcid, amb cos, ric en taní, i de color fosc. De jove és astringent i acid. Amb l'envelliment es torna un gran vi.
# Catonyx

Catonyx és un gènere extint de peresosos terrestres de la família dels milodòntids.

## Distribució

Catonyx era endèmic del Brasil, on vivia a terra i no pas als arbres, com ho fan els peresosos actuals. Visqué durant el Plistocè superior, des de fa 126.000 anys fins fa 11.000 anys.

## Taxonomia

El gènere Catonyx fou descrit per Ameghino el 1891 i Timothy J. Gaudin l'assigna als escelidoterins el 1995.

## Referències

* ↑ The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
* ↑ T. J. Gaudin. 1995. The ear region of edentates and the phylogeny of Tardigrada (Mammalia, Xenarthra). Journal of Vertebrate Paleontology 15(3):672–705 (anglès)
# Per sempre

Per sempre (títol original: Always) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Steven Spielberg, estrenada el 1989 i doblada al català.

## Argument

Pete, bomber aeri mort en un accident d'avió, seguirà, més enllà de la mort, l'aprenentatge d'una jove recluta tot quedant-se a prop de la seva antiga promesa.

## Repartiment

* Richard Dreyfuss: Pete Sandich
* Holly Hunter: Dorinda Durston
* John Goodman: Al Yackey
* Brad Johnson: Ted Baker
* Audrey Hepburn: Hap
* Roberts Blossom: Dave
* Keith David: Powerhouse
* Ed Van Nuys: Nails
* Marg Helgenberger: Rachel
* Dale Dye: Don
* Brian Haley: Alex
* James Lashly: Charlie
* Michael Steve Jones: Grey
* Kim Robillard: Controlador del trànsit aeri
* Jim Sparkman: Despatxador

## Al voltant de la pel·lícula

* Remake de la pel·lícula A Guy Named Joe, dirigida per Victor Fleming el 1943, que va ser difosa a la televisió en una escena de Poltergeist, pel·lícula coescrita per Steven Spielberg i dirigida per Tobe Hooper el 1982.
* Últim paper d'Audrey Hepburn, morta d'un càncer alguns anys més tard.
* Una vegada la pel·lícula acabada, Steven Spielberg va oferir un Mazda Mx5 Mk1 a Richard Dreyfuss, a Holly Hunter i a John Goodman.
* Alec Baldwin es va negar a treballar-hi i Tom Cruise va refusar el paper de Ted Baker.

## Premis

* Nominació al premi de la millor pel·lícula fantàstica i guió millor, per l'Acadèmia de les pel·lícules de ciència-ficció, fantàstiques i de terror 1991.

## Referències

* ↑ «Per sempre». esadir.cat.
* ↑ «Always». The New York Times.

## Enllaços externs

* Fitxa detallada sobre la pel·lícula (guió, repartiment, anècdotes, fotos)
# Lluís Ortega

Lluís Ortega (Barcelna, 1972) és un arquitecte i professor universitari català. Doctor Arquitecte per la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC), llicenciat en Filosofia per la Universitat de Barcelona, i Màster of Science (AAD) per la Columbia University. És cofundador i director de JL-Office, actualment és professor titular de la UPC. Prèviament va ser professor a l' IIT i UIC (Chicago), a la Universitat Torcuato di Tella a Buenos Aires, a la Universitat d'Alacant, a GSD Harvard University, Cambridge, i a l'Akademie der Bildenden Künste, Viena. Va ser director de la revista Quaderns d'Arquitectura i Urbanisme (2003-2005).

## Referències

* ↑ «Lluís Ortega Cerdà /Professor Distingit de Recerca Beatriz Galindo, UPC, Barcelona», s/f. [Consulta: 14 octubre 2020].
* ↑ «Lluís Ortega». CCCB (amb permís OTRS), 01-05-2024. [Consulta: 1r juny 2024].
# Eduard III de Bar

Eduard III de Bar (finals de juny de 1377 - 25 d'octubre de 1415, Agincourt) va ser marquès de Pont-à-Mousson de 1399 a 1415 i duc de Bar de 1411 a 1415. Era fill de Robert I, comte després duc de Bar, i de Maria de França. Va esdevenir l'hereu del ducat de Bar a la mort dels seus germans més grans Enric i Felip, morts a la batalla de Nicòpolis (1396). El seu pare el va fer marquès de Pont-à-Mousson el 1399. El 1405, fou encarregat per Carles VI de França de defensar el Bolonès amenaçat pels anglesos. A final de 1406 va participar en la campanya de Guiena sota les ordres de Lluís I d'Orleans, però la disenteria va delmar l'exèrcit francès. Després de l'assassinat de Lluís d'Orleans, el 1407, es va acostar a Joan Sense Por i es va acabar unint als borgonyons. Va succeir al seu pare el 12 d'abril de 1411.
Va morir en la batalla d'Agincourt i el va succeir el seu germà Lluís de Bar, bisbe de Verdun, conegut com a Lluís I o Lluís (segons si es compta a Lluís de Montbéliard que fou comte uxori i no suo iure). No es va casar i només va deixar fills bastards.

## Bibliografia

* Georges Poull, La Maison souveraine et ducale de Bar, 1994
* Eduard III, herzog von Bar (+ 1415) Arxivat 2005-03-18 a Wayback Machine.
# Poiana

Poiana és un gènere de dues espècies classificades fins de la subfamília Viverrinae, de la família Viverridae, que pertanyen al gènere Poiana: Linsang de Leighton (Poiana leightoni) i linsang africà (Poiana richardsonii). El nom linsang prové del javanès linsang o wlinsang, el qual se sol traduir erròniament com llúdria als diccionaris anglesos. Els linsangs són nocturns i, generalment habitants solitaris dels arbres. Són carnívors i s'alimenten d'esquirols i altres rosegadors, petits ocells, llangardaixos i insectes. La seva mida és generalment una mica superior als 30 cm, amb una cua que és més del doble d'aquesta mida. Tenen el cos llarg i amb potes curts, que els dona una aparença baixa. Totes les espècies tenen el cos groguenc amb taques negres, encara que la distribució i la naturalesa de les marques varia segons les espècies.
Antigament, els dos gèneres de linsang (Poiana i l'asiàtic Prionodon) estaven catalogats dins de la subfamília Viverrinae (dels Viverridae), juntament amb altres gèneres, però investigacions recents suggereixen que les seves relacions poden ser diferents d'alguna manera. Els linsangs destaquen per la seva semblança morfològica amb els gats, que és més gran que en els altres vivèrrids. Com la relació entre linsangs i gats es creia que era més aviat distant (els dos grups pertanyents a diferents famílies dins de la superfamília feliforme), aquesta semblança es va considerar com a exemple de convergència evolutiva. No obstant això, les anàlisis d'ADN indiquen que mentre els linsangs africans (Poiana) són autèntics vivèrrids, estretament relacionats amb la geneta, els linsangs asiàtics (Prionodon) no ho són i, en canvi, poden ser els parents vius més propers a la família Felidae. Les similituds entre linsangs asiàtics i els gats són per tant més probable que es deguin a una descendència comuna, mentre que les similituds entre els dos gèneres de linsangs han de ser convergents.

## Referències

* ↑ http://www.iucn.org/themes/ssc/sgs/mvpsg/pdf/Biblio/Gaubert_Veron_2003.pdf Arxivat 2007-01-25 a Wayback Machine. (anglès)
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Les Bostonianes

Les bostonianes és una novel·la de Henry James (1843-1916), publicada primer per episodis en The Century Magazine durant els anys 1885-1886 i posteriorment com a llibre.
L'obra se centra principalment en tres personatges: Basil Ransom, veterà de la Guerra de Secessió pel bàndol sudista; Olive Chancellor, la seva cosina i destacada militant feminista; i Verena Tarrant, jove conferenciant feminista. Hi apareixen també molts altres personatges secundaris, molts d'ells vinculats al moviment feminista, a l'abolicionisme o al món del periodisme, tots ells aparentment inspirats en personatges reals.
Les bostonianes i La princesa Casamassima són les úniques novel·les en què Henry James va abordar temes polítics. James Ivory en va fer una versió cinematogràfica.

## Argument

Pocs anys després de la Guerra de Secessió, Basil Ransom decideix provar fortuna al nord fent d'advocat. Accepta una invitació a casa de la seva cosina Olive Chancellor i després de sopar assisteixen a una reunió feminista on coneixen Verena Tarrant. Tots dos queden fascinats per la noia i intenten, cadascú a la seva manera, atreure-la cap a ells.
Olive Chancellor la convenç d'anar-se'n de casa dels seus pares i venir a viure amb ella. Passa un període millorant la seva formació per fer-ne una gran oradora i finalment decideix presentar-la davant del gran públic. Però Basil Ransom ha anat mantenint el contacte amb la noia. Les seves idees són radicalment diferents i vol evitar com sigui que Verena enceti una carrera pública com a conferenciant.

## Enllaços externs

* Traduccions inèdites en línia ofereix una versió íntegra en català de Les bostonianes, traduïda per Miquel Casacuberta
# Quintilhan

Quintilhan (en francès Quintillan) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ A la viquipèdia occitana
# Gobius kolombatovici

Gobius kolombatovici és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord de la mar Adriàtica.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1: i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miller, P.J., 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Silva Àrsia

La Silva Àrsia era un bosc situat entre Roma i Veïs on es va lliurar la batalla de Silva Àrsia el 509 aC entre les tropes de Veïs (aliats amb Tarquínia) i els exiliats tarquínis, i Roma. Per part dels romans dirigien l'exèrcit els cònsols Luci Juni Brutus i Publi Valeri Publícola I. Arrunt, fill de Tarquini, i Brut, van morir en la batalla.

## Referències

* ↑ Titus Livi, Ab Urbe Condita, II, 6-7
# Joseph Levis

Joseph Levis (Boston, 20 de juliol de 1905 - Brighton, 20 de maig de 2005) fou un tirador d'esgrima estatunidenc, especialista en el floret, que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part al Jocs Olímpics d'Estiu d'Amsterdam, on va disputar dues proves del programa d'esgrima. En la prova de floret per equips quedà eliminats en quarts de final, mentre en la de floret individual fou onzè. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, disputà dues proves del programa d'esgrima. Guanyà la medalla de plata en la prova de floret individual i la de bronze en la de floret per equips. El 1936, a Berlín, disputà els seus tercers, i darrers, Jocs Olímpics. En la prova de floret per equips quedà eliminats en quarts de final, mentre en la de floret individual quedà eliminat en semifinals.
En el seu palmarès també destaquen nou campionats dels Estats Units d'esgrima, sis en floret individual, dos en floret a l'aire lliure i un individual de les tres armes.
A partir de 1937 va exercir d'entrenador al Massachusetts Institute of Technology, però el 1949 sol·licità poder tornar a competir. No li fou concedit fins al 1954 i aquell mateix any guanyà el seu darrer campionat nacional després de 16 anys sense competir. El 1955 es retirà definitivament de la competició. Junt amb la seva dona participà en nombrosos campionats de ball de saló.

## Referències

* ↑ «Joseph L. Levis, Olympic fencer loved to dance, 99». The Boston Globe. Arxivat de l'original el 2011-07-10. [Consulta: 30 març 2009].
* 1 2 3 «Olympedia – Joe Levis». [Consulta: 28 agost 2024].
# Chauna

Chauna és un dels dos gèneres d'ocells de la família dels anhímids (Anhimidae). Aquests xahàs viuen prop de zones humides d'Amèrica del Sud.
Són grans ocells amb cos voluminós i cap petit, potes llargues i fortes i grans peus parcialment palmats. Grans esperons a les ales que s'utilitzen en disputes per la parella o pel territori.

## Llista d'espècies

Se n'han descrit dues espècies:
* Xahà emplomallat (Chauna torquata).
* Xahà collnegre (Chauna chavaria).

## Referències

* ↑ El gènere Chauna a TAXONOMICON Rev. 09-07-2010
* ↑ «Anhimidae». aviansystematics.org. The Trust for Avian Systematics. [Consulta: 5 agost 2023].
# Xarop de blat de moro

El xarop de blat de moro (o de dacsa, moresc o panís) i en anglès: Corn syrup, és un producte alimentari dolç fet a partir del midó del blat de moro i conté quantitats variables de maltosa i alts oligosacàrids, segons el seu grau. Aquest producte es fa servir en els aliments per estovar-ne la textura, afegir-hi volum, evitar la cristal·lització del sucre i augmentar el sabor. Sovint és utilitzat en processos industrials per la fabricació d'aliments ultraprocessats. El xarop de blat de moro és diferent del xarop de blat de moro alt en fructosa (high-fructose corn syrup (HFCS)), el qual es crea quan el moresc experimenta un procés enzimàtic que dona un producte amb molta fructosa.
El terme més general de xarop de glucosa (glucose syrup) sovint es fa servir com a sinònim de xarop de blat de moro, ja que als Estats Units el xarop de glucosa normalment es fa de midó de blat de moro. No obstant, el midó del blat de moro s'empra per fer molts altres xarops, com els xarops de maltosa i el ja esmentat xarop de moro alt en fructosa. Les altres fonts acostumen a ser el blat, la tapioca, i les patates.

## Preparació comercial

Actualment es fa el xarop de blat de moro afegint l'enzim α-amilasa a una mescla de midó de moresc i aigua. L'α-amylase és secretada per diverses espècies de bacteris Bacillus. L'enzim trenca el midó en oligosacàrids els quals mitjançant l'enzim glucoamilasa es trenquen en molècules de glucosa. La glucoamilsa la secreten diverses espècies de fongs Aspergillus. La glucosa es transforma a fructosa amb l'enzim D-xilosa isomerasa, un enzim aïllat del medi de creixement de diversos bacteris.

## Referències

* ↑ Structure of the world starch market, European Commission - Directorate Agricultural and Rural development, Evaluation of the Community Policy for Starch and Starch Products, Final report 2002, Chapter 1, page 3
* ↑ «Sugar Association Alternative Carbohydrate Sweeteners». Arxivat de l'original el 2006-09-23. [Consulta: 22 març 2012].
* ↑ «Wheat starch, Application, International Starch Institute Denmark». Arxivat de l'original el 2012-03-09. [Consulta: 22 març 2012].
* ↑ «Global casave outlook; Guy Henry, Andrew Westby; 2007; page 600». Arxivat de l'original el 2012-04-05. [Consulta: 22 març 2012].
* ↑ «International Starch Association Starch and Glucose Glossary». Arxivat de l'original el 2002-07-16. [Consulta: 22 març 2012].
* ↑ «The use of enzymes in starch hydrolysis». Arxivat de l'original el 2009-07-22. [Consulta: gener 2010].
* ↑ «Enzymatic starch hydrolysis: background». Arxivat de l'original el 2011-09-11. [Consulta: gener 2010].

## Enllaços externs

* How corn is turned into corn syrup. Arxivat 2011-04-18 a Wayback Machine.
* Oregon State University Food Resource: Corn Syrup Arxivat 2011-06-06 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Xarop de blat de moro alt en fructosa
# Cat Ballou

Cat Ballou és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Elliot Silverstein, estrenada el 1965 i doblada al català. Lee Marvin va aconseguir l'Oscar al millor actor per la seva interpretació.

## Argument

Wyoming, 1894, la filla d'un petit ranxer (educada per ser mestre) torna amb el seu pare per adonar-se que està sent extorsionat perquè vengui la seva propietat. Amb la intenció de protegir-lo contracta els serveis d'un vell pistoler alcoholitzat, que no aconsegueix evitar que el pare mori assassinat. Llavors ella es convertirà en una bel·ligerant "fora de la llei"

## Repartiment

* Jane Fonda: Catherine 'Cat' Ballou
* Lee Marvin: Kid Shelleen / Tim Strawn
* Michael Callan: Clay Boone
* Dwayne Hickman: Jed
* Nat King Cole: Shouter
* Stubby Kaye: Shouter
* Tom Nardini: Jackson Two-Bears
* John Marley: Frankie Ballou
* Reginald Denny: Sir Harry Percival
* Jay C. Flippen: xèrif Cardigan
* Arthur Hunnicutt: Butch Cassidy
* Bruce Caporal: xèrif Maledon

## Premis i nominacions
### Premis

* 1965: Os de Plata a la millor interpretació masculina per Lee Marvin al Festival Internacional de Cinema de Berlín
* 1966: Oscar al millor actor per Lee Marvin
* 1966: BAFTA al millor actor estranger per Lee Marvin
* 1966: Globus d'Or al millor actor musical o còmic per Lee Marvin

### Nominacions

* 1965: Os d'Or al Festival Internacional de Cinema de Berlín per Elliot Silverstein
* 1966: Oscars:
** Millor muntatge per Charles Nelson
** Millor cançó original per Jerry Livingston i Mack David pel tema "The Ballad of Cat Ballou"
** Millor música per Frank De Vol
** Millor guió adaptat per Walter Newman i Frank Pierson
* 1966: Globus d'Or:
** Millor pel·lícula musical o còmica
** Millor actriu musical o còmica per Jane Fonda
** Millor cançó original per Jerry Livingston i Mack David pel tema "The Ballad of Cat Ballou"

## Crítica

Animat western revisionista on s'alternen diversos registres narratius amb estimulants resultats (memorable seqüència, la transformació torera del pistoler Kid Shelleen). Lee Marvin en un doble paper, mai va fer millor el pallasso.

## Referències

* ↑ Cat Ballou a Ésadir
* ↑ Nominacions i premis, a IMDb (anglès)
* ↑ Calderon, pàg. 275

## Bibliografia

* Calderón, Teo. Calderón & Villamandos. Movie Movie (en castellà). ISBN 84-605-6130-5.
# Torosèla

Torosèla (francès Tourouzelle) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Eissalabra

Eissalabra (en francès Chalabre) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Lesat

Lesat (francès Lézat-sur-Lèze) és un municipi francès situat al departament de l'Arieja i a la regió occitana d'Occitània.
En aquesta població hi va haver el monestir benedictí de Sant Pere de Lesat, del qual fou abat Garí, poc abans d'esdevenir abat del monestir català de Sant Miquel de Cuixà. Aquesta abadia de Lesat es va crear cap a l'any 940, sota l'impuls del vescomte de Tolosa, emparentat amb la casa de Carcassona. Molt aviat, aquest monestir esdevingué molt notable i ric. A mitjan segle x, ja tenia drets en sis comtats, en depenien 12 esglésies i 22 vil·les o altres poblacions. Després d'un greu incendi, al segle xi el monestir va ésser reconstruït. Va rebre importants donacions. Restava sota la protecció del papa. L'any 1073, Sant Pere de Lesat va restar lligat a l'orde de Cluny i es va beneficiar del moviment cultural, religiós i artístic que acompanyà l'orde cluniacenc.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Lo Mas d'Asilh

Le Mas d'Asilh (amb l'article dialectal "Le" en comptes de "Lo")(en francès Le Mas-d'Azil) és un municipi francès situat al departament de l'Arieja i a la regió d'Occitània.

## Referències

http://toponimiaoc.webs.com/09arija.htm

## Vegeu també

* Cova de Mas d'Azil
* Abadia del Mas d'Azil
# Designing Woman

Designing Woman és una pel·lícula estatunidenca de Vincente Minnelli estrenada el 1957.
Segons els registres de Metro-Goldwyn-Mayer, la pel·lícula va obtenir 2.175.000 dòlars als Estats Units i Canadà i 1.575.000 dòlars a la resta del món; va tenir una pèrdua de 136.000 dòlars.

## Argument

Marilla (Lauren Bacall) i Mike (Gregory Peck) es troben per casualitat. Es casen per un enamorament sobtat, no sabent res l'un de l'altre. Tornant a casa, descobreixen que pertanyen a mitjans socials molt diferents.
La poca traça d'un, la gelosia de l'altre engendren un seguit de situacions delicades per als protagonistes però molt divertides per a l'espectador.

## Repartiment

* Gregory Peck: Mike Hagen
* Lauren Bacall: Marilla Brown Hagen
* Dolores Gray: Lori Shannon
* Sam Levene: Ned Hammerstein
* Tom Helmore: Zachary Wilde
* Mickey Shaughnessy: Maxie Stultz
* Jesse White: Charlie Arneg
* Chuck Connors: Johnnie 'O'
* Edward Platt: Martin J. Daylor
* Alvy Moore: Luke Coslow
* Carol Veazie: Gwen
* Jack Cole: Randy Owens

## Premis

* Oscar al millor guió original 1958 per George Wells

## Crítica

Brillant, incisiva i desopilant, és una de les millors comèdies del sempre elegant Minelli, i on no falten troballes antològiques com, per exemple, la solució acústico -visual donada a la ressaca de Gregory Peck, l'inefable personatge de Mickey Shaughnessy o l'improvisat moment musical sorgit de la baralla final del carreró, on un dels contendents (Jack Cole) és coreògraf i coherentment ho resol a ritme de ballet. La gatuna i magnètica Lauren Bacall (durant el rodatge, l'actriu passava per moments amargs amb el seu espòs Humprey Bogart agonitzant a causa d'un càncer d'esòfag) està esplèndida en un paper en principi destinat a Grace Kelly, que va preferir desertar pel regi destí a Monaco.
Designing Woman va acabar sent una de les pel·lícules més reeixides de Bacall i Peck, amb bona crítica. Bosley Crowther de The New York Times comparà la parella progtagonista amb Katharine Hepburn i Spencer Tracy.

## Referències

* ↑ The Eddie Mannix Ledger. Margaret Herrick Library, Center for Motion Picture Study.
* ↑ Calderon, pàg. 348
* ↑ «Rotten Tomatoes reviews». rottentomatoes.com.
* ↑ Dargis, Manohla «The Screen: 'Designing Woman' Bows; Gregory Peck; Lauren Bacall Are Stars». The New York Times, 17-05-1957 [Consulta: 1r maig 2010].

### Bibliografia

* Calderón, Teo. Calderón & Villamandos. Movie Movie (en castellà). ISBN 84-605-6130-5.
# Society

Society és un film de terror estatunidenc dirigida per Brian Yuzna, estrenada l'any 1989. Ha estat doblada al català. Es va presentar el 1989 al Festival de Sitges en la Secció oficial de llargmetratges a concurs.

## Argument

A Beverly Hills, antropofàgia, orgies sàdiques, manipulacions, homicidis i incestos s'encadenen. Quan Bill Whitney, el cap de turc, amb la seva dona, dels nois de la ciutat, descobreix allò que la seva família adoptiva li ha amagat, queda terroritzat: els seus pares es lliuren a les orgies.

## Repartiment

* Billy Warlock: Bill Whitney
* Connie Danese: Nan
* Ben Slack: el metge Cleveland
* Evan Richards: Milo
* Patrice Jennings: Jenny Whitney
* Tim Bartell: David Blanchard
* Charles Lucia: Jim Whitney
* Heidi Kozak: Shauna
* Brian Bremer: Petrie
* Ben Meyerson: Ferguson
* Devin DeVasquez: Clarissa Carlyn
* Maria Clara: Sally
* Conan Yuzna: Jason
* Jason Williams: l'amic de Jason
* Pamela Matheson: Mme Carlyn

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge s'ha desenvolupat a Culver City, a Califòrnia.
* Es tracta del primer film dirigida per Brian Yuzna.
* Society ha assolit un cert èxit a Europa, però han passat tres anys sense que cap distribuïdor no s'hi interessi als Estats Units.
* Conan Yuzna, qui interpreta aquí Jason, és el fill del director.

## Banda original

* Al bell Danubi blau, composta per Johann Strauß
* Eton Boat Song, composta per A.D.E.W.
* Tonight, composta per Mark Ryder i Phil Davies
* If You Aint Got Money, composta per Mark Ryder i Phil Davies
* Clarisas Song (Make It Tonight), composta per Mark Ryder i Phil Davies

## Referències

* ↑ «Society». esadir.cat.
* ↑ «Society». Allociné.
* 1 2 «trivia». ImdB.