OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Barceló

«Barceló» té aquests significats:

## Biografies

* Ángela María Barceló Martorell (Benidorm, 1953), política valenciana
* Àngels Barceló (Barcelona, 1963), periodista catalana
* Antoni Barceló i Pont de la Terra (Palma, 1717 - 1797), Tinent general de l'Armada Reial
* Bartomeu Barceló, diversos personatges
* Carme Barceló i Ràfols (Vilanova i la Geltrú, 1958 - 2001), historiadora i mestra catalana
* Francesc Barceló i Caimaris (Ciutadella, 1814 - 1858), poeta i procurador dels tribunals menorquí
* Francesc de Paula Barceló i Fortuny (Palma, 1943), escriptor català
* Gabriel Barceló, diversos personatges
* Joan Barceló, diversos personatges
* Joana Barceló Martí (Ciutadella, 1959), política menorquina del PSIB
* Joaquima Barceló i Pagès (Sarrià, 1857 - Manila, 1940), religiosa
* José Luis Barceló Rodríguez (Elx, 1935 - 1994), advocat, filòleg i polític valencià
* Josep Barceló, diversos personatges
* Maria Barceló Crespí (Porreres, 1951), historiadora mallorquina
* Marta Barceló i Femenias (Mallorca, 1973), escriptora, actiu, guionista mallorquina
* Miquel Barceló (desambiguació), diversos personatges
* Pau Barceló i Faix (Barcelona 1910 - 1997), fotògraf català
* Pedro Barceló García (Barcelona, 1951), metge català
* Pere Joan Barceló i Anguera (Capçanes, 1682 - Breisach el Vell, 1743), soldat miquelet acèrrim austriacista
* Rafael Barceló i Roig (Llucmajor, 1648 - Menorca, 1717), franciscà lul·lista mallorquí
* Simón Pedro Barceló Vadell (Palma, 1966), empresari i polític mallorquí
* Antonio Rafael Barceló y Martínez (Puerto Rico, 1868 - 1938), primer President del Senat de Puerto Rico

## Toponímia

* Mas de Barceló, mas del municipi de la Galera (Montsià, Catalunya)
* Puig de Can Barceló, muntanya del municipi de Sant Martí Sarroca (Alt Penedès)
* Turó de Can Barceló, muntanya del municipi de Sant Martí Sarroca (Alt Penedès, Catalunya)
* Torrent de Can Barceló, torrent de la comarca del Vallès Occidental (Catalunya)

## Entitats

* Grup Barceló, conjunt d'empreses dedicades al sector turístic
* Fundació Barceló, associació sense ànim de lucre creada a Palma el 1989 per la família Barceló Oliver
Viccionari
# A Narcís Monturiol

A Narcís Monturiol o Ictineu és un monument de l'artista Josep Maria Subirachs ubicat a l'encreuament de l'Avinguda Diagonal amb el carrer Girona de Barcelona.

## Història

El projecte va ser encarregat per la Mútua Metal·lúrgica d'Assegurances, com a homenatge a Narcís Monturiol, a l'escultor Josep Maria Subirachs l'any 1963. El monument va ser restaurat el 1995.
Consta d'un bloc de formigó de 4,20 metres d'alçada com subjecció, en un buit, a la reproducció en coure del submarí Ictineu còpia de l'original a escala 1:17, el formigó en les seves dues superfícies grans està treballat amb marques regulars. En un altre bloc, també de pedra, figura la inscripció:
| « | Barcelona a Narcís Monturiol, inventor de l'Ictíneo, primer submarí que va navegar submergit al port de Barcelona el 28 de juny del 1859. | » |
El 18 de desembre de 2022, l'Espai Subirachs va denunciar que, aquella mateixa matinada, el monument havia patit desperfectes per vandalisme. Concretament, s'havia torçat deliberadament el submarí i s'havia sostret la seva hèlix.

## Vegeu també

* Art públic de Barcelona

## Referències

* ↑ «A Narcís Monturiol». Art Públic. Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 12 abril 2018].
* ↑ «Denuncien un acte de vandalisme contra una escultura de Josep Maria Subirachs». Vilaweb.cat, 18-12-2022. [Consulta: 13 març 2023].
* ↑ «Arrenquen l’hèlix del monument de Subirachs dedicat a Monturiol a Barcelona». ElPeriódico.cat, 18-12-2022. [Consulta: 13 març 2023].
* ↑ «Vandalitzen el submarí dedicat a Narcís Monturiol». Betevé.cat, 18-12-2022. [Consulta: 13 març 2023].

## Bibliografia

* Capó, Aleix; Catasús. Barcelona Esculturas (en castellà). Barcelona: Edicions Polígrafa, 2001. ISBN 84-343-0979-3.
* Corredor-Matheos, José. Subirachs (en castellà). Barcelona: Edicions Polígrafa, 1975. ISBN 84-343-0217-9.
# Carolina Bang

Carolina Herrera Bang (Santa Cruz de Tenerife, 21 de setembre de 1985), més coneguda com a Carolina Bang, és una actriu espanyola d'ascendència parcialment noruega per part de mare. Va ser nominada al premi Goya, màxim guardó del cinema espanyol, com millor actriu revelació en 2010. El juny de 2014 es va casar amb el director Álex de la Iglesia, amb qui té dues filles.

## Carrera

Va estudiar interpretació i arquitectura tècnica. Comença la seva carrera en els mitjans en 2007 treballant en curtmetratges. Més tard va fer el salt a la televisió, destacant el paper de la androide "Lorna" en la sèrie Plutón B.R.B. Nero, dirigida per Álex de la Iglesia.
En 2011, l'actriu va fitxar per la sèrie de Telecinco Tierra de lobos.
Surt recurrentment a Web Therapy com Isabel Valero.
El 2016 es va anunciar la seva participació en la segona temporada de la sèrie Víctor Ros.

## Trajectòria Professional
### Cinema

* 2007: Madrid-Moscú
* 2008: El forjador de historias
* 2008: Dime que yo
* 2009: Vengo con tres heridas, episodi de TV.
* 2010: Balada triste de trompeta
* 2011: La chispa de la vida
* 2011: 036
* 2011: La daga de Rasputín
* 2012: La apuesta de Pascal
* 2013: Las brujas de Zugarramurdi
* 2014: Musarañas
* 2014: Ciega a citas
* 2014: Cambio de ruta
* 2015: Mi gran noche
* 2016: Pieles
* 2017: Algo muy gordo

### Televisió

* 2008-2009: Plutón BRB Nero com Lorna
* 2009: Los exitosos Pells com Marina Fernández
* 2009: Los hombres de Paco com Maya Azcárate
* 2010-2014: Tierra de lobos com Inés
* 2014: Dos a la Carta com Belén
* 2014: Ciega a citas com Covadonga García "Cova"
* 2014: Velvet com Verónica Lago
* 2016: Web Therapy com Isabel Valero
* 2016: Víctor Ros com Madame de Suberwick
* 2017: Dorien com Dorien

## Curiositats

Aquesta actriu ha estat guardonada dos cops amb els Premis YoGa: una el 2011 a la pitjor actriu per Balada triste de trompeta i una altra el 2019, el premi especial 30è Aniversari, per ser l'única actriu que va encaixar amb elegància el seu antipremi de l'any 2011.

## Referències

* ↑ Lucía González "Si me tocan más papeles de chica sexy, ya tendré tiempo de 'desencasillarme'" // El Mundo. - Viernes 14/01/2011. Actualizado 13:47h.
* ↑ Álex de la Iglesia y Carolina Bang, de paseo con sus dos niñas, Julia y Daniela, hola.com, 19 de juny de 2018
* ↑ Carolina Bang: «Ser la musa de mi marido es un auténtico lujo», La voz de Galicia, 17 de setembre de 2016
* ↑ 'Víctor Ros': aparece en Linares madame de Suberwick, una aristócrata francesa interpretada por Carolina Bang, rtve.es, 1 de novembre de 2016
* ↑ Los YoGa premian lo peor del cine español e internacional, Público, 2 de febrer de 2011
* ↑ ANTI-PREMIOS YOGA A LO PEOR DE LA PRODUCCIÓN CINEMATOGRÁFICA DE 2018, cineyteatro.es
# Steam

Steam és una plataforma de videojocs desenvolupada per Valve Corporation mitjançant la qual la companyia posa a la disposició dels usuaris serveis tals com compres digitals, actualitzacions instantànies, llistat de servidors disponibles, assoliments, servei de missatgeria instantània entre jugadors, ofertes exclusives, informació d'última hora, etc.
Per a poder gaudir de tots aquests serveis, és necessari estar registrat en el servei mitjançant la creació d'un compte gratuït, a la qual es vinculen els videojocs comprats pel jugador. Aquests jocs poden ser tant els jocs que s'ofereixen per a la compra en el mateix programa, com jocs comprats en tendes físiques
La compra en línia es realitza directament des del client Steam. Els requisits són una targeta de crèdit, un compte de PayPal o Webmoney, una targeta prepagament PaysafeCard (adquirible en qualsevol Epay, Correus, Cabines de Telefónica, Telecor, *Opencor, Caixa Galícia, Cajamar, Disa i Canal Recarregues de Telefónica.) i una connexió a Internet. El producte adquirit s'afegeix automàticament a la llista de jocs i comença la seua descàrrega.
Steam es reserva el dret a variar el preu en funció del país on es trobe el client. Per exemple, Call of Duty 4: Modern Warfare costava 49,95 dòlars als Estats Units i 88,5 a Austràlia. Steam també té la capacitat de restringir la disponibilitat dels jocs depenent de la regió i ubicació.
El primer videojoc eròtic en ser publicat sense censura fou Okujō no Yurirei-san prop del 2015.

## Referències

* ↑ Chalk, Andy «Kindred Spirits on the Roof is bringing "frank depictions" of sex to Steam». PC Gamer, 01-09-2015 [Consulta: 18 juliol 2017].
# Orsa

Una orsa és una peça de fusta, de ferro o més actualment de fibra de vidre utilitzada per millorar l'estabilitat d'una barca o d'un vaixell. En cas que el sistema de propulsió sigui una hèlix, l'orsa actua de contrapès i se situa a la quilla de l'embarcació; si és de vela, l'orsa té forma rectangular com en el cas dels optimist, ovalada com en els 420 i 470 o trapezoidal com en el cas dels creuers monobuc.
Un pla contra la deriva específic és desitjable en els vaixells perquè puguen anar amb eficàcia contra el vent. La mesura antideriva pot ser fixa (mal anomenada "quilla") o mòbil, en el cas de l'orsa.
L’orsa mòbil és especialment útil en embarcacions petites, com ara els velers lleugers, perquè permet ajustar la profunditat de l’orsa segons les condicions del vent i el mar, així com la profunditat de l’aigua. Aquest tipus d’orsa es pot pujar o baixar mitjançant un sistema de politges o palanques, fet que facilita maniobres en zones poc profundes o quan cal transportar l’embarcació.
En vaixells més grans, l’orsa fixa proporciona una estabilitat addicional i ajuda a mantenir el rumb durant navegacions llargues. Aquest tipus d’orsa sol estar integrada a l’estructura del vaixell i pot estar construïda amb materials com ferro colat, plom o altres metalls pesants, per tal de garantir un baix centre de gravetat.
A més, les embarcacions modernes poden combinar sistemes d’orsa amb altres elements com timons equilibrats o quilles basculants per millorar-ne el rendiment en diferents condicions de navegació. Els avenços en materials com la fibra de carboni i els dissenys hidrodinàmics també han permès desenvolupar orses més eficients, amb menys resistència a l’aigua i millor capacitat de navegació contra el vent.
L’orsa, per tant, no només és un element estructural clau per a l’estabilitat d’una embarcació, sinó que també és essencial per a l’eficiència i seguretat en la navegació.

## Galeria

* Forces de l'orsa i el vent
* Esquema orsa i estabilitat
* Esquema de quilla plana abatible ("Orsa")
* Quilla amb orsa abatible

## Vegeu també

* Quilla
* Quilla de balanç
* Orsar
* Embarcació d'orsa

## Referències

* ↑ «Embarcació d'orsa». Diccionari d'esports nàutics. Termcat. [Consulta: 25 maig 2015].
* ↑ L'orsa funciona com una ala, una ala, però en aquest cas sota l'aigua.
# Horace Vernet

Emile Jean Horace Vernet (París, 30 de juny de 1789 - París, 17 de gener de 1863) va ser un pintor francès de batalles, esportista, i orientalista àrab.

## Biografia

Vernet era fill de Carle Vernet, un altre famós pintor, el qual era fill de Claude Joseph Vernet. Irònicament va néixer en el Museu del Louvre de París quan els seus pares es refugiaven allà durant la Revolució Francesa. Aviat va començar a interessar-se pels temes bèl·lics i va representar la seva idealització del soldat francès.
El 1819 arriba a representar de forma immensa, escenes de batalla a gran escala. Va triar les campanyes napoleòniques, sobretot a Itàlia, com per exemple, la batalla del pont d'Arcole (on representa a Napoleó portant la bandera de França), la batalla de Marengo i la captura de Roma. El 1839 va realitzar el primer daguerreotip del port de Marsella.
Vernet va pintar moltes més escenes de les Guerres Napoleòniques, com la batalla de Jena. A més mentre realitzava les seves pintures, va acompanyar a l'exèrcit francès destinat a la Guerra de Crimea, representant diferents accions que es van produir durant la contesa, com la batalla de l'Ànima. També va exercir de cronista gràfic en Algèria, on les tropes franceses van capturar el Pas de Mouzia. Vernet va morir en la seva casa de París el 1863.

## Galeria

* The Battle of Valmy (1826)
* Polish Prometheus (1831)
* Hunting in the Pontine Marshes (1833)
* Scene from the Mexican Expedition in 1838 (1841)
* Judith et Holopherne, 1831
* The Taking of the Malakoff Redoubt (1858)
* An Algerian Lady Hawking (1829)
* Siege of Saragossa (1819)
* Pope Julius II ordering Bramante and Michelangelo to design St Peter's Basilica (1827)

## Curiositats

En una de les històries escrites per Arthur Conan Doyle sobre el detectiu Sherlock Holmes, L'intèrpret grec, Sherlock diu que un dels seus avantpassats va ser Horace Vernet.

## Referències

* ↑ «Horace Vernet | French painter» (en anglès). britannica.com. [Consulta: 1r octubre 2022].
* ↑ Athanassoglou-Kallmyer, Nina Maria «Horace Vernet's "Academic Study of an Adolescent Boy" and the Artist's Student Years». Record of the Art Museum, Princeton University, 45, 2, 1986, pàg. 17–24. DOI: 10.2307/3774584. ISSN: 0032-843X.
* ↑ Shuali, Jonathan Jacobo Bar. Breve historia del ejército napoleónico: Ejércitos 9 (en castellà). Nowtilus, 2022-03-15. ISBN 978-84-1305-244-1.
* ↑ Burke, Peter. Eyewitnessing: The Uses of Images as Historical Evidence (en anglès). Reaktion Books, 2006-01-27, p. 148. ISBN 978-1-86189-828-9.
* ↑ HANNOOSH, MICHÈLE «Horace Vernet’s ‘Orient’: photography and the Eastern Mediterranean in 1839, part II: the daguerreotypes and their texts». Burlington Magazine, 2016, pàg. 430-439.
# Ràfega

«Ràfega» té aquests significats:
* Automobilisme: Fer llums o ràfegues per saludar, avís de perill o cedir el pas.
* Meteorologia: Fenomen meteorològic, vegeu Ràfega
* Música: Ràfega op.53, partitura musical de Joaquín Turina per a guitarra.
* Electrònica: En informàtica i telecomunicacions la informació es pot transmetre en ràfegues
* Neurofisiologia: Manera en què el cervell processa la informació que arriba al còrtex auditiu, vegeu ràfegues (neurofisiología)
Viccionari
# Màquina de ribot

La màquina de ribot, o màquina de garlopa, és un enginy del segle xix per elaborar taps de suro a partir de carracs. Podria ser el símbol de la primera mecanització de la indústria suro-tapera.
Els orígens no són gaire clars. D'origen probablement francès, el primer model de màquina de ribot construït a Catalunya fou de Francesc Vidal Moner, aproximadament el 1850. La seva utilització, però, no es generalitzà fins a les dues darreres dècades del segle xix i, encara, per fer taps de baixa qualitat. La introducció d'aquest tipus de màquina no alterà el procés de producció tradicional.
Les màquines de ribot, mogudes a mà, permetien fer entre quatre i cinc mil taps diaris, davant els mil o mil cinc-cents dels tapers artesans. A més, permetia una gran flexibilitat en la producció de taps: a més de tolerar mides i diàmetres diversos, podia fer taps cilíndrics, cònics o puntuts i de «ple rodó» (taps d'imitació a mà als quals només se'ls arrodonien les arestes).
Significaren un primer pas cap a la proletarització de l'ofici de taper, ja que el temps d'aprenentatge era menor i, en permetre la incorporació de mà d'obra femenina, comportaren una caiguda substancial dels salaris. L'aparició d'aquesta màquina va provocar una vaga de tapers de Sant Feliu de Guíxols que temien que aquest nou enginy els deixés sense feina.

## En museus

El Museu del Suro de Palafrugell exposa dues màquines de ribot, provinents de la col·lecció Hijos de Benito Planellas de Sant Feliu de Guíxols.

## Vegeu també

* Màquina de barrina
* Màquina d'esmeril

## Referències

* ↑ Full del Museu del Suro de Palafrugell
* ↑ Medir 1953: p. 79

## Bibliografia

* La màquina de ribot (i la mecanització de la indústria suro-tapera). Museu del Suro, 1993.
* Medir, Ramir. Historia del Gremio Corchero. Editorial Alhambra, 1953.
# Casa Josep Sabadell

La casa Josep Sabadell és un edifici situat a la cantonada de l'Avinguda Meridiana i el carrer de la Corunya del barri d'el Clot de Barcelona.

## Història

Va ser projectat per l'arquitecte Josep Masdéu i Puigdemasa per encàrrec de Josep Sabadell i Giol i construït entre els anys 1914 i 1918, segons s'indica a la façana.

## Descripció

Consta i de planta baixa i tres pisos, i cada planta té un disseny diferent, amb les obertures perfilades de formes diverses i amb un abundant ús de la ceràmica i dels esgrafiats. Combina elements modernistes, com les estalactites i el trencadís de la part inferior dels balcons, amb motius ceràmics i gerros de flors esgrafiats propis del noucentisme.
Les tribunes poligonals centrals, una per cada costat de les tres façanes, són inserides dins un arc de maó vist. A l'interior hi ha rajoles vidriades amb imatges de Sant Jaume, de la Mare de Déu de Montserrat, de Sant Jordi i de la creu de Sant Andreu. L'edifici té balcons tancats amb vidrieres i finestrals rematats amb esgrafiats vermells que representin gerros amb motius florals, i la decoració ceramista es manté a l'interior.

## Referències

* ↑ Santos Herrera, Inma «Edificio Sabadell: Un tesoro en la Meridiana». Metropoli, 12-09-2018.
* ↑ «Casa Sabadell». Barcelona modernista i singular.
* ↑ «Edifici Sabadell». Eix Clot.

## Enllaços externs

* «Casa Josep Sabadell». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Josep Sabadell i Giol

Josep Sabadell i Giol (vila de Gràcia, 1856 - desembre de 1914) fou un polític i empresari català.

## Biografia

Era un important constructor, fou el promotor del parc d'atraccions i del casino de carretera de la Rabassada (1909), on hi tenia un terreny limítrof, i que fou inaugurat el 1911. També va promoure el projecte de tramvia del carrer de Casp a Can Gomis.
President de la Confederació Patronal Catalana i vocal de la Unió Gremial de Barcelona, el 1908 fou nomenat president del Centre de Contractistes i Mestres d'Obres de Barcelona, també fou concessionari del ferrocarril elèctric de Barcelona a Manresa i d'un funicular a Montserrat el 1908. També fou membre de l'Associació Catalanista d'Excursions Científiques.
Políticament, va ser alcalde de la vila Gràcia en 1892, i quan aquesta fou incorporada a Barcelona, fou regidor del districte 8 en 1897 pel Partit Liberal Conservador. El 1913 l'empresa explotadora del casino va fer fallida i Josep Sabadell va morir en una epidèmia de tifus el desembre de 1914.

## Referències

* ↑ «Històries de la Rabassada». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 26 abril 2015].
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p. 257. ISBN 978-84-9850-461-3.
* ↑ La Rabassada. La utopia de l'oci burgès. Turiscòpia. Grup de treball de l'Institut Català d'Antropologia, juliol 2011, p. 130-131.
# Mas Mallol (Rabós)

El Mas Mallol és un mas situat al terme municipal de Rabós d'Empordà. Està situat a 3 quilòmetres al nord del nucli urbà, al costat de la carretera que porta a Sant Quirze de Colera. És un mas típic de les construccions rurals de la zona, que encara està habitat, per bé que no de manera permanent.
# Mallol

«Mallol» té aquests significats:
* Agricultura
** Mallol (cep), planço de cep, cep plantat de fa poc
* Toponímia:
** El Mallol (La Vall d'en Bas), vila del municipi garrotxí de la Vall d'en Bas
** El Mallol (Bonastre), muntanya del municipi de Bonastre a la comarca del Baix Penedès
** El Mallol d'en Calç, muntanya del municipi de Forallac a la comarca del Baix Empordà
** Mas Mallol, antic mas de Macià Mallol i Bosch a Tarragona. Posteriorment seu de diverses escoles.
** Mas Mallol (Rabós), mas al municipi de Rabós d'Empordà
** Puig d'en Mallol, muntanya del municipi de Vilopriu a la comarca del Baix Empordà
** Turó del Mallol, muntanya del municipi de Sant Cugat del Vallès a la comarca del Vallès Occidental
** Turó de Can Mallol, muntanya del municipi de Barcelona a la comarca del Barcelonès
* Biografies:
** Berenguer Mallol (segle xiii), mercader, armador i militar català
** Ignasi Mallol i Casanovas (Tarragona, 1892 - Bogotà, Colòmbia, 1940), pintor i pedagog català
** Josep Maria Mallol Suazo (Barcelona, 1910 - 1986), pintor i dibuixant
** Lluís Mallol i Suazo (Barcelona, 1900 - 1968), dibuixant
** Macià Mallol i Bosch (Tarragona, 1876 - Barcelona, 1960), polític i empresari català
** Tomàs Mallol i Deulofeu (Sant Pere Pescador, 1923 — Girona, 2013), cineasta català
# Coll Nord de Subenuix

El Coll Nord de Subenuix és una collada que es troba en el terme municipal d'Espot,a la comarca del Pallars Sobirà, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
«El nom pot referir-se a l'important pontarró pel qual el camí ral del Portarró travessa el riu de Subenuix (del basc zubi, pont i -uix, referint-se a les diverses parts i zones d'aquesta vall)».
El coll està situat a 2.508,6 metres d'altitud, entre l'Agulla del Portarró al nord i el Pic Inferior de Subenuix al sud; comunica la Coma dels Pescadors (O) i la Vall de Subenuix (E).

## Rutes

* Dues són les opcions pel vessant occidental de la Vall de Sant Nicolau:
** Des de l'Estany Nere: vorejant la seva riba septentrional i ascendir fins a la collada.
** Des del Portarró d'Espot rodejant pel sud l'Agulla del Portarró.
* També són dues les alternatives per l'occidental Vall de Subenuix:
** La septentrional, busca el coll des de l'extrem sud de l'Estany de Subenuix.
** La meridional, ho fa des de la riba occidental de l'Estany Xic de Subenuix.

## Referències

* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 26 abril 2011].
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Coll Nord de Subenuix. [Consulta: 19/10/2013]
* ↑ Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Portada/efemèride desembre 21

Chris Evert
« 20 de desembre · 21 de desembre · 22 de desembre »
# Sola (pel·lícula)

Sola és una pel·lícula de l'Argentina filmada en Eastmancolor dirigida per Raúl de la Torre segons el seu propi guió que es va estrenar el 19 d'agost de 1976 i que va tenir com a actors principals a Graciela Borges, Mabel Manzotti, Luis Brandoni i Lautaro Murúa.

## Sinopsi

Una dona separada afronta el seu futur i revisa els seus objectius.

## Repartiment

* Graciela Borges
* Mabel Manzotti
* Luis Brandoni
* Lautaro Murúa
* Adrián Ghío
* Héctor Pellegrini
* Marta Bianchi
* Abel Sáenz Buhr
* Susy Kent
* Claudio Levrino
* Mario Luciani
* Héctor Tealdi
* Horacio Denner
* Elda Basile
* Fernando "Tacholas" Iglesias
* Josefina Faustín
* Dora Mils
* Jorge Casamian
* Evangelina Massoni

## Comentaris

C.A. s La Prensa va escriure:
| « | ”La direcció de Raúl de la Torre no ens mostra a aquest director amb la força de les seves altres realitzacions.” | » |
La Nación va opinar:
| « | ”El film sencer gira entorn d'Alejandra –una excel·lent Graciela Borges_.” | » |
La Razón va opinar:
| « | ” Un film nacional ben filmat.” | » |
Manrupe i Portela escriuen:
| « | ”…llibre poc creïble. Al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1976 va obtenir les “Conquilles de Llauna” al pitjor llargmetratge, a la pitjor interpretació femenina (Borges) i al pitjor guió (aquest últim ex acquo).” | » |

## Referències

* ↑ "Los gitanos van al cielo" obtiene la Concha de Oro", ABC, 23 de setembre de 1976
* Raúl Manrupe, María Alejandra Portela. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2001, p. 540. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre Sola a Cine Nacional