OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eusebi de Nicomèdia

Eusebi de Nicomèdia (grec: Ευσέβιος ο Νικομηδείας) (segle III - Constantinoble, 341) va ser bisbe de Nicomèdia al segle iv.

## Biografia

Va néixer cap a l'any 324 i estava emparentat per la seva mare amb l'emperador Julià l'Apòstata. Primer va ser bisbe de Beirut i després de Nicomèdia que era de fet la capital de l'imperi d'Orient, ja que Dioclecià hi havia establert la residència, fins que Constantí va fixar la capital a Constantinoble. Va ser amic i protector d'Ari o Arri i quan Alexandre, patriarca d'Alexandria el va excomunicar, va sortir en defensa seva. Va escriure també en defensa del bisbe herètic Paulí de Tir. Tant va defensar a Arri, que els arrians van ser coneguts de vegades com a eusebians. Al Concili de Nicea es va oposar al terme ὁμοούσιος ('omousios', consubstancial o igual) però sense èxit. El Concili va determinar que el Pare i el Fill eren consubstancials o iguals mentre que rebutjava el concepte de «creat» per referir-se al Fill. La posició contrària a Eusebi va triomfar i es va unir a les tesis d'Eusebi de Cesarea. Va refusar no obstant signar l'anatema del Concili contra Arri.
No va passar molt de temps quan Eusebi va reobrir la controvèrsia i finalment va ser destituït de la seva seu i desterrat a la Gàl·lia, però aviat, per obra de Flàvia Valèria Constància, la germana de l'emperador, que estava sota influència d'un prevere arrià, Eusebi va ser restaurat i va recuperar el favor de Constantí el Gran, fins al punt que li va administrar el baptisme poc abans de morir (Constantí va ser pagà fins al final de la seva vida).
Eusebi va treballar per l'arrianisme i va intentar (segons diu Teodoret) la destitució d'Eustaci bisbe d'Antioquia, subornant una dona que va llençar contra ell una falsa acusació de caràcter sexual; va procurar també la reposició d'Arri amenaçant a Alexandre bisbe de Constantinoble fins i tot amb la deposició, però la sobtada mort d'Arri va impedir la seva rehabilitació plena.
També Alexandre va morir poc després i Eusebi va ser elegit al seu lloc en contravenció de les normes establertes al Concili de Nicea. Va morir l'any 342. Filostorgi (Philostorgius) l'historiador arrià, diu que va fer miracles i el considera més un mestre que un deixeble d'Arri. Quan els arrians es van dividir entre houmousians i anomians es va al·legar per ambdues parts l'autoritat d'Eusebi.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Eusebius of Nicomedia». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 25 juny 2023].
# Valentin Vassianovitx

Valentin Vassianovitx (Jitòmir, 21 de juliol de 1971) és un director de cinema ucraïnès.
La seva pel·lícula de 2017 Riven Txórnogo va ser seleccionada com a entrada ucraïnesa a la millor pel·lícula en llengua estrangera als 90ns Premis Oscar, però no va arribar a la llista de finalistes de desembre. La cinta Atlantis (2019) va guanyar a la secció Horitzons del 76è Festival Internacional de Cinema de Venècia; també va ser seleccionada com a entrada ucraïnesa per a la millor pel·lícula internacional a la 93a edició dels Premis Oscars, però no va arribar ser-ne finalista.
La pel·lícula Reflection del 2021 va ser seleccionada per ser exhibida a la secció principal de competició del 78è Festival Internacional de Cinema de Venècia.

## Referències

* ↑ «Valentyn Vasyanovych». Festival Internacional de Cinema de Rotterdam. Arxivat de l'original el 25 de desembre 2019. [Consulta: 16 gener 2021].
* ↑ Holdsworth, Nick. «Oscars: Ukraine Selects 'Black Level' for Foreign-Language Category». The Hollywood Reporter, 29-08-2017. [Consulta: 29 agost 2017].
* ↑ «Film 'Atlantis' has more chances for Oscars than Ukrainian nominees of past years - head of Ukrainian Oscar Committee». Interfax Ukraine, 24-09-2020. [Consulta: 24 setembre 2020].
# Valter Molea

Valter Molea (Nàpols, 8 de juliol de 1966) és un remer italià, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en quatre edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1988, 1992, 1996 i 2000. El millor resultat el va obtenir el 2000, a Sydney, on va guanyar la medalla de plata en la prova del quatre sense timoner. A Seül, el 1988, fou cinquè i a Atlanta, el 1996, fou cinquè i sisè respectivament en la mateixa prova, mentre a Barcelona, el 1992, fou novè en el vuit amb timoner.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat del Món de rem, dues d'or i dues de bronze, entre les edicions de 1994 i 1999. També guanyà una medalla d'or a les Universíades de 1987 i dues medalles de plata als Jocs del Mediterrani, el 1993 i 1997.
El 2000 va rebre l'Orde al Mèrit de la República Italiana.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Valter Molea». [Consulta: 19 abril 2024].
* ↑ «World Rowing - Valter MOLEA» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-03-09. [Consulta: 19 abril 2024].
* ↑ «Ufficiale Ordine al merito della Repubblica Italiana Sig. Valter Molea» (en italià).
# Francisco de Vitoria

Francisco de Vitoria O.P. (Burgos, 1483/1486 - Salamanca, 12 d'agost de 1546) va ser un frare dominic espanyol, catedràtic de la Universitat de Salamanca. És reconegut per les seves contribucions al dret internacional i l'economia moral, i és considerat el principal fundador de l'Escola de Salamanca.

## Biografia

Francisco de Vitoria va néixer a Burgos, probablement el 1483, fill de Pedro de Vitoria, de família vitoriana,3 i de Catalina de Compludo, emparentada amb la família judeoconversa dels Cartagena.4 el convent de Sant Pau de Burgos, on va rebre una bona formació humanística.
Cap a 1508 va ser enviat a París, on va estudiar arts i teologia i des de 1513 va impartir classes, primer d'arts i filosofia, i de teologia a la càtedra per a estrangers del col·legi de Saint-Jacques a partir de 1516, fins a obtenir el doctorat en Sagrada Teologia el 1522. Va tornar a Espanya un any més tard com a professor de teologia al Col·legi de Sant Gregori de Valladolid, fins que el 1526 va obtenir la càtedra de teologia de la Universitat de Salamanca. Va introduir la Summa Theologiae de Tomàs d'Aquino com el llibre de text bàsic en teologia. Com que ja per aquell temps Salamanca era una de les universitats més prestigioses d'Espanya i Europa, el tomisme va ser aviat adoptat per altres, difonent-se el realisme aristotèlicotomista.
La dignitat i els problemes morals de la condició humana van ser l'eix al voltant del qual es va desenvolupar la seva obra. Va ser especialment influent per les seves aportacions al dret, encara que també van tenir gran repercussió els estudis sobre teologia i sobre aspectes morals de l'economia.

## Referències

* ↑ «Las Naciones Unidas rinden homenaje en Ginebra al jurista Francisco de Vitoria» (en castellà). ABC [Madrid], 02-10-1986, pàg. 54 [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ «Francisco de Vitoria Compludo» (en castellà). Real Academia de la Historia. Arxivat de l'original el 2024-09-09. [Consulta: 21 novembre 2024].
# Vassili V. Nalímov

Vassili Vassílievitx Nalímov (rus: \Васи́лий Васи́льевич Нали́мов; 4 de novembre de 1910 – 19 de gener de 1997) fou un filòsof i humanista rus. Les seves àrees principals de recerca van ser la filosofia de la probabilitat i les seves manifestacions biològiques, matemàtiques i lingüístiques. També va estudiar els rols de l'agnosticisme i el misticisme en la ciència. Va escriure sobre Psicologia transpersonal. Als 26 anys fou condemnat per contrarevolucionari a un camp de treball a Kolymà per 5 anys, però s'allargà 13 anys més fins al 1954, a la mort de Stalin. La seva rehabilitació, no completa segons ell, no arribà fins al 1960.
Nalímov és conegut també per la seva reputació dins l'àrea de la Cienciometria, atès que fou un del primers a emprar el terme en rus "Naukometriya" juntament amb Mulchenko en l'obra pionera del 1969. Aquest és el terme que es traduiria com cienciometria. Eugene Garfield promogué la traducció a l'anglès del seu llibre pioner i col·laborà a donar difusió de la seva obra a nivell mundial.
El 1987 guanyà la medalla Derek de Solla Price.

## Referències

* ↑ «15.5 Probabilistic vision of the world». A: Union of International Associations. Encyclopedia of World Problems - Archived Information [Consulta: 31 gener 2016].
* ↑ Thompson, Angela «Vasily Vaisilyevich Nalimov ː russian visionary». Journal of Humanistic Psychology, vol. 33, num. 3, 1993, pàg. 82-98. DOI: 10.1177/00221678930333008.
* ↑ Thompson, Angela. «Vasily Vasilyevich Nalimov ː russian visionary. Reprinted from Journal of Humanistic Psychology, vol 33, num 3, 1993, p. 82-98». БИОМЕТРИКИ. [Biometrica]. Arxivat de l'original el 2 de febrer 2016. [Consulta: 31 gener 2016].
* ↑ Nalímov, V. V.; Vasilevich; Mul'chenko Z. M.. Наукометрия, Изучение развития науки как информационного процесса [Naukometriya, the study of the development of science as an information process] (en en rus). Moscow: Nauka, 1969, p. 191.
* ↑ Nalimov V.V.; Mul'chenko Z.M.. Measurement of Science. Study of the Development of Science as an Information Process". Edited Machine Translation. SYSTRAN machine aided translation post-edited for technical accuracy by Robert D. Hill. Arxivat 2016-02-19 a Wayback Machine.
* ↑ «Derek John de Solla Price award of the journal 'Scientometrics'». ISSIː International Society for Scientometrics and Informetrics. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 31 gener 2016].
# Vattenfall Cyclassics 2012

La Vattenfall Cyclassics 2012 era la 17a edició de la cursa ciclista Vattenfall Cyclassics. Es va disputar el diumenge 19 d'agost de 2012 en un recorregut de 245,9 km que tenia l'origen i final a Hamburg.
La victòria fou pel francès Arnaud Démare (FDJ-BigMat), que s'imposà en un esprint massiu per davant de l'alemany André Greipel (Lotto-Belisol) i l'italià Giacomo Nizzolo (RadioShack-Nissan).

## Equips participants

En la cursa hi prenen part 20 equips de 8 ciclistes cadascun: els 18 equips UCI World Tour i dos equips continentants professioanls convidats, l'Argos-Shimano i el Team NetApp.
| Núm | Codi | Equip |
| 1-8 | SKY | Team Sky |
| 11-18 | LTB | Lotto-Belisol |
| 21-28 | AST | Astana Qazaqstan Team |
| 31-38 | LIQ | Liquigas-Cannondale |
| 41-48 | KAT | Team Katusha |
| 51-58 | OPQ | Omega Pharma-Quick Step |
| 61-68 | BMC | BMC Racing Team |
| 71-77 | RNT | RadioShack-Nissan |
| 81-88 | OGE | Orica-GreenEDGE |
| 91-98 | GRS | Garmin-Sharp |
| Núm | Codi | Equip |
| 101-108 | MOV | Movistar Team |
| 111-118 | EUS | Euskaltel–Euskadi |
| 121-126 | LAM | Lampre-ISD |
| 131-138 | RAB | Rabobank ProTeam |
| 141-148 | VCD | Vacansoleil-DCM |
| 151-158 | ALM | AG2R La Mondiale |
| 161-168 | FDJ | FDJ-BigMat |
| 171-177 | STB | Team Saxo-Tinkoff |
| 181-188 | ARG | Argos-Shimano |
| 191-198 | APP | Team NetApp |

## Classificació final

| # | Ciclista | Equip | Temps | Punts UCI |
| 1 | Arnaud Démare (FRA) | FDJ-BigMat | 6h 03' 19" | 80 |
| 2 | André Greipel (GER) | Lotto-Belisol | m. t. | 60 |
| 3 | Giacomo Nizzolo (ITA) | RadioShack-Nissan | m. t. | 50 |
| 4 | Tom Boonen (BEL) | Omega Pharma-Quick Step | m. t. | 40 |
| 5 | Edvald Boasson Hagen (NOR) | Team Sky | m. t. | 30 |
| 6 | Mark Renshaw (AUS) | Rabobank ProTeam | m. t. | 22 |
| 7 | Heinrich Haussler (AUS) | Garmin-Sharp | m. t. | 14 |
| 8 | Manuel Belletti (ITA) | AG2R La Mondiale | m. t. | 10 |
| 9 | Tom Veelers (NED) | Argos-Shimano | m. t. | – |
| 10 | Borut Božič (SVN) | Astana Qazaqstan Team | m. t. | 2 |

## Referències

* ↑ «Vattenfall Cyclassics 2012: Starterliste | Liste des Départ» (PDF). Vattenfall Cyclassics. Upsolut Event GmbH, 18-08-2012. [Consulta: 28 agost 2012].
* ↑ Knudstrup, Simon «Argos-Shimano og NetApp med i Vattenfall Cyclassics» (en danish). Feltet.dk. Feltet, 16-04-2012 [Consulta: 28 agost 2012].
* ↑ «UCI WorldTour Ranking #21 - Vattenfall Cyclassics (GER/UWT)». Union Cycliste Internationale. Infostrada Sports, 19-08-2012. Arxivat de l'original el 3 de gener 2013. [Consulta: 19 agost 2012].

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa Arxivat 2011-04-23 a Wayback Machine.
# Veddel

Veddel o l'Illa de Veddel és un barri del bezirk d'Hamburg-Mitte a la ciutat estat d'Hamburg a Alemanya. A la fi del 2013 tenia 4709 habitants sobre una superfície de 4,4 km², una lleugera baixa de 138 inhabitants en tres anys. Es troba al centre d'una illa formada al nord i a l'est per l'Elba, a l'oest pel Saalehafen i el ferrocarril, al sud el Müggenburger Hafen i l'Östliche Georgswerder Wettern. És el barri amb la taxa d'atur més alta d'Hamburg.

## Història

El barri actual es troba a una illa fluvial molt més llarga amb el mateix nom que després del Tractat de Gottorp del 1768 passa del Slesvig danès a la ciutat hanseàtica d'Hamburg. Era una terra de prats fèrtils però força humits i sovint inundats, principalment per a la ramaderia i la producció de llet. Aquesta illa sense gaire valor al moment del tractat, va adverar-se molt estratègica per al desenvolupament del port d'Hamburg al curs del segle xix.
El barri actual està format per l'antiga Petita Veddel (Kleine Veddel) i de l'illa de Peute. Es divideix en un nucli urbanitzat segons els plans de l'arquitecte-urbanista Fritz Schumacher vers 1929 i per un polígon industrial al llarg d'una xarxa de canals. Forma un conjunt arquitectural homogeni en estil de la nova objectivitat.
L'illa de Gran Veddel passà al port franc i al barri Kleiner Grasbrook a les instal·lacions portuàries d'Hamburg.

## Llocs d'interès

* L'escola pública amb cinema, biblioteca i dispensari dental Slomanstieg a l'illa del Veddel (per l'arquitecte Fritz Schumacher (1869-1949). L'edifici està caracteritzat per a les formes cúbiques, la torre de l'escala i les línies horitzontals de les finestres. És l'edifici més gran del moviment arquitectural Neues Bauen.
* La Torre Zombeck, un búnquer al port de l'Elba
* L'antiga fàbrica química de CEG, ara un centre amb tallers d'artistes i de pimes
* El magatzem d'entramat de fusta Martin Graepel
* El museu de l'emigració Ballinstadt
* L'escola popular construït del 1929 al 1930
* El museu Ballinstadt
* Quarter dels bombers
* Magatzem Martin Graepel (±1910)
* Búnquer Zombeck al marge del Marktkanal

## Referències

* ↑ Stadteilprofile 2011 Arxivat 2014-07-19 a Wayback Machine. Statistisches Amt für Hamburg und Schleswig-Holstein, pàgina 50-51 (Servei d'estadística d'Hamburg i de Slesvig-Holstein)
* ↑ Daniel Tilgner (redacció), Veddel, Hamburg von Altona bis Zollenspiecker: Das Haspa-Handbuch für alle Stadtteile der Hansestadt, Hamburg, Hoffmann & Campe, 2002, pàgines 1034-1043, ISBN 3-455-11333-8 (en català: Hamburg d'Altona cap a Zollenspiecker: el manual Haspa de tots els barris de la ciutat hanseàtica)
* ↑ Text de l'infotaula a l'entrada de l'edifici(alemany)
# Velòdrom de Neo Faliro

El Velòdrom de Neo Faliro (Ποδηλατοδρόμιο Νέου Φαλήρου) fou un velòdrom i estadi esportiu del Pireu, Grècia, que fou emprat per a les proves de ciclisme dels Jocs Olímpics de 1896, en el que més tard seria l'Estadi Geórgios Karaiskakis.

## Referències

* 1896 Summer Olympics official report. Arxivat 2008-05-27 a Wayback Machine.
# El detectiu Conan: El franctirador dimensional

El detectiu Conan: El franctirador dimensional (名探偵コナン　異次元の狙撃手スナイパー, Meitantei Konan: Ijigen no Sunaipā) és una pel·lícula d'anime japonesa estrenada el 19 d'abril del 2014. És la divuitena basada en la sèrie manga Detectiu Conan de Gosho Aoyama. Fou nominada al Premi de l'Acadèmia Japonesa a la millor pel·lícula d'animació. Es va estrenar doblada al català el 12 d'abril del 2020.

## Argument

A Tòquio, un misteriós franctirador està atemorint els ciutadans, disparant-los indiscriminadament des de qualsevol indret i a qualsevol hora del dia. En Conan té la missió d'esbrinar de qui es tracta i aturar-lo.

## Doblatge

| Personatge | Veu japonesa | Veu catalana |
| Shinichi Kudo | Kappei Yamaguchi | Òscar Muñoz |
| Conan Edogawa | Minami Takayama | Joël Mulachs |
| Ran Mouri | Wakana Yamazaki | Núria Trifol |
| Kogoro Mouri | Akira Kamiya | Jordi Royo |
| Hiroshi Agasa | Kenichi Ogata | Fèlix Benito |
| Ai Haibara | Megumi Hayashibara | Roser Aldabó |
| Genta Kojima | Wataru Takagi | Miquel Bonet |
| Mitsuhiko Tsuburaya | Ikue Ōtani | Elisabet Bargalló |
| Ayumi Yoshida | Yukiko Iwai | Berta Cortés |
| Sonoko Suzuki | Naoko Matsui | Eva Lluch |
| Inspector Megure | Chafūrin | Ramon Canals |
| Wataru Takagi | Wataru Takagi | Marc Gómez |
| Miwako Sato | Atsuko Yuya | Meritxell Sota |
| James Black | Iemasa Kayumi | Enric Isasi-Isasmendi |
| Andre Camel | Kiyoyuki Yanada | Pep Ribas |
| Jodie Starling | Miyuki Ichijou | Montse Puga |
| Masumi Sera | Noriko Hidaka | Clara Schwarze |
| Shuichi Akai | Shūichi Ikeda | Manel Gimeno |
| Subaru Okiya | Ryotaro Okiayu | Daniel Albiac |
| Ninzaburo Shiratori | Kazuhiko Inoue | Josep Maria Mas |
| Kazunobu Chiba | Isshin Chiba | Aleix Estadella |
| Jack Waltz | Patrick Harlan | Albert Trifol |
| Timothy Hunter | Kazuya Nakai | Domènech Farell |
| Fumimaro Ayanokoji | Ryotaro Okiayu | José Luis Mediavilla |
| Kevin Yoshino | Sōta Fukushi | Pep Papell |
| Font: Anime News Network |||

## Referències

* ↑ «El Super3 s'omple de novetats per Setmana Santa, amb sèries, capítols i pel·lícules d'estrena i noves propostes dels programes del canal». CCMA, 02-04-2020.
# John Smith (botànic)

John Smith (1798 – 1888) va ser un botànic anglès. Es va exercir com a conservador del Reial Jardí Botànic de Kew, on va ser ingressat a aquests jardins reials el 1822, com a ajudant de W. T. Aiton, i després el seu assistent principal el 1826. Va ser un incansable estudiós de les exòtiques orquídies que rebia el Jardí.
Va ser conservador amb Sir W. Hooker fins al 1864. Encara que el seu interès primordial van ser les falgueres, tenia un ampli enteniment de les vasculars i del seu cultiu.
Així mateix, va impedir als jardins la caiguda catastròfica durant el segle xix, quan van ser abandonats en les prioritats de finançament. D'acord amb el lloc web de Kew:
| « | "És significatiu que quan Smith va arribar a Kew, 40 espècies de falgueres van ser cultivades però quan el curador Smith es va retirar, n'havia 1.084". | » |

## Algunes publicacions
### Llibres

* 1856 Catalogue of Ferns in the Royal Gardens at Kew. HMSO, London, England. 1856. 8pp, 210x140mm, PB
* 1857 Cultivated Ferns: Or a Catalogue of Exotic and indigenous Ferns Cultivated in British Gardens, with Characters of General Principal, Synonyms, etc. William Pamplin, Londres. 1857. xii, 84 pp. 163x103 mm, HB. També, possiblement, una edició de 1864
* 1866 Ferns: British and Foreign, Their History, Geography, Classification and Enumeration of the Species of Garden Ferns with a Treatise on Their Cultivation, etc. 1a ed. Robert Hardwicke, Londres. 1866. xiv, 412 (2) pp. 195x125 mm, HB; Web: http://www.archive.org/details/fernsbritishfore00smitrich. També 2a ed. (1877) i 3a ed. (1879), subtitulada The History, Organography, Classification and Enumeration of the Species of Garden Ferns.; web: http://www.archive.org/details/fernsbritish00smitrich
* 1875 Historia Filicum: an exposition of the nature, number and organography of ferns, and review of the principles upon which genera are founded, and the systems of classification of the principal authors, with a new general arrangement; characters of the genera; remarks on their relationship to one another; their species; reference to authors; geographical distribution; etc., etc. MacMillan & Co., Londres. 1875. (2) /xvi/429/ (5) pp. 190x120 mm, HB; web: http://www.archive.org/details/historiafilicume00smitrich reimprès el 1981
* 1878. Bible plants, their history. 265 pp.
* 1871. Domestic Botany. Ed. L.Reeve & Co.

## Font

* Desmond, R. 1994. Dictionary of British & Irish Botanists & Horticulturists includins Plant Collectors, Flower Painters & Garden Designers. Taylor & Francis & The Natural History Museum, Londres.

## Notes

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Baldred

Baldred fou rei de Kent, del 823 fins al 826 o 827. El rei de Ceolwulf I de Mèrcia, havia governat Kent directament, però el 823 fou deposat per Beornwulf, i cap aquell temps moneders a Canterbury començaren a batre monedes amb el nom de Baldred, rei de Kent. És incert si fou independent o un sub-rei depenent de Mèrcia. El 826 o 827 va ser expulsat per Æthelwulf, fill del Rei de Wessex i Kent Egbert, fou posteriorment governat directament per Wessex.

## Notes

* ↑ «Baldred (fl. c.823–827)». A: Oxford Dictionary of National Biography. online. Oxford University Press. DOI 10.1093/ref:odnb/1158. requereix subscripció o ser soci de la biblioteca pública del Regne Unit

## Bibliografia

* «Baldred (fl.823-825)». Dictionary of National Biography. Smith, Elder & Co. [Londres], 1885–1900.

## Enllaços externs

* “Baldred 4” a Prosopography of Anglo-Saxon England Arxivat 2018-03-16 a Wayback Machine.
# Belmont (Virgínia de l'Oest)

Belmont és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia de l'Oest. Segons el cens del 2000 tenia 1.036 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Belmont tenia 1.036 habitants, 401 habitatges, i 289 famílies. La densitat de població era de 909,1 habitants per km².
Dels 401 habitatges en un 33,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,6% hi vivien parelles casades, en un 15,7% dones solteres, i en un 27,9% no eren unitats familiars. En el 24,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,1% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 72,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.375 $ i la renda mediana per família de 37.656 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.000 $ mentre que les dones 21.071 $. La renda per capita de la població era de 14.802 $. Entorn del 21,5% de les famílies i el 23,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Belmont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Belmont». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ciclobutè

El ciclobutè és un cicloalquè amb fórmula química C₄H₆ i Nombre CAS 822-35-5. Es fa servir en la indústria química com un monòmer per a la síntesi d'alguns polímers i per a un gran nombre de síntesis orgàniques.

## Enllaços externs

* Preparation of cyclobutene - www.orgsyn.org (anglès)
* Enzymatic acylation of cyclobutene and cyclobutane meso-diols at low temperature; Christophe Pichon, Cécile Hubert, Christian AlexandreCorresponding Author Contact Information and François Huet - www.sciencedirect.com (anglès)
* Preparation of cyclobutene substituted aromatic hydrocarbons; United States Patent 4570011 - www.freepatentsonline.com (anglès)
# Galhagòs

Galhagòs (en francès Gaillagos) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 53 | 82 | 82 | 93 | 73 | 81 | 107 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Pierre Miqueu | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana