OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Théâtre de la Place des Martyrs

El Théâtre de la Place des Martyrs és una sala d'espectacles de Brussel·les situada a la plaça des Martyrs. El teatre, construït sobre l'emplaçament del vell cinema Etoile, que va ser destruït per un incendi, fou inaugurat l'any 1998. És el primer teatre edificat per la Commission Communautaire Française (Cocof) de la Regió de Brussel·les-Capital. Des de la seva inauguració fins al 2015, el seu director artístic va ser Daniel Scahaise. El va succeir Philippe Sireuil. Tres companyies hi estan associades: el Théâtre en Liberté, la companyia Biloxi 48 i La Servante.
El teatre, dissenyat per l'estudi d'arquitectura A2RC, de Brigitte D'Helft i Michel Verliedfen, està decorat amb obres de tres artistes belgues contemporanis: en el vestíbul d'entrada hi ha un fresc monumental de Pierre Alechinsky, el foyer hi ha una escultura de Félix Roulin i el teló de l'escenari, pintat per Alexandre Obolensky. Disposa de dues ales: La sala gran amb capacitat per a 366 seients i la sala petita (L'Atelier) amb una capacitat variable que va des de les 80 a les 120 places.

## Referències

* 1 2 «Les Martyrs se renouvellent - Portail de la culture en Fédération Wallonie-Bruxelles» (en francès). [Consulta: 5 abril 2020].
* ↑ «Philippe Sireuil sera le prochain directeur artistique du Théâtre de la Place des Martyrs» (en francès), 30-09-2015. [Consulta: 5 abril 2020].
* ↑ Makereel, Catherine. «Philippe Sireuil à la tête des Martyrs» (en francès). Le Soir.be, 30-09-2015. [Consulta: 5 abril 2020].
* ↑ Architects, A2RC; Group, The Images Publishing. A2RC Architects: Brigitte D'Helft & Michel Verliefden (en anglès). Images Publishing, 2016-10-31. ISBN 978-1-86470-157-9.
* ↑ «THÉATRE Théâtre en Liberté et Point Zéro aux Martyrs Place à l'ouverture De la palabre à l'affrontement» (en francès). Le Soir.be, 11-09-1998. [Consulta: 5 abril 2020].

## Enllaços externs

* Théâtre de la Place des Martyrs - Lloc web oficial
# Tití de cara tacada

El tití de cara tacada (Saguinus inustus) és una espècie de mico de la família dels cal·litríquids que viu a Sud-amèrica, més concretament als territoris del Brasil i Colòmbia.

## Enllaços externs

* Comportament social d'aquesta espècie. Arxivat 2015-01-15 a Wayback Machine. (anglès)
* Descripció i hàbits d'aquesta espècie. (castellà)
# Formatge en salmorra

El formatge en salmorra o salpebrat, també de vegades denominat formatge en escabetx per a algunes varietats, és un formatge que madura en salmorra en un recipient hermètic o semipermeable. Aquest procés proporciona una bona estabilitat al formatge, inhibint el creixement bacterià fins i tot en climes més càlids.
Els formatges salats poden ser tous o durs, que varien en contingut d'humitat i en color i sabor segons el tipus de llet que s'utilitzi. Tanmateix, tot serà sense pell i, en general, tindrà un gust net, salat i àcid quan estigui fresc, desenvolupant una mica de picant al cap d'un temps. La majoria són blancs.
La salmorra s'utilitza en la producció d'altres formatges, sobretot els formatges rentats, però no es consideren formatges salats, ja que no maduren en salmorra.

## Llista

El formatge salat es produeix i es consumeix àmpliament a les zones del Pròxim Orient i de la Mediterrània. Els formatges salats inclouen els diferents tipus:
* Akkawi (Llevant)
* Balkánský sýr (Txèquia i Eslovàquia)
* Bryndza (Romania, Eslovàquia, Rússia)
* Txetxil (Armènia)
* Cherni Vit (Bulgària)
* Domiati (Egipte)
* Feta (Grècia)
* Halloumi (Xipre)
* Hâlûmi (Egipte)
* Lighvan (Iran)
* Nabulsi (Palestina)
* Sirene (Bulgària)
* Sulguni (Geòrgia)
* Telemea (Romania)
* Tulum (Turquia)
* Tzfat (Israel)

## Referències

* ↑ A. Y. Tamime. Brined cheeses. Wiley-Blackwell, 2006, 2008-04-15, p. 2. ISBN 9781405171649.
* ↑ A. Y. Tamime. Feta and Related Cheeses. Woodhead Publishing, 1991, 1991-01-15, p. 9. ISBN 9781855732780.

## Bibliografia

* Tamime, A.Y.. Brined Cheeses. John Wiley & Sons, 2008. ISBN 978-1405171649.
* Dariani, Davood Nadjarian. A Chemical, Sensory and Consumer Evaluation of Soft Pickled Cheese Manufactured from Cow and Goat Milk. University of Georgia, 1979.
# Juaninacka

Juaninacka (Campdevànol, 31 de maig de 1978) és un cantant espanyol de música rap nascut a Catalunya i criat a Coria del Río, a la província de Sevilla. És conegut per ser membre del grup La Alta Escuela.

## Trajectòria

Juaninacka va començar la seva carrera musical el 1998, al costat de Tote King, Juanma, El Tralla i Dj Randy, amb qui va formar La Alta Escuela. Més endavant, el grup es van dissoldre i van continuar les seves carreres per separat.
El seu primer àlbum en solitari és del 2003, un EP amb el segell Fiebre Records. Un any més tard va gravar el seu primer àlbum. El 2005 va participar en el documental Sevilla City, de Juan José Ponce, al costat d'artistes com Tote King, SFDK i Dogma Crew, en el qual es mostra el seu dia a dia desmitificant la imatge més estesa que es té sobre el món del hip hop.
L'any 2009, Juaninacka i Dj Makei van publicar una mixtape titulada Canciones de ahora y siempre. El mateix any, amb motiu dels seus 10 anys de carrera musical, va penjar en diverses pàgines web l'anomenada «Discografía incompleta», on hi ha tots els seus treballs realitzats fins aleshores.

## Discografia
### En solitari

* Promo 2002 (maqueta, 2002)
* Versión EP (EP) (Fiebre Records, 2003)
* Caleidoscopio (LP) (Fiebre Records, 2004)
* El hombre (maxi. Fiebre Records, 2005)
* Luces de neón (LP) (Fiebre Records, 2006)
* 41100 Rock (LP) (Boa Music, 2009)
* Hellboyz (LP) (2011)
* M.I.L.F. (maxi, 2013)
* Éxodo (LP) (2015)
* Del amor y otros vicios (LP) (2017)
* Caballo negro. (2019)
* Notas de audio (2021)

### Amb La Alta Escuela

* En pie de vuelo (LP) (Flow Records, 1999)

### Amb Billy el Niño y Don Dinero

* Otra historia de Coria... (Maxi) (Flow Records, 2000)

### Amb Dj Makei i All Day Green

* Good Música (mixtape, 2007)

### Amb Dj Makei

* Canciones de Ahora y Siempre (mixtape, 2010)

## Referències

* ↑ «Repasamos la biografía de Juaninacka» (en castellà). Urban Roosters, 26-06-2020. [Consulta: 15 gener 2024].
* 1 2 «Juaninacka: "Vivimos en una sociedad superficial"» (en castellà). Vozpopuli, 15-03-2021. [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ «Llámalo madurez, seriedad o compromiso». La Factoría del Ritmo 25, 04-02-2012. Arxivat de l'original el 2012-02-04. [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ «No sólo de rap vive el rapero» (en castellà). La Factoría del Ritmo. [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ «Sevilla City, el eterno documental que educó a las posteriores generaciones del hip hop nacional - Mosssaic Magazine» (en castellà), 10-02-2021. [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ «Descarga la discografía de Juaninacka » Noticia Hip Hop Groups» (en castellà). [Consulta: 15 gener 2024].
* ↑ Cembrano, Santiago. «‘Las dudas siempre se desvanecen cuando escucho un beat que me engancha’: Juaninacka» (en anglès), 09-09-2019. [Consulta: 15 gener 2024].
# Tornar a començar (pel·lícula de 2015)

Tornar a començar (títol original en anglès, Waffle Street) és una pel·lícula de drama i comèdia estatunidenca del 2015 dirigida per Eshom Nelms i Ian Nelms i protagonitzada per Danny Glover i James Lafferty. És una adaptació cinematogràfica de les memòries homònimes de James Adams, publicades per Sourced Media Books el 2010. Resumeix una història a l'opulància a a misèria, a través del viatge d'autodescobriment i redempció d'Adams després de perdre la seva feina com a vicepresident d'un fons de cobertura multimilionari i trobar feina com a cambrer en un restaurant local obert les 24 hores. S'ha doblat al català per TV3.
Es va rodar a Lehi (Utah) el 2014, amb la majoria de les escenes filmades en un restaurant local anomenat One Man Band. Va rebre el premi a la millor pel·lícula narrativa al Festival de Cinema de Hollywood de 2015, el premi del públic a la millor pel·lícula del Festival de Cinema Red Rock de 2015 i del premi Andretta Carpe Diem a la millor pel·lícula al Festival de Cinema de Woodstock de 2015. Inicialment, es va estrenar el 24 de setembre de 2015.

## Repartiment

* Danny Glover com a Edward Collins
* James Lafferty com a James "Jimmy" Adams
* Julie Gonzalo com a Becky Adams
* Dale Dickey com a Crazy Kathy
* Adam Johnson com a Matthew Linslow
* Marshall Bell com a Miles Drake III
* Ernie Lively com a Wright Adams
* Yolanda Wood com a Jaqui White
* Aubrey Reynolds com a Mary Lynn Parks
* Michelle Lang com a Nancy Linslow

## Referències

* ↑ Adams, James. Waffle Street: The Confession and Rehabilitation of a Financier. Sourced Media Books, 2010. ISBN 9781937458003.
* ↑ «Midstater's Book, Movie Offer Personal Take on Financial Crash». Central Penn Business Journal. [Consulta: 5 juliol 2016].
* ↑ «Programació de TV3». CCMA. [Consulta: 6 abril 2023].
* ↑ «Utah family into film, acting, directing and producing movies». Deseret News, 30-09-2014. Arxivat de l'original el 6 d’octubre 2014. [Consulta: 7 juliol 2016].
* ↑ «Hollywood Film Festival Website». Hollywood Film Festival. Arxivat de l'original el 23 d’octubre 2016. [Consulta: 5 juliol 2016].
* ↑ «Waffle Street Movie WEbsite». Waffle Street LLC. [Consulta: 7 juliol 2016].
* ↑ «2015 Woodstock Film Festival Maverick Award Winners Announced». IndieWire. [Consulta: 5 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Tornar a començar - Lloc web oficial
# Tornar a comprar entrades

Tornar a comprar entrades (xinès simplificat: 补票, pinyin: Bǔpiào) és un curtmetratge xinés d'animació produït per Shanghai Animation Film Studio que forma part de la sèrie Les històries del conillet Taotao. Va ser dirigit per Lin Wenxiao, i estrenat el 1988.
La pel·lícula va guanyar el premi a millor pel·lícula d'animació del Ministeri de Ràdio, Cinema i Televisió de la República Popular de la Xina l'any 1988.
Va ser doblada en valencià i estrenada per Canal Nou el 15 de maig de 1994.

## Sinopsi

El conillet Taotao i el xicotet cangur van a jugar al parc d'atraccions, però quan estaven a punt de comprar les entrades, s'exhaureixen els tiquets. Com que la mare cangur tenia un tíquet, el conillet i el cangur s'amaguen a la butxaca gran de la mare per a entrar al parc d'atraccions. Allà, ambdós participen en una competició de curses al parc d'atraccions, fent-se amb el campionat. Després de rebre el trofeu, el conillet va considerar que com que no havia comprat cap entrada, no mereixia guanyar el premi, i decideix tornar el trofeu i compra un tíquet com a compensació.

## Referències

* ↑ «林文肖_». Arxivat de l'original el 2024-02-25. [Consulta: 21 desembre 2023].
* ↑ 动画概论 (en xinès). 清华大学出版社有限公司, 2005. ISBN 978-7-302-11695-0.
* 1 2 张骏祥; 程季华. 中国电影大辞典 (en xinès). 上海辞书出版社, 1995. ISBN 978-7-5326-0326-8.
# Torre Blai

La Torre Blai és una torre que es troba a la localitat de Xixona, a la comarca de l'Alacantí, al País Valencià.

## L'edifici

Ubicada als afores de la població, en principi degué ser una torre de guaita del castell de Xixona, reconvertida posteriorment en molí. Al segle xvi està documentada la seua pertinença al notari Blai Bernabeu, del qual probablement en prengué la denominació.
Durant la I Guerra Mundial hi va residir el pintor anglès Wyndham Tryon (1883-1942). Poc després, a l'estiu de 1920, va estar ocupada per altres artistes anglesos, Jan i Cora Gordon.

## La llegenda

La Torre Blai està lligada a la llegenda de l'aparició de Sant Sebastià. Al segle xiii, quan el sud valencià era terra de frontera, els moliners cristians hi van amagar en lloc de l'escala la imatge del sant per protegir-la dels atacs musulmans. Aquestos moliners van morir i segons conten a Xixona, els nous amos van escoltar cops provinents de la paret, tombant-la i trobant de nou a Sant Sebastià.

## Enllaços externs

* Arxivat 2014-07-25 a Wayback Machine.
* Imatges de la Torre Blai
# Brennivín

Brennivín és un schnapps islandès. Està fet de polpa fermentada de patata, i saboritzat amb llavors de matafaluga. De vegades s'anomena svarti dauði ("mort negra"). A vegades es menja amb "hákarl", que és carn podrida de tauró, per emmascarar-ne el gust del peix. La paraula brennivín literalment significa 'vi cremat', com també ho significa el brandi. Té un grau alcohòlic del 37,5%. La varietat danesa es diu brændevin,la sueca brännvin,i la noruega brennevin.

## Referències culturals

* Heba Þórisdóttir presentà el Brennivín al director de cinema Quentin Tarantino i aquest decidí que aquesta beguda aparegués a les pel·lícules de la sèrie Kill Bill.
* A Islàndia es consumeix a la Þorláksmessa ("Dia de Sant Torlac"), que cau al 23 de desembre.
* El Brennivin apareix a les obres del premi Nobel de literatura islandès Halldor Laxness.

## Enllaços externs

* Brennivín Facebook Page
# Torre del Pedró

Torre del Pedró és una torre de sentinella del municipi de l'Escala declarada bé cultural d'interès nacional. Des de la torre es pot veure les masies fortificades de Mas Vilanera i les Corts on es feien senyals visuals per avisar de l'arribada dels pirates.

## Descripció

Situada a l'extrem nord-oest del nucli antic de la vila de l'Escala, al cim del puig del Pedró, amb una bona perspectiva del nucli antic, la platja de La Creu, les platges d'Empúries i el golf de Roses.
Torre de planta circular i forma lleugerament troncocònica, amb una alçada conservada d'uns 4metres aproximadament. Presenta una porta d'accés rectangular a la planta baixa, amb els brancals bastits amb carreus ben desbastats i la llinda plana amb un relleu central, tot i que restituïda. Al pis es conserven les restes de dues finestres, que també estaven emmarcades amb carreus desbastats de pedra. A l'interior, la planta baixa és coberta amb volta de mig punt, bastida amb pedra sense treballar i abundant morter de calç. Hi ha una gran llar de foc de pedra al mig de l'estança i, al seu costat, una fornícula al mur. El paviment, restituït, és de cairons ceràmics. Al costat de la porta d'accés hi ha unes estretes escales de pedra que condueixen a la primera planta.
L'aparell exterior és de carreus de pedra ben escairats, lligats amb morter de calç i disposats en filades regulars.

## Història

Torre documentada des del 1543. Probablement bastida pels comtes d'Empúries per defensar la navegació i el transport de cereals fins al molí vell de Sant Vicenç. Apareix representada en un plànol de l'any 1564 de la badia de Roses. Fou rehabilitada en el segle xviii (1768-86) durant el mandat del batlle Josep Maranges i Marimon (hom pot veure a la llinda monolítica de l'entrada l'escut de la família). Durant un temps fou usada de refugi de pobres. Actualment es troba en terrenys particulars i és visitable.

## Referències

* ↑ http://www.visitlescala.com/ca/nucli-antic/torre-del-pedro
* ↑ Catalunya, Agència Catalana del Patrimoni, Generalitat de. «Torre del Pedró · Visitmuseum · Catalonia museums». visitmuseum.gencat.cat. Arxivat de l'original el 2020-09-23. [Consulta: 5 desembre 2016].
* 1 2 3 4 «Torre del Pedró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2014].

## Vegeu també

* Font i safareig del Pedró
# Jordi Riba Segalàs

Jordi Riba Segalàs (Tor, 1936 - Alins, 8 de novembre de 2019) va ser un criador de cavalls català. Més conegut com Palanca, va ser un dels ramaders del poble de Tor que es va fer popular per la disputa per la propietat de la muntanya i la seva riquesa forestal, i els enfrontaments amb un altre veí, Josep Montané «Sansa», la mort del qual el 1995 roman sense esclarir-se.
Jordi Riba va morir al seu llit, cuidat fins a l'últim moment per Pablo Moreno, un jove que als anys 1990 va venir de Jaén per a criar cavalls i que va esdevindre primer amic de Riba i, després, l'hereu de Casa Palanca de Tor. La biografia del Palanca va quedar recollida al reportatge Tor, la muntanya maleïda, emès el 1997 pel 30 minuts, i a la docusèrie Tor (2024) del periodista Carles Porta.

## Referències

* ↑ «Mor el Palanca, l'últim protagonista del conflicte de la muntanya de Tor». 324cat, 08-11-2019. [Consulta: 17 juliol 2024].
* ↑ «Mor Jordi Riba Segalàs, el 'Palanca' de Tor», 08-11-2019. [Consulta: 17 juliol 2024].
* ↑ Rovira, Pau. «Els cavalls de casa Palanca, de Tor, resisteixen al pas del temps». CCMA, 10-11-2022. [Consulta: 17 juliol 2024].
* ↑ Palés, Alejandra. «'Tor, la muntanya maleïda', de Carles Porta, es transformarà en docusèrie per a TV3». Ara, 27-05-2022. [Consulta: 17 juliol 2024].
* ↑ Martínez, Gerard. «Adeu al Palanca, el “penúltim cacic” de Tor». Ara, 08-11-2019. [Consulta: 17 juliol 2024].

## Bibliografia

* Comes, Núria. L'home de Tor. L'amarga història de Palanca i els propietaris de la muntanya que va provocar una tragèdia. Lleida: Pagès Editors, 2010. ISBN 978-84-9975-044-6.

## Enllaços externs

* Jordi Riba a Els Matins de TV3 a YouTube
# Ivanka Khristova

Ivanka Khristova (Osikovitsa, 19 de novembre de 1941 - Bulgària, 24 de febrer de 2022) fou una atleta búlgara, especialitzada en la prova de llançament de pes en la qual va arribar a ser campiona olímpica el 1976.

## Carrera esportiva

En els jocs olímpics de Mont-real 1976 va guanyar la medalla d'or en el llançament de pes, amb una marca de 21,16 metres, superant a la soviètica Nadezhda Chizhova (plata amb 20,96 metres) i la txecoslovaca Helena Fibingerová (bronze amb 20,67 metres).

## Referències

* ↑ «Ivanka Khristova». [Consulta: 7 desembre 2017].
# Pal·lant (gegant)

Pal·lant (en grec antic: Παλλάς) va ser, segons la mitologia grega, un gegant de pell impenetrable. Com tots els gegants, és un fill de Gea, la terra, nascut de la sang d'Urà.
El nom de Pal·lant apareix sovint a la mitologia lligat amb confuses històries que el connecten amb diversos personatges. Generalment es diu que va morir a la Gigantomàquia, i aquest seria el Pal·lant fill de Crios i d'Euríbia, a mans de la deessa Atena. Però segons Apol·lodor, durant la Gigantomàquia Atena va espellar el gegant i amb la seva pell la deessa va confeccionar l'Ègida. Dos autors (Climent d'Alexandria i Ciceró) expliquen que Pal·lant era el pare d'Atenea i quan va intentar violar-la la deessa el va escorxar. Segons uns fragments d'Epicarm, per aquest fet la deessa va prendre l'epítet de Pal·les.

## Referències

* ↑ Hesíode. Teogonia, 185
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 62. ISBN 9788496061972.
* ↑ Apol·lodor. Biblioteca, I, 6, 2
* ↑ Climent d'Alexandria. Protrepticus.
* ↑ Ciceró. De natura deorum, III, 23
* ↑ Epicarm. Fragment d'una obra desconeguda.
# Traces

Traces és una sèrie de televisió britànica de drama criminal produïda per Red Production Company. Cocreada i escrita per Val McDermid i Amelia Bullmore, i basada en una idea original de McDermid, es va estrenar originalment a Alibi el 9 de desembre de 2019. La sèrie es va tornar a emetre a BBC One el 4 de gener de 2021 i Series One la va reposar a Drama el 15 de gener de 2022. Una segona temporada de sis episodis es va estrenar el febrer de 2022. S'ha subtitulat al català per FilminCAT.

## Sinopsi

Traces se centra en tres professionals forenses, Emma Hedges, Sarah Gordon i Kathy Torrance, que treballen juntes al fictici Institut Escocès de Ciència i Anatomia Forense (SIFA, per les sigles en anglès) a Dundee (Escòcia) mentre descobreixen la veritat d'un cas d'assassinat i porten un assassí a la justícia.

## Repartiment

A la primera sèrie, el repartiment era el següent:
* Molly Windsor com a Emma Hedges
* Laura Fraser com la professora Sarah Gordon
* Jennifer Spence com la professora Kathy Torrence
* Martin Compston com a Daniel MacAfee
* Vincent Regan com a Phil MacAfee
* Michael Nardone com l'inspector detectiu Neil McKinven
* Phil McKee com a Jimmy Levin
* John Gordon Sinclair com a Drew Cubbin
* Morayo Akandé com el detectiu policia Trina Adeboyo
* Jamie Marie Leary com a Skye Alessi
* Carly Anderson com a Marie Monroe
* Laurie Brett com Izzy Alessi
* Joana Borja com a doctora Pia Salvador
* Andrea Hart com a Janine Muir
* Anna Leong Brophy com a Louise Chiu Jones
* Neve McIntosh com a Julie Hedges
* Janey Godley com a Clare Tindall

## Referències

* ↑ «Traces review - this is what happens when TV runs out of new shows, 4 January 2021». The Guardian [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ «Traces». DRAMA. UKTV. [Consulta: 16 gener 2022].
* ↑ «Alibi Renews 'Traces' For Second Season». TV Wise, 28-09-2020. [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ «Will Traces Return For Series 2?». Bustle, 19-01-2021. [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ Traces (T1; 6E) a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Traces». FilminCAT. [Consulta: 21 agost 2022].
* ↑ «Meet the cast of BBC forensics drama Traces, 6 January 2021». Radio Times [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ «Traces: Molly Windsor interview». Alibi [Consulta: 22 gener 2021]. Arxivat 19 de febrer 2023 a Wayback Machine.
* ↑ «Laura Fraser says female-led TV shows like Traces are "still really rare", 4 January 2021». Radio Times [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ «Traces: Laura Fraser interview». Alibi [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ «Traces: Jennifer Spence interview». Alibi [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ «Martin Compston says his Traces character is a "contrast" to Line of Duty's Steve Arnott, 4 January 2021». Radio Times [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ «Traces: Vincent Regan interview». Alibi [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ «Traces: Michael Nardone interview». Alibi [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ «Traces: John Gordon Sinclair interview». Alibi [Consulta: 22 gener 2021].
* ↑ «Traces: Laurie Brett interview». Alibi [Consulta: 22 gener 2021].

## Enllaços externs

* Traces a Programmes de la BBC (anglès)
# President d'Indonèsia

El President d'Indonèsia és el cap d'estat de la República d'Indonèsia des de la proclamació de la seva independència del Regne dels Països Baixos el 1945.
La Constitució assigna al president el comandament de les Forces Armades i la direcció del govern interior i els afers exteriors. La seva elecció és per sufragi universal per un màxim de dos mandats de cinc anys.
Les vicissituds històriques han motivat que les condicions per a l'elecció del president no s'hagin aplicat fins al 2004. Els cinc primers titulars van accedir al càrrec de forma irregular.

## Llista dels Presidents de la República d'Indonèsia

| Núm. | Nom | Inici | Fi | Partit | Observacions |
| 1. | Soekarno | 18 d'agost de 1945 | 12 de març de 1967 | Partit Nacional Indonesi | Proclamà la independència. |
| 2. | Soeharto | 12 de març de 1967 | 21 de maig de 1998 | Golkar | Destituí l'anterior per cop d'estat. |
| 3. | Bacharuddin Jusuf Habibie | 21 de maig de 1998 | 20 d'octubre de 1999 | Golkar | Accedí per la renúncia de l'anterior. |
| 4. | Abdurrahman Wahid | 20 d'octubre de 1999 | 23 de juliol de 2001 | Partit del Despertar Nacional | Escollit pel Parlament. |
| 5. | Megawati Soekarnoputri | 23 de juliol de 2001 | 20 d'octubre de 2004 | Partit Democràtic Indonesi en Lluita | Filla del 1r. president. Escollida per renúncia de l'anterior. |
| 6. | Susilo Bambang Yudhoyono | 20 d'octubre de 2004 | 20 d'octubre de 2014 | Partit Democràtic | Primer elegit per sufragi universal. |
| 7. | Joko Widodo | 20 d'octubre de 2014 | 20 d'octubre de 2024 | Partit Democràtic Indonèsia en Lluita | El primer no sorgit de l'elit política del país ni havent estat un general de l'exèrcit. |
| 8. | Prabowo Subianto | 20 d'octubre de 2024 | En actiu | Partit del Moviment de la Gran Indonèsia | Va guanyar després de quatre eleccions generals. |
# Pasta mantegada

En cuina, la pasta mantegada o pasta fina és una de les pastes de base de la pastisseria. S'utilitza per a fer bases de tartes o pastissos.
Es compon de farina, mantega, sucre, sovint ous i sal.
De vegades pot contenir fruita seca en pols (ametlles, avellanes, festucs, nous, cacau, etc.).
Es diferencia de la pasta ensucrada pel fet que la mantega s'incorpora a la preparació barrejant-la en dauets amb la farina i no pas treballant-la en fred amb sucre. La mantega envolta així cada gra de farina i sucre, la qual cosa fa que després de la cocció els grans no s'uneixin del tot, la qual cosa dona la textura sorrenca (en francès rep el nom de pâte sablée, és a dir 'pasta sorrenca').
Els ous s'afegeixen abans d'incorporar la farina.

## Vegeu també

* Pasta
* Pastisseria
* Pasta fullada
* Pasta ensucrada