OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Taito Suzuki

Taito Suzuki (Shizuoka, 1978) és un empresari japonès.

## Biografia

És propietari, president i director executiu de Taica Corporation, companyia que fabrica una gamma diversa, que va des de productes de salut i bellesa, material d'impressió 3D o gel de silicona. La societat va introduir-se en el món de futbol l'any 2017, patrocinant el Shimizu S-Pulse, l'equip de la ciutat natal de Suzuki. L'any 2021, va arribar a Europa de la mà del Reial Club Deportiu Mallorca —on militava el seu compatriota Takefusa Kubo—, club amb el que va signar un contracte de patrocini global.
L'estiu de 2024, va esdevenir el patrocinador principal de la Unió Esportiva Sant Andreu, equip barceloní de Segona Federació. El novembre del mateix any, Taito Suzuki i Manuel Camino —aleshores president i màxim accionista del conjunt quatribarrat— van signar la compravenda d'una participació majoritària de les accions del club a la multinacional japonesa. Mentre Taica i Suzuki n'assumien la direcció executiva, Camino va mantenir-ne la presidència i la representació institucional.

## Referències

* ↑ «Taito Suzuki, nuevo propietario del Sant Andreu: inversión japonesa en Segunda Federación» (en castellà). Diario ABC, 14-11-2024. Arxivat de l'original el 2024-11-15. [Consulta: 20 novembre 2024].
* 1 2 «La empresa japonesa Taica corporation se convierte en global main sponsor del RCD Mallorca» (en espanyol europeu). ES Japón, 17-09-2021. Arxivat de l'original el 2024-03-03. [Consulta: 20 novembre 2024].
* 1 2 Martínez Tarrida, Ferran. «El multimilionari japonès que vol portar un històric de Barcelona al futbol professional». Diari Ara, 14-11-2024. Arxivat de l'original el 2024-11-16. [Consulta: 20 novembre 2024].
* ↑ «【インタビュー】マジョルカのメインスポンサーに就任…その背景とは？ 株式会社タイカの鈴木社長に直撃» (en japonès). Soccer King, 18-10-2021. Arxivat de l'original el 2022-07-03. [Consulta: 20 novembre 2024].
* ↑ «L'empresa japonesa Taica Corporation compra la majoria de l'accionariat de la UE Sant Andreu». El Nacional, 14-11-2024. Arxivat de l'original el 2024-11-15. [Consulta: 20 novembre 2024].
* ↑ «Taito Suzuki es el nuevo dueño del Sant Andreu» (en castellà). Sport, 14-11-2024. [Consulta: 20 novembre 2024].
# Xebka

La xebka (de l'àrab shabaka, شبكة, que significa 'xarxa'), en arquitectura és un element decoratiu amb forma de reticle oblic, a manera d'entrellaçat geomètric romboïdal, que cobreix murs, arcs, parets, sòcols, o altres paraments, típic de l'art islàmic de l'Al-Àndalus i el Marroc. Normalment és fet de peces ceràmiques, amb formes lobulades o mixtilínies, o bé amb rajola.
Els primeres evidències de la tècnica de sebka es troben en elements arquitectònics del Marroc i de l'Al-Àndalus durant l'Imperi almohade dels segles XII i XIII, tot i que alguns autors, com George Marçais, creuen que aquest motiu s'originà dels arcs entrellaçats de l'ampliació de la Mesquita de Còrdova realitzada pel califa al-Hàkam II (r. 961-975). Aquesta tècnica continuà expandint-se com a recurs decoratiu en els edificis de la dinastia marínida i del Regne nassarita de Granada fins a convertir-se en un dels ornaments més comuns de l'arquitectura islàmica occidental, sovint combinada amb arabescos. També va influenciar els regnes cristians de la península Ibèrica en l'art mudèjar.
Es poden veure en la Giralda almohade de Sevilla, o en l'Alhambra de Granada.

## Referències

* 1 2 Léxico de arte (en espanyol). Madrid: Akal, 1990, p. 186. ISBN 978-84-460-0924-5.
# Torneig Comte de Godó 1989

El Trofeu Comte de Godó 1989 és una competició tennística que es jugà sobre terra batuda pertanyent al circuit Grand Prix. La 37a edició del torneig es va celebrar entre el 18 i el 24 de setembre de 1989 en el Reial Club de Tennis Barcelona a Barcelona, Catalunya.

## Quadre individual masculí

| 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | I. Lendl | 2 | 6 | 6 |
| | J. Arrese | 6 | 2 | 3 | 1 | I. Lendl | 6 | 7 | |
| | M. Filippini | 4 | 7 | 6 | | M. Filippini | 4 | 6 | |
| 8 | S. Bruguera | 6 | 6 | 0 | | | | | | 1 | I. Lendl | 6 | 6 | 7 |
| 4 | M. Jaite | 2 | 6 | 6 | | | | | | 12 | A. Gómez | 1 | 7 | 9 |
| 13 | G. Prpic | 6 | 2 | 4 | 4 | M. Jaite | 7 | 4 | 3 | | | | | |
| 12 | A. Gómez | 6 | 6 | | 12 | A. Gómez | 6 | 6 | 6 | | | | | |
| 6 | E. Sánchez | 3 | 4 | | | | | | | | | | | | 12 | A. Gómez | 6 | 6 | 6 |
| 5 | C-U. Steeb | 6 | 6 | | | | | | | | | | | | 10 | H. Skoff | 4 | 4 | 2 |
| | D. Pérez | 2 | 2 | | 5 | C-U. Steeb | 6 | 4 | 10 | | | | | |
| | L. Jonsson | 3 | 4 | | 3 | A. Mancini | 4 | 6 | 12 | | | | | |
| 3 | A. Mancini | 6 | 6 | | | | | | | 3 | A. Mancini | 1 | 6 | 6 |
| | J. Aguilera | 2 | 4 | | | | | | | 10 | H. Skoff | 6 | 2 | 3 |
| 10 | H. Skoff | 6 | 6 | | 10 | H. Skoff | 6 | 6 | | | | | | |
| 15 | H. Leconte | 2 | 2 | | 2 | T. Muster | 4 | 3 | |
| 2 | T. Muster | 6 | 6 | | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| 1 | Emilio Sánchez Javier Sánchez | 4 | 6 | 6 |
| | Gustavo Luza Christian Miniussi | 6 | 3 | 8 | | Gustavo Luza Christian Miniussi | 6 | 7 |
| | Ivan Lendl Blaine Willenborg | 6 | 3 | 4 | 5 | Michael Mortensen Cassio Motta | 2 | 6 |
| 5 | Michael Mortensen Cassio Motta | 3 | 6 | 6 | | | | | | Gustavo Luza Christian Miniussi | 6 | 6 |
| 6 | Goran Ivanisevic Diego Nargiso | 6 | 7 | 3 | | | | | 2 | Sergi Casal Tomas Smid | 3 | 3 |
| | Martín Jaite Diego Pérez | 7 | 5 | 6 | | Martín Jaite Diego Pérez | 3 | 4 |
| | Karel Nováček Marian Vajda | 7 | 3 | 7 | 2 | Sergi Casal Tomas Smid | 6 | 6 |
| 2 | Sergi Casal Tomas Smid | 5 | 6 | 9 | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (català) (castellà) (anglès)
* Quadre individual masculí
* Quadre dobles masculins
Barcelona Open :
1953
1954
1955
1956
1957
1958
1959
1960
1961
1962
1963
1964
1965
1966
1967
1968
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
# Susan Gottesman

Susan Gottesman (Nova York, 30 de gener de 1950) és una microbiòloga estatunidenca.

## Premis i reconeixements

* Elegida per l'Acadèmia Nacional de Ciències, 1998.
* Elegida per l'Acadèmia Americana d'Arts i Ciències, 1999.
* Elegida per l'Acadèmia Americana de Microbiologia (AAM), 2009.
* Premi per la seva trajectòria de la Societat Americana de Microbiologia, 2011.
* Premi Selman A. Waksman pel seu important avenç en el camp de microbiologia, 2015.

## Obres seleccionades

* Battesti, A; Hoskins, JR; Tong, S; Milanesio, P; Mann, JM; Kravats, A; Tsegaye, YM; Bougdour, A; Wickner, S; Gottesman, S (15 desembre 2013). "Anti-adaptors provide multiple modes for regulation of the RssB adaptor protein.". Genes & Development 27 (24): 2722–35. doi:10.1101/gad.229617.113. PMID 24352426.
* Zhang, A; Schu, DJ; Tjaden, BC; Storz, G; Gottesman, S (9 d'octubre 2013). "Mutations in interaction surfaces differentially impact E. coli Hfq association with small RNAs and their mRNA targets.". Journal of Molecular Biology 425 (19): 3678–97. doi:10.1016/j.jmb.2013.01.006. PMID 23318956.
* Soper, T; Mandin, P; Majdalani, N; Gottesman, S; Woodson, SA (25 de maig 2010). "Positive regulation by small RNAs and the role of Hfq.". Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America 107 (21): 9602–7. doi:10.1073/pnas.1004435107. PMID 20457943.
* Battesti, A; Majdalani, N; Gottesman, S (2011). "The RpoS-mediated general stress response in Escherichia coli.". Annual review of microbiology 65: 189–213. doi:10.1146/annurev-micro-090110-102946. PMID 21639793.
* De Lay, N; Gottesman, S (novembre de 2012). "A complex network of small non-coding RNAs regulate motility in Escherichia coli.". Molecular microbiology 86 (3): 524–38. doi:10.1111/j.1365-2958.2012.08209.x. PMID 22925049.

## Referències

* ↑ Gottesman, Susan; Gant, Jason (October 1, 2008).
* ↑ «Susan Gottesman» (en anglès). National Cancer Institute. [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «Susan Gottesman, Ph.D.» (en anglès). National Cancer Institut. Center for Cancer Research. [Consulta: 4 febrer 2016].
* ↑ National Academy of Sciences.
* ↑ American Academy of Arts & Sciences.
* ↑ American Society of Microbiology (2009).
* ↑ American Society of Microbiology (2011).
* ↑ National Academy of Sciences.
# Puig Oriol (Sant Martí de Centelles)

El Puig Oriol és una muntanya de 980 metres que es troba al municipi de Sant Martí de Centelles, a la comarca d'Osona.
Al cim s'hi pot trobar un vèrtex geodèsic (referència 290108001).
# Boxa als Jocs Olímpics d'estiu de 1948

En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1948 celebrats a la ciutat de Londres (Regne Unit) es disputaren 8 proves de boxa, totes elles en categoria masculina. La competició se celebrà entre els dies 7 i 13 d'agost de 1948 a l'Earls Court Exhibition Centre i l'Empire Pool.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| - 51 kg | Pascual Pérez | Spartaco Bandinelli | Han Soo-Ann |
| - 54 kg | Tibor Csík | Gianbattista Zuddas | Juan Evangelista Venegas |
| - 58 kg | Ernesto Formenti | Dennis Shepherd | Aleksy Antkiewicz |
| - 62 kg | Gerald Dreyer | Joseph Vissers | Svend Wad |
| - 67 kg | Július Torma | Horace Herring | Alessandro D'Ottavio |
| - 73 kg | László Papp | John Wright | Ivano Fontana |
| - 80 kg | George Hunter | Donald Scott | Mauro Cia |
| + 80 kg | Rafael Iglesias | Gunnar Nilsson | John Arthur |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Sud-àfrica | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 2 | Argentina | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 3 | Hongria | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 4 | Itàlia | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 5 | Txecoslovàquia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 | Regne Unit | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 7 | Bèlgica | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Estats Units | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Suècia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 10 | Dinamarca | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | Corea | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | Polònia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 10 | Puerto Rico | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Boxing at the 1948 Summer Olympics». [Consulta: 30 novembre 2024].
# Rem als Jocs Olímpics d'Estiu de 1948

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1948 celebrats a la ciutat de Londres (Regne Unit) es disputaren set proves de rem, totes elles en categoria masculina. La competició tingué lloc entre els dies 11 i 9 d'agost de 1948 al riu Tàmesi.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Scull individual detalls | Mervyn Wood | Eduardo Risso | Romolo Catasta |
| Doble scull detalls | Regne UnitRichard Burnell Bertie Bushnell | DinamarcaEbbe Parsner Aage Larsen | UruguaiWilliam Jones Juan Rodríguez |
| Dos sense timoner detalls | Regne UnitJack Wilson Ran Laurie | SuïssaHans Kalt Josef Kalt | ItàliaFelice Fanetti Bruno Boni |
| Dos amb timoner detalls | DinamarcaFinn Pedersen Tage Henriksen Carl Andersen | ItàliaGiovanni Steffè Aldo Tarlao Alberto Radi | HongriaAntal Szendey Béla Zsitnik Róbert Zimonyi |
| Quatre sense timoner detalls | ItàliaGiuseppe Moioli Elio Morille Giovanni Invernizzi Franco Faggi | DinamarcaHelge Halkjær Aksel Bonde Hansen Helge Schrøder Ib Storm Larsen | Estats UnitsFrederick Kingsbury Stuart Griffing Gregory Gates Robert Perew |
| Quatre amb timoner detalls | Estats UnitsWarren Westlund Robert Martin Robert Will Gordon Giovanelli Allan Morgan | SuïssaRudolf Reichling Erich Schriever Emil Knecht Pierre Stebler André Moccand | DinamarcaErik Larsen Børge Raahauge Nielsen Henry Larsen Harry Knudsen Jørgen Ib Olsen |
| Vuit amb timoner detalls | Estats UnitsIan Turner David Turner James Hardy George Ahlgren Lloyd Butler David Brown Justus Smith John Stack Ralph Purchase | Regne UnitChristopher Barton Michael Lapage Guy Richardson Ernest Bircher Paul Massey Charles Lloyd David Meyrick Alfred Mellows Jack Dearlove | NoruegaKristoffer Lepsøe Thorstein Kråkenes Hans Hansen Halfdan Gran Olsen Harald Kråkenes Leif Næss Thor Pedersen Carl Monssen Sigurd Monssen |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Regne Unit | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 2 | Estats Units | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 3 | Dinamarca | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 4 | Itàlia | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 5 | Austràlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 | Suïssa | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 7 | Uruguai | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8 | Hongria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 8 | Noruega | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Rowing at the 1948 Summer Olympics». [Consulta: 30 novembre 2024].
# Aracnomorfs

Els aracnomorfs (Arachnomorpha, gr. "forma d'aranya") són una subdivisió del clade dels artròpodes, que conté el grup monofilètic format pels trilobits, Megacheira i famílies semblants als trilobits (Helmetiidae, Xandarellidae, Naraoiidae, Liwiidae i Tegopeltidae), i un divers clade germà que inclou els quelicerats. Hi ha un gran debat sobre la posició dels picnogònids, que actualment es creu que podrien estar més allunyats dels euquelicerats que altres artròpodes fòssils Els aracnomorfs són considerats el grup germà dels mandibulats, que inclou miriàpodes, crustacis i insectes.
No hi ha consens en assignar als aracnomorfs una categoria linneana formal. Podria ser un subfílum o una superclasse i llavors els seus subgrups queliceromorfs i trilobits serien diversos infratàxons i els quelicerats sensu stricto serien una classe.
La proposta de considerar Olenellinae un grup germà dels quelicerats ha estat refutat.
Alguns sinònims són Arachnata (Paulus, 1979) i Palaeopoda (Packard 1903).

## Classificació dels aracnomorfs

** ???Pycnogonida Latreille, 1806 (incl. Pantopoda Gerstaecker 1863)
Arachnomorpha Lameere 1890 [= Arachnata Paulus, 1979, = Palaeopoda Packard 1903]
* Trilobita Walch 1771
* Strabopida Hou & Bergström, 1997
* Aglaspida Walcott, 1911
* Cheloniellida Broili, 1932
* Chelicerata Heymons 1901 [= Euchelicerata Weygoldt & Paulus, 1979]
** Classe Xiphosura Latreille, 1802
** Classe Chasmataspida Caster & Brooks, 1956
** Classe Eurypterida Burmeister, 1843
** Classe Arachnida Lamarck, 1801

## Referències

* ↑ Cotton, T.J., & Braddy, S.J. 2004. Transactions of the Royal Society of Edinburgh: Earth Sciences, 94: 169–193
* ↑ Cotton, Trevor J. «The phylogeny of arachnomorph arthropods and the origin of the Chelicerata». Transactions of the Royal Society of Edinburgh Earth Sciences, 94, 2003. DOI: 10.1017/S0263593300000596.
* 1 2 Hendricks, J.R.; Lieberman, B.S. «New Phylogenetic Insights into the Cambrian Radiation of Arachnomorph Arthropods». Journal of Paleontology, 82, 3, 2008, p. 585–594. DOI: 10.1666/07-017.1.
* ↑ Dunlop, J.A. & Arango, C.P. 2005. Journal of Zoological Systematics and Evolutionary Research, 43: 8-21.
* ↑ Lauterbach, K.E. 1980. Abhandlungen des Naturwissenschaftlichen Vereins Hamburg (NF), 23:163-327.
* ↑ Fortey, R.A., & Whittington, H.B. 1989. Historical Biology, 2:125–138.
# Acaste

Acaste és un gènere extingit de trilobits de l'ordre Phacopida que va viure al llarg del període Silurià. Estan caracteritzats per una superfície dorsal convexa, una absència d'espines, un escurçament de la protecció del cap i un arrodoniment general de tots els angles. Les espècies inclouen Acaste downingiae (Wenlock Series).

## Referències

* ↑ H H Swinnerton - Outlines of Palaentology, Edward Arnold (Publishers) Ltd, 1972 (p. 247) ISBN 0 7131 2357 5.
* ↑ British Palaeozoic Fossils - Natural History Museum 4th edition 1975. Plate 29. ISBN 0 565 05624 7
# Kristen Faulkner

Kristen Faulkner (Homer, 18 de desembre de 1992) és una ciclista professional estatunidenca de carretera. Competeix amb el EF Education-TIBCO-SVB, equip de la segona màxima categoria mundial. La seva major victòria va ser la medalla d'or en els Jocs Olímpics de 2024.

## Palmarès de carretera

2020
* Vencedora d'una etapa al Tour de l'Ardecha
2021
* Vencedora d'una etapa al Ladies Tour of Norway
2022
* Vencedora de dues etapes al Giro d'Itàlia
* Vencedora d'una etapa al Volta a Suïssa
2023
* Medalla d'or als Jocs Panamericans en contrarellotge
2024
* Medalla d'or en ruta als Jocs Olímpics
* Campiona dels Estats Units de ciclisme en ruta
* 1a a l'Omloop van het Hageland
* Vencedora de dues etapes al Trofeu Ponente in Rosa
* Vencedora d'una etapa a la Volta a Espanya

### Resultats a les Grans Voltes
#### Giro d'Itàlia

* 2021: no surt a la 8a etapa
* 2022: 11a posició, guanyadora de la classificació de la muntanya, vencedora de les etapes 1 i 9.

#### Tour de França

* 2022: 40a posició

#### Resultats a la Volta a Espanya

* 2023: 28a posició
* 2024: 12a posició i vencedora de la 4a etapa

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en anglès). UCI. [Consulta: 26 febrer 2024].
* ↑ «Kristen Faulkner s'endú l'or a París». L'Esportiu, 04-08-2024. [Consulta: 4 agost 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a procyclingstats.com
# Coel Hellier

Coel Hellier és un astrofísic britànic, professor de física i astrofísica de la Universitat Keele (Staffordshire, Regne Unit), especialitzat en la identificació i caracterització de planetes extrasolars, dels quals n'ha descobert 21.
Hellier es graduà en física a la Universitat d'Oxford i es doctorà el 1989 al Laboratori de Ciències de l'Espai Mullard de l'University College de Londres, especialitzant-se en la comprensió de la interacció entre estrelles de sistemes binaris. Després obtingué una beca Hubble a la Universitat de Texas a Austin i, finalment, aconseguí una càtedra d'astrofísica a la Universitat Keele.
És el cap del grup de la Universitat de Keele al projecte WASP (Wide Angle Search for Planets), la recerca de planetes al voltant d'altres estrelles mitjançant el mètode de trànsit. Treballa amb les dades recollides a l'observatori WASP-Sud, que controla centenars de milers d'estrelles a la recerca de petites caigudes en les seves corbes de llum quan un planeta passa davant de la seva estrella. Els exoplanetes que ha descobert, com a primer autor de l'article, són: WASP-7 b, WASP-18 b, WASP-29 b, WASP-43 b, WASP-67 b, WASP-47 b, WASP-66 b, WASP-55 b, WASP-61 b, WASP-63 b, WASP-62 b, WASP-100 b, WASP-98 b, WASP-101 b, WASP-99 b, WASP-96 b, WASP-95 b, WASP-97 b, WASP-74 b, WASP-89 b i WASP-83 b.
Hellier és autor del llibre Cataclysmic Variable Stars (Springer-Verlag UK, 2001).

## Referències

* 1 2 3 «C. Hellier» (en anglès). UCL Department of Space and Climate Physics. Mullard Space Science Laboratory. [Consulta: 30 desembre 2016].
* 1 2 «Exoplanets Data Explorer» (en anglès). Exoplanets.org. [Consulta: 29 desembre 2016].
* 1 2 3 «Coel Hellier» (en anglès). Keele University. Arxivat de l'original el 30 de desembre 2016. [Consulta: 29 desembre 2016].
# Bolivar (Virgínia de l'Oest)

Bolivar és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia de l'Oest. Segons el cens del 2000 tenia 1.045 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bolivar tenia 1.045 habitants, 479 habitatges, i 274 famílies. La densitat de població era de 823,4 habitants per km².
Dels 479 habitatges en un 23,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,6% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 42,6% no eren unitats familiars. En el 35,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,8% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 16,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.375 $ i la renda mediana per família de 47.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.667 $ mentre que les dones 25.500 $. La renda per capita de la població era de 20.969 $. Entorn del 8,1% de les famílies i el 12,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bolivar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bolivar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Voitto Hellsten

Voitto Hellsten (Pertteli, 15 de febrer de 1932 - Turku, 7 de desembre de 1998) va ser un atleta finlandès, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1950. Un cop retirat exercí de polític.
Durant la seva carrera va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1952, a Hèlsinki, va disputar tres proves del programa d'atletisme. En totes quedà eliminat en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, guanyà la medalla de bronze en la cursa dels 400 metres del programa d'atletisme, mentre en l'4x400 metres relleus quedà eliminat en sèries. El 1960, a Roma, disputà els seus tercers i darrers Jocs. Disputà dues proves del programa d'atletisme, en què quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat d'Europa d'atletisme de 1954. De plata en els 400 metres, rere Ardalion Ignatyev, i de bronze en els 4x400 metres, formant equip amb Raimo Graeffe, Ossi Mildh i Rolf Back. Guanyà disset campionats nacionals: tres dels 100 metres (1952, 1953 i 1954), cinc dels 200 metres (1952, 1954, 1955, 1956 i 1957), quatre dels 400 metres (1955, 1956, 1957 i 1958) i cinc de relleus. Durant la seva carrera millorà nombrosos rècords nacionals.
De 1962 a 1970 va ser membre de l'Eduskunta, el parlament finlandès, en representació del Partit Socialdemòcrata.

## Millors marques

* 100 metres. 10.6" (1955)
* 200 metres. 21.3" (1956)
* 400 metres. 46.2" (1956)

## Referències

* ↑ «Hellsten, Voitto (1932 - 1998)». [Consulta: 6 juny 2020].
* 1 2 Voitto Hellsten a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «SUL 100 vuotta - Voitto Hellstén | Yleisurheilu.fi», 04-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 6 juny 2020].
* ↑ "Voitto Hellsten Kansanedustajana 20.02.1962 – 22.03.1970." Arxivat 3 October 2012$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. (Presentation page for Voitto Hellsten, member of Finnish parliament). Consultat 13 novembre 2012. (finès)
# Joan Rosazza

Joan Rosazza (Torrington, 19 de maig de 1937) és una nedadora estatunidenca, ja retirada, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on disputà dues proves del programa de natació. Guanyà la medalla de plata en els 4×100 metres lliures, formant equip amb Shelley Mann, Sylvia Ruuska i Nancy Simons, i fou quarta en els 100 metres lliures.
En el seu palmarès també destaquen dos campionats nacionals en el relleu 4x100 lliure de l'AAU en pista coberta, el 1956 i 1957, i el 1956 va formar part de l'equip de relleus 4x100 lliures que establí el rècord mundial de la distància.
Rosazza es va graduar a la Universitat Purdue el 1960 amb una llicenciatura en educació. Posteriorment va assistir al Boston College, on va obtenir un màster en assessorament i psicologia.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Joan Rosazza». [Consulta: 24 juny 2021].