OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Madirac

Madirac (en francès Madirac) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 61 | 75 | 78 | 115 | 136 | 156 | 195 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michèle Boutant | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 10 gener 2011].
# Sang calenta

Sang calenta (Hot Blood) és una pel·lícula estatunidenca de Nicholas Ray, estrenada el 1956 i doblada al català.

## Argument

Marco Torí, rei dels gitanos a Califòrnia del sud, té una malaltia terminal. Vol que el seu germà més jove el succeeixi, però Stephano en canvi està decidit a ser un ballarí.
Després de posar contra ell un empresari potencial, Marco arranja un matrimoni per al seu germà amb Annie Caldash, una gitana atractiva. Stephano enfureix el seu pare Theodore i el germà Xano per resistir-se als encants d'Annie i negant-se a casar-se amb ella. Està enamorat d'una rossa anomenada Velma.
Annie li fa una proposta. El seu pare vol que Stephano li pagui una rica dot, i escapar-se abans del matrimoni. El germà de Stephano està intentant recollir diners per a un viatge a "la terra promesa." Persuadeix Stephano de planejar un casament on es desmaiarà durant la cerimònia, amb la qual cosa partirien la dot i donarien una lliçó als seus parents avariciosos. Però Stephano acaba duent a terme el matrimoni i marxant amb Velma, trobant treball en clubs de dansa barats. Comença a enyorar Annie. Retorna al camp de gitanos per trobar Marco i ella junts, sorprenentment feliços. Equivocadament creu que ara són junts, però Marco explica que està gaudint merament dels darrers dies preciosos de la seva vida. Stephano accepta convertir-se en el nou rei gitano, amb Annie la seva reina.

## Repartiment

* Jane Russell: Annie Caldash
* Cornel Wilde: Stephano Torino
* Luther Adler: Marco Torino
* Joseph Calleia: Papa Theodore
* James H. Russell: Xano
* Nina Koshetz: Nita Johnny
* Helen Westcott: Velma
* Mikhail Rasumny: Old Johnny
* Wally Russell: Bimbo

## Referències

* ↑ Esadir
* ↑ «Hot Blood». The New York Times.
# Lo Pot

Lo Pot (en francès Le Pout) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 107 | 128 | 133 | 302 | 371 | 340 | 345 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Suzette Grel | PS |
| 2008- | Marcel Courbères | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 10 gener 2011].
# Marc Stevens (actor)

Marc Stevens 2 de setembre de 1943 - 28 de gener de 1989), va ser un intèrpret eròtic estatunidenc. De vegades s'acredita com a Mark '10½' Stevens o Mark Stevens.

## Primers anys

Marc Stevens va néixer Mark Kuttner a Brooklyn el 1943. Va ser el tercer dels quatre fills dels pares jueus de primera generació Walter i Hannah. Va assistir a la Midwood High School a Brooklyn.

## Carrera

Stevens va ser una figura pionera de la indústria del sexe durant la dècada de 1970, a Nova York. Va aparèixer en més de 80 pel·lícules pornogràfiques; també va dirigir una companyia de dansa eròtica anomenada Le Clique i va actuar a espectacles sexuals en directe. Era bisexual i, tot i que va aparèixer favorablement en pel·lícules heterosexuals i loops porno, també va fer una sèrie de pel·lícules gais. Va ser un íntim associat de les principals figures de la indústria del sexe com Jason i Tina Russell, Annie Sprinkle, que també va ser la seva veïna durant un temps, Sharon Mitchell, Jamie Gillis, Georgina Spelvin i Gloria Leonard. Alt i prim, amb una musculatura ben definida, tenia el sobrenom de "10½" per la suposada mida del seu penis circumcidat. Va ser fotografiat per Robert Mapplethorpe.

## Filmografia destacada

Pel·lícules notables amb Marc Stevens són:
* The Devil in Miss Jones
* All about Gloria Leonard
* Michael, Angelo and David

## Reconeixement honorífic

Stevens va ser inclòs pòstumament a la Saló de la Fama XRCO el 30 d'abril de 2008. Va ser inclòs al Saló de la fama d'AVN el 26 de gener de 2019.

## Mort

Stevens va morir de sida el 1989.
Malgrat el seu protagonisme a la dècada de 1970 i el fet que va produir dues memòries (fa temps exhaurides i suposadament escrites per la seva mare), titulades 10½! i Making It Big, des de llavors, Stevens ha cridat relativament poca atenció.

## Referències

* ↑ «Marc Stevens at iafd.com».
* ↑ «Porn Field Leader: He Promotes Himself». Reading Eagle, 18-06-1976.
* ↑ «Marc Stevens: 'Mr. 10 ½' – The Wild Life and Tragic Fall of the New York Porno Party King – Part 1». therialtoreport.com. Arxivat de l'original el 23 de febrer 2017.
* ↑ NYC Sex: How New York Transformed Sex in America. Scala Publishers, 2002, p. 205. ISBN 1857592778.
* ↑ Jennings, David. Skinflicks: The Inside Story of the X-Rated Video Industry - David Jennings - Google Boeken, 2000. ISBN 9781587211843.
* ↑ «XRCO Announces 2008 Award Winners». .
* ↑ «Meet the 2019 AVN Hall of Fame Inductees». Adult Video News.
* ↑ Jennings, David. Skinflicks: The Inside Story of the X-Rated Video Industry - David Jennings - Google Boeken, 2000. ISBN 9781587211843.
* ↑ Sullivan, Rebecca. Bonnie Sherr Klein's 'Not a Love Story'. University of Toronto Press, Scholarly Publishing Division, 2014, p. 59. ISBN 9781442627246.

## Enllaços externs

* Marc Stevens a l'Internet Adult Film Database
* Marc Stevens a Adult Film Database (anglès)
* Mark Stevens' Party Invites
# Bicêtre

Bicêtre és un antic hospital francès situat en l'actual municipi de Kremlin-Bicêtre.
El 1633, el rei Lluís XIII de França hi va fer construir un hospital per als militars invàlids. Més tard es convertí en un manicomi i després en una presó.

## Toponímia

El nom de Bicêtre prové del fet que la fortalessa havia estat construïda sobre els terrenys del bisbe de Winchester (francitzat com Vincestre, després com Bicestre…).

## Història

Va ser a Bicêtre on el tapisser Guilleret inventà la camisa de força l'any 1770. També aquí es va fer, el 17 d'abril de 1792, el primer assaig de la guillotina, sobre corders vius i després sobre els cadàvers de tres rodamons.
* Jacques Roux — cèlebre personatge dels « enragés », es va suïcidar a Bicêtre per escapar de la guillotina.

## En la literatura

Bicêtre és l'escenari de la cèlebre novel·la de Victor Hugo, Le Dernier Jour d'un condamné.
* Bicêtre se cita sovint a La Comédie humaine d'Honoré de Balzac, en particular dins Ferragus
* En quatre capítols de la novel·la Les Mystères de Paris, Eugène Sue descriu les condicions dels malalts i el darrer dia dels condemnats a Bicêtre.
* Georges Brassens utilitza per metonímia Bicêtre per significar l'hôpital en dues de les seves cançons: L'Ancêtre i Le Boulevard du temps qui passe
# Socis i perdiguers

Socis i perdiguers (títol original: Turner and Hooch) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Roger Spottiswoode, estrenada l'any 1989. Ha estat doblada al català.

## Argument

Turner, policia amb la seva vida ordenada i tranquil·la ha d'adoptar el gos d'un amic mort per criminals. El gos, Hooch, pertorbarà la vida calmada de Turner, però resulta ser un excel·lent amic.

## Repartiment

* Tom Hanks: Detectiu Scott Turner
* Mare Winningham: Dra. Emily Carson
* Craig T. Nelson: Cap Howard Hyde
* Reginald VelJohnson: Detectiu David Sutton
* Scott Paulin: Zack Gregory
* J. C. Quinn: Walter Boyett
* John McIntire: Amos Reed
* David Knell: Ernie
* Ebbe Roe Smith: Harley McCabe
* Kevin Scannell: Jeff Foster
* Joel Bailey: Ferraday
* Mary McCusker: Katie
* Ernie Lively: El recepcionista del motel
* Eda Reiss Merin: Sra. Remington
* Clyde Kusatsu: Kevin Williams
* Elaine Renee Bush: La caixera

## Premis i nominacions
### Premis

* 1990: premi ASCAP per Charles Gross

### Nominacions

* 1990: Premi Young Artist pel millor film familiar- Comèdia o musical

## Referències

* ↑ «Socis i perdiguers». esadir.cat.
* ↑ «Turner and Hooch». The New York Times.
# Contursi Terme

Contursi Terme és un municipi italià situat al territori de la província Salern, a la regió de Campània. El 2020 tenia 3.243 habitants.

## Referències

* ↑ Dato Istat Arxivat 2021-10-06 a Wayback Machine. — Població resident a 31 de gener del 2020 (dada provisional).

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de Contursi Terme Arxivat 2009-05-31 a Wayback Machine.
# Sent Caprasi de Bordèu

Sent Caprasi de Bordèu (en francès Saint-Caprais-de-Bordeaux) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 666 | 884 | 1.006 | 1.805 | 2.321 | 2.534 | |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2007 | Jean-Paul Petit | PCF |
| 2007- | Mickaël Felloneau | CPNT |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Soldat universal: El retorn

Soldat universal: El retorn (títol original: Universal Soldier: The Return) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Mic Rodgers, estrenada el 1999. Ha estat doblada al català. És la continuació d’Universal Soldier (1992) dirigida per Roland Emmerich. Ha estat doblada al català.

## Argument

Veronica ha tingut una filla amb Luc Deveraux, antic UNI-SOL (Universal Soldier), que treballa com a expert en el seu programa d'entrenament, quan té lloc un problema molt greu: S.E.T.H., l'ordinador que controla els UNI-SOL, es torna independent i s'amotina.

## Repartiment

* Jean-Claude Van Damme: Luc Deveraux
* Michael Jai White: S.E.T.H
* Heidi Schanz: Erin Young
* Daniel von Bargen: El general Radford
* Xander Berkeley: Dr. Dylan Cotner
* Bill Goldberg: Romeo
* Justin Lazard: El capità Blackburn
* Kiana Tom: Maggie
* Karis Paige Bryant: Hillary Deveraux, la filla de Luc
* Brent Hinkley: Squid

## Box-office

Amb un pressupost de 45 milions de dòlars, els resultats al box-office són molt decebedors: el film només recull 67.893 dølars als Estats Units i només suma 2,7 milions de recaptacions mundials.

## Saga

És la primera vegada que Jean-Claude Van Damme accepta fer una continuació, abans havia rebutjat les continuacions de Kickboxer i Bloodsport.

### Films

* 1992: Soldat universal (1992) de Roland Emmerich
* 1999: Universal Soldier: The Return de Mic Rodgers
* 2009: Universal Soldier: Regeneration de John Hyams
* 2012: Universal Soldier: El Dia del judici de John Hyams

### Telefilms

* 1998: Universal Soldier II: Brothers in Arms de Jeff Woolnough
* 1999: Universal Soldier III: Unfinished Business de Jeff Woolnough

## Referències

* ↑ «[esadir.cat/filmoteca/fitxa/node/Soldat_universal__El_retorn Soldat universal: El retorn]». esadir.cat.
* ↑ Gelder, Lawrence Van «FILM REVIEW; Soldiers Dying to Serve, And Die to Serve They Do» (en anglès). The New York Times, 21-08-1999. ISSN: 0362-4331.
* ↑ JP. «3:10 to Yuma (2007)- JPBox-Office». [Consulta: 2 abril 2018].
* ↑ «Universal Soldier: The Return (1999) - Box Office Mojo» (en anglès). [Consulta: 2 abril 2018].
# Escape Room (pel·lícula)

Escape Room és una pel·lícula de terror psicològic de 2019 dirigida per Adam Robitel i escrita per Bragi F. Schut i Maria Melnik. És protagonitzada per Logan Miller, Deborah Ann Woll, Taylor Russell, Tyler Labine, Jay Ellis i Nik Dodani.
El desenvolupament de la pel·lícula va començar l'agost de 2017, aleshores sota el títol The Maze, i també va començar el procés de càsting. La filmació va tindre lloc a Sud-àfrica a finals de 2017 i fins al gener de 2018.
Escape Room va ser estrenada als Estats Units el 4 de gener de 2019 gràcies a Sony Pictures Entertainment i Columbia Pictures, i va ser un èxit de taquilla; recaptant més de 155 milions de dòlars a tot el món partint de la base d'un pressupost de 9 milions de dòlars. La pel·lícula va rebre crítiques de tot tipus per part dels crítics, van elogiar l'atmosfera de la pel·lícula i el repartiment, però alhora criticaven la trama familiar i el seu fracàs per a aprofitar al màxim la seua premissa. Es planeja llançar una seqüela el 2020.

## Referències

* ↑ «Escape Room (2019)». Box Office Mojo. IMDb. [Consulta: 2 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Escape Room a The Numbers (anglès)
# Step Up

Step Up és una pel·lícula romàntica orientada també cap al musical, dirigida per Anne Fletcher i protagonitzada per Channing Tatum (Tyler Gage) i Jenna Dewan (Nora Clark).
La pel·lícula explica la vida artística i personal del dos protagonistes. Nora és una bona ballarina d'una famosa escola de ball, al contrari que Tyler, que és un ballarí del carrer. Per situacions de la vida, Tyler acaba a l'escola de Nora i encara que al principi no vulguin, acaben treballant junts en un projecte molt important que canviarà les seves vides. La continuació d'aquesta pel·lícula es titula Step Up 2 The Streets, també coneguda a Espanya com Street Dance, estrenada el 14 de febrer de 2008.

## Repartiment

* Channing Tatum és Tyler Gage
* Jenna Dewan és Nora Clark
* Mario és Miles Darby
* Drew Sidora és Lucille "Lucy" Avila
* Damaine Radcliff és Mac Carter
* De'Shawn Washington III és Skinny Carter
* Alyson Stoner és Camille Gage
* Rachel Griffiths és Directora Gordan
* Josh Henderson és Brett Dolan
* Heavy D és Omar

## Banda sonora

* Bout It - Yung Joc featuring 3WL
* Get Up - Ciara featuring Chamillionaire
* (When you Gonna)Give It Up to Me - Sean Paul featuring Keyshia Cole
* Show me the Money - Petey Pablo
* 80's Joint - Kelis
* Step Up - Samantha Jade
* Say Goodbye - Chris Brown
* Dear Life - Anthony Hamilton
* For the Love - Drew Sidora featuring Mario
* Ain't Cha - The Clipse
* I'mma Shine - Youngbloodz
* Feelin Myself - Dolla
* Til the Dawn - Drew Sidora
* Lovely - Deep Side
* U Must Be - Gina Rene
* Made - Jamie Scott
# Sauvanhac (Charente)

Sauvanhac (en francès Sauvagnac) és un municipi francès situat al departament del Charente i a la regió de la Nova Aquitània. L'any 2007 tenia 76 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Sauvagnac era de 76 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 16 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 39 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 39 habitatges eren cases. Dels 30 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 6 en tenien tres, 12 en tenien quatre i 10 en tenien cinc o més. 24 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Sauvagnac el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 42 persones, 27 eren actives i 15 eren inactives. Les 27 persones actives estaven ocupades(16 homes i 11 dones).. De les 15 persones inactives 6 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Sauvagnac hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 375 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana de Charente». Arxivat de l'original el 2015-04-07. [Consulta: 3 agost 2011].
* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Sauvagnac a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Sauvagnac a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sent Genès de Lobaut

Sent Genès de Lobaut (en francès Saint-Genès-de-Lombaud) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 164 | 179 | 168 | 191 | 205 | 250 | 282 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michel Douence | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Carlo Federici Casa

Carlo Federici Casa (Ventimiglia, 21 de juliol de 1906 - Bogotà, 14 de gener de 2004) va ser un matemàtic italià que va treballar a Colòmbia.
Nascut el 1906 a Ventimiglia (frontera d'Itàlia i França), va fer estudis superiors a Itàlia, on va rebre els títols de doctor en Física Pura i de doctor en matemàtiques a la universitat de Gènova, defensant dues tesis titulades Su un $ds^{2}$ einsteiniano (1928) i Sulle congruenze binomie (1930), respectivament. Els anys successius va ser professor ajudant a la universitat (1932-1942) i professor titular a un institut de secundària (1942-1948). El 1945 va ser detingut per les seves activitats polítiques contre el règim feixista italià, ja que tan ell com la seva esposa eren membres del partit comunista.
El 1948 va emigrar a Colòmbia. La seva tasca més important va ser l'actualització de l'estudi de les matemàtiques a la Universitat Nacional de Colòmbia, per la que va treballar fins al 1972 quan es va jubilar, tot i que hi va seguir vinculat la resta de la seva vida. El 1948, quan va arribar, els cursos de matemàtiques de la universitat estaven a càrrec de destacats professors de la Facultat d'Enginyeria que desconeixien els avenços de la matemàtica pura moderna. Federici va iniciar el projecte d'establir els estudis de matemàtiques pures a la Universitat i el 1956 va aconseguir fundar el Departament de Matemàtiques i Estadística. La llicenciatura en matemàtiques superiors es va convertir en carrera, la qual cosa permetia obtenir el títol de matemàtic. Per la seva dedicació a la promoció i desenvolupament de la matemàtica al país va rebre diverses distincions a Colòmbia i Itàlia i va ser membre i fundador d'altres associacions científiques dedicades a l'estudi de les matemàtiques. Va morir a Bogotà l'any 2004.

## Referències

* ↑ Sánchez Botero, 2005, p. 203.
* ↑ Sánchez, 2005, p. 602.
* ↑ Sánchez, 2005, p. 600.
* ↑ Sánchez, 2005, p. 604.
* ↑ Sánchez Botero, 2005, p. 206.
* ↑ Mockus Sivickas, 2012, p. 115.

## Bibliografia

* Hernández, Carlso Augusto; Granés S., José «Conversando con Federici» (en castellà). Nómadas, Num. 14, 2001, pàg. 189-203. ISSN: 0121-7550.
* Mockus Sivickas, Antanas. Pensar la universidad (en castellà). Fondo Editorial Universidad EAFIT, 2012. ISBN 978-958-720-137-6.
* Sánchez, Clara Helena «In Memorian. Carlo Federici Casa» (en castellà). Revista de la Academia Colombiana de Ciencias Exactas, Físicas y Naturales, Vol. 29, Num. 113, 2005, pàg. 600-605. ISSN: 0370-3908.
* Sánchez Botero, Clara Helena «Carlo Federici Casa» (en castellà). Lecturas matemáticas, Vol. 26, Num. 2, 2005, pàg. 197-207. ISSN: 0120-1980.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Carlo Federici Casa» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Carlo Federici Casa». Prezi. [Consulta: 21 octubre 2021]. (castellà)
# Sylvain Maréchal

Sylvain Maréchal (París, 15 d'agost de 1750 - Montrouge, 18 gener 1803) va ser un assagista, poeta, ateu i activista polític francès que va participar en les revoltes al voltant de la Revolució francesa. Va ser un agrarista i precursor del socialisme utòpic i del comunisme que va expressar les seves idees romàntiques sobre una Edat Daurada en l'assaig Manifeste des Egaux ("Manifest dels Iguals", 1796), idees que de tant en tant són descrites també com un "anarquisme utòpic ". També va ser editor del diari Revolutions de París.

## Enllaços externs

* Text del Manifest dels Iguals
# Boissièira (Gard)

Boissièira (en francès Boissières) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Alan Yates

Alan Yates (Northampton, Northamptonshire, Anglaterra, 16 de desembre de 1944) és un lingüista i catalanòfil anglès.

## Biografia

Estudià filologia a la Universitat de Cambridge, on s'inicià en la catalanística amb Geoffrey J. Walker, en el programa d'estudis instituïts per Josep Maria Batista i Roca.
Des del 1968 és professor del departament d'Hispàniques de la universitat de Sheffield, on des del 1990 ocupa la càtedra 'Illes Balears' de filologia catalana. S'ha especialitzat en l'ensenyament del català a anglòfons. També ha publicat diversos treballs sobre novel·la catalana moderna i sobre l'obra de Narcís Oller. Ha estat secretari (1971-1980) i president (1987-1990) de l'Anglo-Catalan Society i des del 1980 coordina la col·lecció Occasional Papers de l'Associació. El 1990 li foren concedides la Creu de Sant Jordi i la Creu de Cavaller de l'Orde del Mèrit Civil. El 2003 va rebre el Premi Internacional Catalònia de l'Institut d'Estudis Catalans com a reconeixement al conjunt de la seva obra de recerca. Des de 2006 és membre corresponent de la Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans. El 28 de març del 2007 va rebre el premi Ramon Llull per la seva tasca de divulgació.

## Obres

* Teach Yourself Catalan (1975)
* Una generació sense novel·la? (1975)
* Catalan. A complete course for tourists, businessmen and students (ed. Hodder & Stoughton, 1984)
* A Catalan Handbook (amb A. Ibarz, 1992)
* Aspectes de Narcís Oller premi Carles Rahola d'assaig, (1997)
* Narcís Oller: tradició i talent individual (1998)
* Catalan: a Comprehensive Grammar (1999), amb Max W. Wheeler i Nicolau Dols.

## Referències

* ↑ «Alan Yates». Tralicat. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-21. [Consulta: 20 novembre 2015].
* 1 2 «Alan Yates». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Biografia - Alan Yates». escriptors.cat. Associació d'Escriptors en Llengua Catalana. [Consulta: 23 juny 2021].
* ↑ «DECRET 33/1990, de 23 de gener, de concessió de les Creus de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya». Diario Oficial de la Generalitat de Catalunya, 23-01-1990 [Consulta: 23 juny 2021].
* ↑ «L'Institut d'Estudis Catalans guardona el catalanòfil anglès Alan Yates i l'historiador gironí Antoni Simon». Eixdiari. El Punt, 24-04-2003 [Consulta: 23 juny 2021].
* ↑ «Alan Yates, premi internacional Ramon Llull d'enguany: "La literatura catalana és la que s'escriu en català"». directe!cat. La República, 06-06-2007 [Consulta: 23 juny 2021].

## Enllaços externs

* «Alan Yates». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.