OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Varto Terian

Varto Terian (persa: وارتو طریان) (Tabriz, 11 de maig de 1896 - Teheran, 2 d'octubre de 1974) també coneguda amb el pseudònim LaLa, va ser una actriu i educadora armènia nascuda a l'Iran. Va ser la primera actriu de teatre de l'Iran.

## Joventut i educació

Varto Terian va néixer l'11 de maig de 1896 a Tabriz, Imperi Qajar en una família armènia. Quan era petita, la seva família es va traslladar a Teheran.
Després de batxillerat es va traslladar a Suïssa per continuar els seus estudis a la Universitat de Ginebra, on es va centrar en la interpretació. Quan va tornar a l'Iran, recentment s'havien format molts grups de teatre, inclosa la Societat de Teatre dels Joves Armenis a Teheran. Va conèixer el seu futur marit Arto Terian (1892-1954) a la societat de teatre, que més tard es va convertir en un actor i director de teatre d'èxit.

## Carrera professional

Després del seu matrimoni, el 1914 va iniciar la seva carrera teatral. A l'Iran durant les dècades del 1910 i 1920 es va prohibir a les dones actuar i assistir al teatre. Per tal de protegir la seva família, va actuar sota el nom de LaLa, i Arto va utilitzar el pseudònim d'Arizad. La parella va ser els principals membres del Teatre Armeni de Teheran des de 1923 fins a 1932. Més tard la parella es va unir a la Societat Jove de l'Iran, fundada per Abdolhossein Teymourtash.
Terian també va ser professor de llengua i literatura francesa al Col·legi de Mestres de Teheran. La seva filla va ser l'astrònoma i física Alenush Terian.

## Referències

* ↑ «Վարթո Տերյան» (en armeni). AV Production.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 Zolghadr «Iranian Women you Should Know: Varto Terian» (en anglès). Iran Wire, 01-09-2016.
* 1 2 «چهره های معرفی شده در نمایشگاه هنرمندان ارمنی ایران» (en anglès). Payman Online, Peyman Cultural Quarterly, Issue 64, estiu 2013. Arxivat de l'original el 2014-03-01. [Consulta: 23 setembre 2023].
* 1 2 «در گسترده تئاتر جهان: هنرمندان ارمنی و تئاتر ایران» (en farsi). Alik Newspaper, 2014. Arxivat de l'original el 2016-01-22 [Consulta: 23 setembre 2023].
* ↑ Lazarian, Janet D. Encyclopedia of Iranian Armenians (en anglès). Teheran: Hirmand Publisher, 2003. ISBN 964-6974-50-3.
# Polimorfisme (ciència material)

El polimorfisme en ciència dels materials és la capacitat d'un material sòlid d'existir en més d'una forma d'estructura cristal·lina. El polimorfisme es pot trobar potencialment en qualsevol material cristal·lí incloent els polímers, minerals i metalls i està relacionat amb l'al·lotropia, la qual fa referència als elements químics. La morfologia completa d'un material està descrita pel polimorfisme i altres variables com l'hàbit cristal·lí, fracció amorfa o els defectes cristal·logràfics. El polimorfisme és rellevant en els camps dels medicaments farmacèutics, agroquímics pigments, tints, aliments, i explosius.
Quan existeix polimorfisme com a resultat de la diferència en l'empaquetatge del cristall, s'anomena polimorfisme d'empaquetatge. També pot ser el resultat de l'existència de diferents conformadors de la mateixa molècula en un polimorfisme conformacional. En el pseudopolimorfisme els diferents tipus de cristall són el resultat de la hidratació mineral o solvatació. Un exemple és el polimorf orgànic glicina, que és capaç de formar cristalls monoclínics i hexagonals. La sílice se sap que forma molts polimorfs, els més importants dels quals són; α-quartz, β-quartz, tridimita, cristobalita, coesita, i stishovita.
Un fenomen anàleg pels materials amorfs és el poliamorfisme, quan una substància pot tenir diverses modificacions amorfes diferents.
La primera observació de polimorfisme en materials orgànics s'atribueix a Friedrich Wöhler i Justus von Liebig quan l'any 1832 examinaren una solució en ebullició de benzamida: quan la benzamida es va refredar primer va cristal·litzar en forma acicular i més tard ho va fer en formes ròmbiques.

## Referències

* ↑ F. Wöhler, J. Liebig, Ann. Pharm. 1832, 3, 249 – 282. doi:10.1002/jlac.18320030302

## Vegeu també

* Polimorfisme (desambiguació)

## Enllaços externs

* "Small Molecule Crystallization" Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (PDF) at Illinois Institute of Technology website
Viccionari
# Estanyol de la Cendra

L'estanyol de la Cendra es troba fent l'itinerari 2 per l'espai natural conegut com a "Ruta de la Puda i les Estunes" a Banyoles, Pla de l'Estany. Es troba just havent deixat enrere la Font Pudosa i tot continuant el camí direcció als estanyols d'en Montalt.
L'estanyol de la Cendra és un clar exemple d'estanyol format per enfonsament càrstic. Rep el seu nom per què l'aigua té un aspecte cendrós degut al xalió (pissarrí) que hi ha al fons i que queden en suspensió a causa de l'entrada subterrània d'aigua.
Té 35 m2 de superfície i 20 metres de fondària.
Tot i que el seu origen ha recollit un munt de creences populars. Avui dia s'ha comprovat científicament que no són certes i a hores d'ara ja només queden com a petites rondalles: hi ha qui diu que aquest estanyol adopta aquest color cendrós cada vegada que hi ha un terratrèmol a qualsevol indret del món. També hi havia qui creia que era d'origen volcànic.
La vegetació és la pròpia d'àmbits humits - joncs, balca, canyís, etc. Pel que fa a fauna, s'hi pot observar la típica d'espais aquàtics tranquils: el blauet, el bernat pescaire o l'ànec collverd.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Estanyols de la Cendra i d'en Montalt». El territori. Museus de Banyoles. [Consulta: 4 setembre 2022].
# Pujarnol

Pujarnol és un dels set pobles del municipi de Porqueres (Pla de l'Estany). Aquesta entitat de població és de poblament disseminat i està situada a l'origen de la vall del Matamors, entre les serres de Sant Patllari i Biert. S'hi accedeix per la carretera de Banyoles a Rocacorba.
El nom de Pujarnol prové de «Podio Ariulfi» o «Arnulfi».
El nucli de poble està format per l'església romànica de Sant Cebrià (ja esmentada el 1017), el cementiri i la casa senyorial de la Torre de Pujarnol.
Al seu terme hi ha l'església romànica de Sant Maurici de Calç, que havia format parròquia independent, al cantó de la gran casa Torre del Calç. A prop s'hi troba també el Dolmen de les Closes, de pedra granítica.
Ja mirant la vall de la Riera de Campmajor, aquest poble comprèn l'ermita romànica de Sant Patllari, que havia estat la capella d'un castell.
Entre les cases de pagès hi destaca Can Vila, una masia rectangular ubicada al sud de la serra de Sant Patllari.

## Referències

* ↑ Botet i Sisó, Joaquim. Geografia General de Catalunya. Província de Gerona., 1915-1918.
# The Big Year

The Big Year és una comèdia de 2011 protagonitzada per Jack Black, Owen Wilson i Steve Martin. The Big Year va ser dirigida per David Frankel i escrita per Howard Franklin i està basada en el llibre de no-ficció The Big Year: A Tale of Man, Nature and Fowl Obsession que va ser escrit per Mark Obmascik. El llibre segueix la història de tres homes en la recerca d'un Big Year - una competició entre birders per a veure qui pot albirar i identificar el major nombre d'espècies d'aus a Amèrica del Nord durant un any. La pel·lícula utilitza la mateixa premissa amb personatges de ficció.
Es va estrenar el 14 d'octubre de 2011 als Estats Units. El rodatge va tindre lloc de maig a juliol de 2010.

## Repartiment

* Steve Martin com a Stu Preissler
* Jack Black com a Brad Harris
* Owen Wilson com a Kenny Bostick
* Rashida Jones com a Ellie
* Anjelica Huston com a Annie Auklet
* Jim Parsons com a Crane
* Rosamund Pike com a Jessica Bostick
* JoBeth Williams com a Edith Preissler
* Brian Dennehy com a Raymond Harris
* Dianne Wiest com a Brenda Harris
* Anthony Anderson com a Bill Clemont
* Tim Blake Nelson com a Phil
* Joel McHale com a Barry Loomis
* Calum Worthy com a Colin Debs
* Veena Sood com la infermera Katie
* Corbin Bernsen com a Gil Gordon
* Stacey Scowley com a Vicki
* Jesse Moss com a Darren
* Kevin Pollak com a Jim Gittelson
* Barry Shabaka Henley com el Dr. Neil Kramer
* Andrew Wilson com a Mike Shin
* Al Roker com l'home del temps de Nova York
* John Cleese com el narrador del muntatge històric
* June Squibb com la senyora vella
* Steven Weber com a Rick McIntire

## Referències

* ↑ «The Big Year (2011)». MovieWeb. [Consulta: 3 març 2011].
* ↑ «The Big Year - Movie Database». CraveOnline Media. Arxivat de l'original el 2011-03-02. [Consulta: 3 març 2011].
# Antonio Sastre

Antonio Sastre (Lomas de Zamora, 27 d'abril de 1911 - Buenos Aires, 23 de novembre de 1987) fou un futbolista argentí de la dècada de 1930.
Fou un dels futbolistes argentins més importants dels anys 1930.
La major part de la seva carrera la passà a Club Atlético Independiente i São Paulo FC del Brasil. El seu darrer club fou Gimnasia y Esgrima de La Plata.
Va ser internacional amb la selecció argentina, amb la qual disputà 34 partits, i marcà 6 gols. Guanyà la Copa Amèrica dos cops, els anys 1937 i 1941, a més de participar en l'edició de 1935.

## Palmarès
### Independiente

* Lliga argentina de futbol (2): 1938, 1939
* Copa Ibarguren (2): 1938, 1939
* Copa Adrián Escobar (1): 1939
* Copa Aldao (2): 1938, 1939

### Sao Paulo

* Campeonato Paulista (3): 1943, 1945, 1946

### Gimnasia y Esgrima LP

* Primera B Metropolitana (1): 1947

### Argentina

* Copa Amèrica de futbol (3): 1937, 1941

## Referències

* ↑ ANTONIO SASTRE: EL PRIMER POLIFUNCIONAL by Darío Kullock on Pasión Fulbo, 23 Feb 2016
* ↑ Antonio Sastre, el hombre orquesta by Matías Rodríguez, El Gráfico, 19 maig 2015
* ↑ rsssf: Argentina Copa América squads
# Oia (aranya)

Oia és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. Es pot trobar a l'Àsia.
Fou descrit per primera vegada per J. Wunderlich l'any 1973.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Oia breviprocessia Song & Li, 2010 – Xina
* Oia imadatei (Oi, 1964) – Rússia, Xina, Corea, Taiwan, Japó
* Oia kathmandu Tanasevitch, 2019 – Nepal
* Oia sororia Wunderlich, 1973 (Espècie tipus) – Índia, Nepal

## Referències

* 1 2 «Gen. Oia Wunderlich, 1973». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Wunderlich, J. «Linyphiidae aus Nepal. Die neuen Gattungen Heterolinyphia, Martensinus, Oia und Paragongylidiellum (Arachnida: Araneae)». Senckenbergiana Biologica, vol. 54, 1973, pàg. 429–443.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Parlament del Kurdistan

El Parlament del Kurdistan (kurd: پەرلەمانی كوردستان) és el parlament del Govern Regional del Kurdistan, al Kurdistan del Sud. El Parlament del Kurdistan està format per representants de diferents partits, candidatures que són elegits cada quatre anys pels habitants pels territoris administrats actualment pel Govern Regional del Kurdistan. Abans de la nova Llei Electoral del Kurdistan aprovada el març de 2009, el parlament es coneixia amb el nom d'Assemblea Nacional del Kurdistan.

## Enllaços externs

* Parlament del Kurdistan
# Karl-Heinz Henrichs

Karl-Heinz Henrichs (Schermbeck, 1 de juliol de 1942 - Bocholt, 3 d'abril de 2008) va ser un ciclista alemany que va córrer durant els anys 60 del segle xx. Es dedicà principalment al ciclisme en pista.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en dos Jocs Olímpics: els de 1964, a Tòquio, en què guanyà una medalla d'or en la prova de persecució per equips, junt a Ernst Streng, Lothar Claesges i Karl Link; i els de 1968, a Ciutat de Mèxic, en què guanyà una medalla de plata en la mateixa prova, amb Karl Link, Udo Hempel i Jürgen Kissner.
El 1964 es proclamà campió del món de persecució per equips amateur.

## Palmarès

* 1964
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Tòquio en persecució per equips
** Campionat del món de persecució per equips amateur, amb Ernst Streng, Lothar Claesges i Karl Link
* 1968
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic en persecució per equips

## Referències

* ↑ «HENRICHS Karl-Heinz». [Consulta: 9 desembre 2024].
* 1 2 3 «Olympedia – Karl-Heinz Henrichs». [Consulta: 9 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Karl-Heinz Henrichs a sitiodeciclismo.net
# Territori

Es denomina territori a una àrea definida (incloent-hi terres i aigües) sovint considerada possessió d'una persona, organització, institució, animal, estat o país subdividit.
Geogràficament, el territori és una parcel·la de la superfície terrestre en la qual exerceix sobirania. Aquest territori està constituït per tres porcions bé diferenciades.
Malgrat ser una definició espacial té fortes connotacions culturals. D'aquesta manera, s'associa territori a la zona d'actuació d'un determinat grup humà o animal. Això duu a la confusió generalitzada del concepte territori a causa de la pressió argumental capitalista i il·lustrada.
L'"argument" que defineix al territori respecte als altres és l'ús o l'activitat, no la propietat. Per exemple, es parla del territori pertanyent a una nació, regió o província. En realitat aquest territori no és seu, però a causa d'uns acords amb les poblacions veïnes ha aconseguit gaudir del seu ús per un determinat període històric però no és suficient per a determinar la seva propietat total. El territori és també d'altres agents vius o inertes.
Si allunyant-nos del concepte de nació, imaginéssim el territori de la música clàssica, es podrien definir una sèrie d'espais (teatres, sales d'assajos, botigues) on un grup social determinat exerciria un ús del mateix sense ostentar la seva propietat. De la mateixa forma amb el territori d'altres éssers vius (animals i plantes) i inertes, territori és l'espai on aquests desenvolupen la seva activitat.
Aquesta activitat o ús és el que diferencia a territori de paisatge. El paisatge defineix una zona de característiques geogràfiques similars. El territori no té per què tenir aquestes similituds.
Sense descartar les activitats d'altres agents sobre el territori, predomina l'acció humana sobre aquest. Les poblacions desenvolupen les seves activitats donant un ús al territori i condicionant la seva transformació en funció de l'ús.

## Vegeu també

* Xarxa de Custòdia del Territori

## Referències

* ↑ «Territori». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# FIFA Mobile

FIFA Mobile, actualment FC24 és un joc de plataforma mòbil fet per la companya estatunidenca Electronic Arts que es va anunciar l'11 d'octubre de 2016. Es pot descarregar al Google Play, l'App Store i Microsoft Windows i conté micropagaments. Es pot escollir entre més de 30 lligues i 650 equips reals, 17000 jugadors reals.

## Mode de Joc

Aquest joc conté un mode atac on tots el jugadors del món juguen amb altres jugadors per a aconseguir mes seguidors. També té un apartat anomenat " Live Events" on tracta de demostrar la teva destresa en el joc mitjançant una serie de proves de regates i xuts, a canvi obtens una sèrie d'objectes per a completar els plans.

## Equip de la setmana (TOTW) i jugador del mes (POTM)

Aquest 7 de març, els desenvolupadors del joc van afegir al joc uns nous jugadors i esdeveniments, els quals, en el TOTW has d'aconseguir 10 jugadors, 5 de oro i 5 d'elit. Amb aquests jugadors vas a aconseguir el millor jugador d'aquesta setmana. En la primera setmana van introduir a Lionel Messi, amb 95 de mitjana.

## Esdeveniments en directe

El joc també inclou esdeveniments en directe temàtics sobre esdeveniments recents del món real, així com minijocs basats en habilitats com ara tirs, passades, dribbles i porters. Exemples d'esdeveniments basats en esdeveniments del món real:
UEFA Champions League (des de FIFA Mobile 19),
CONMEBOL Libertadores (des del FC Mobile 24),
Copa del Món de la FIFA (només va aparèixer a FIFA Mobile 18 i FIFA Mobile 23),
Campionat d'Europa de la UEFA (des del FC Mobile 24),
Copa Amèrica (des del FC Mobile 24)
Premier League
La Lliga
Lliga 1
Bundesliga
i altres lligues diferents arreu del món.

## Desenvolupament i Llançament

El joc es va anunciar el 16 d'agost de 2016, durant la Gamescon 2016

## Referències

* ↑ «FIFA Mobile Fútbol - Aplicaciones de Android en Google Play» (en castellà). [Consulta: 3 març 2017].
* ↑ «FIFA Mobile - Team of the Week» (en anglès). [Consulta: 10 març 2017].
* ↑ Fox, Glen «FIFA 17 on iOS and Android will be called FIFA Mobile - Here's everything we know». , 16-09-2016.
* ↑ «FIFA Mobile - Live Services - The Story of the Football World». Electronic Arts, 05-09-2016.
# L'obscura història de la cosina Montse

L'obscura història de la cosina Montse (títol original en castellà: La oscura historia de la prima Montse) és una pel·lícula del 1977 dirigida per Jordi Cadena, basada en la novel·la homònima escrita per Juan Marsé. Ha estat doblada al català.
Es tracta d'una pel·lícula molt característica de l'època en la qual Espanya iniciava la seva marxa democràtica. Hi ha referències de tipus polític en algun diàleg, citant-se a partits polítics avui dia desapareguts, com UCD.

## Argument

Constitueix una espècie de reflexió que fa un jove Ovidi Montllor sobre les deficiencies pròpies de la forma de vida de la burgesia catalana quan s'entrevista -i fa l'amor- amb una llunyana parent, a la qual explica el cas de la cosina Montse: una assistent social que acaba enamorant-se d'un delinqüent, la qual cosa provoca un escàndol en la seva família.

## Repartiment

* Ana Belén: Montse Claramunt
* Ovidi Montllor: Paco Bodegas
* Christa Leem: Núria Claramunt
* Xabier Elorriaga: Salvador Vilella
* Mirta Miller: Gloria
* Gabriel Renom: Manolo
* Conxita Bardem
* Manuel Gas
* Alfred Lucchetti: Padre Albiol
* Carles Velat: Ramiro

## Referències

* ↑ La oscura historia de la prima Montse, ABC.ES
* ↑ L'obscura història de la cosina Montse a esadir,cat
* ↑ L'obscura història de la cosina Montse a El País

## Enllaços externs

* L'obscura història de la cosina Montse a Historia de nuestro cine
* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Apartado de correos 1001

Apartado de correos 1001 és una pel·lícula policíaca dirigida per Juli Salvador el 1950. Forma part dels Bàsics del cinema català de la Filmoteca de Catalunya. Juntament amb Brigada criminal (Ignasi Ferrés Iquino, 1950) inicien una sèrie de films de cinema negre realitzats als anys 50, principalment a Barcelona. Se la considera la pel·lícula iniciadora del cinema policíac barceloní, tot i que Brigada criminal va ser estrenada dos dies abans.
Apart de pel gènere, destacà per estar rodada en els llocs reals on passava l'acció, la qual cosa era una novetat en aquell moment. Va aplicar la forma del neorealisme, però utilitzant una base argumental que agafava del cinema negre estatunidenc de la dècada del 1940. Tot i això l'argument es basa en un cas real de la crònica de successos del moment, concretament un cas d'estafa postal del qual prové el títol. Apart, tracta un tema nou en el cinema espanyol de l'època com és el tràfic de drogues, en aquest cas cocaïna, i la seva addicció.

## Repartiment

* Tomás Blanco
* Modesto Cid
* Manuel de Juan
* Elena Espejo
* Emilio Fábregas
* Ricardo Fuentes
* José Goula
* Marta Grau
* Casimiro Hurtado
* Guillermo Marín
* Carlos Muñoz
* Luis Pérez de León
* Conrado San Martín
* Eugenio Testa

## Premis
### Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1950

    Vuitè premi (150.000 pessetes)

## Referències

* ↑ «Bàsics del Cinema Català / Basic Films of Catalan Cinema | Filmoteca de Catalunya», 26-03-2018. Arxivat de l'original el 2018-04-03. [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ Medina de la Viña, Elena «El cine negro y policial español: los años cincuenta y la especialización barcelonesa» (en castellà). Trípodos, 0, 41, 20-02-2018, pàg. 15–34. ISSN: 2340-5007.
* ↑ «Les pel·lícules imprescindibles del cinema negre de la Barcelona dels 50». La gran il·lusió. CCMA, 25-02-2019 [Consulta: 6 març 2020].
* ↑ Espelt, Ramón. Ficció criminal a Barcelona, 1950-1963. 1. ed. Barcelona: Laertes, 1998, p. 137-145. ISBN 8475843581.
* ↑ Medina de la Viña, Elena. Cine negro y policíaco español de los años cincuenta. Barcelona, España: Editorial Laertes, 2000, p. 33. ISBN 8475844359.
* ↑ Féliz Martialay El cine español durante el franquismo, p. 112-116
# El gran Vázquez

El gran Vázquez és una pel·lícula espanyola dirigida per Óscar Aibar, estrenada el 2010. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

Pel·lícula que explica la vida i aventures del dibuixant Manuel Vázquez Gallego, quan va establir-se a Barcelona i treballava per l'Editorial Bruguera.

## Personatges

El dibuixant Vázquez (creador de La familia Cebolleta o Anacleto, agente secreto) treballa per l'Editorial Bruguera (Peláez és l'administrador de l'empresa i Rafael González el director), on comparteix feina amb els col·legues Cifré, Ibáñez, Tran o Escobar.
També apareix la família, el seu pare Manuel, un dels seus fills (Carlitos), i una de les seves dones (Rosa), amb qui lloga un pis a Paz.

## Producció

La pel·lícula es va rodar principalment a Barcelona i va tenir un cost de 4.300.000 euros.

## Repartiment

| Intèrpret | Personatge | Veu en català |
| Santiago Segura | Manolo Vázquez | Carles di Blasi |
| Álex Angulo | Peláez | Enric Isasi-Isasmendi |
| Enrique Villén | Rafael González Martínez | Jordi Dauder |
| Carlos Areces | Guillem Cifré | desconegut |
| Manolo Solo | Francisco Ibáñez | desconegut |
| Pere Vall | José Luis Beltrán («Tran») | desconegut |
| Jordi Banacolocha | Josep Escobar | desconegut |
| Mercè Llorens | Rosa | Isabel Valls |
| Jesús Guzmán | Manuel | Emili Freixas |
| Itziar Aizpuru | Paz | Meritxell Ané |
| Héctor Vidales | Carlitos | desconegut |
| Pep Sais | Sastre | Pep Sais |
| Carles Velat | Cobrador | Carles Velat |
| Albert Ribalta | Cobrador | Eduard Doncos |

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 2010: Conquilla d'Or a la millor pel·lícula al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià
* 2011, III Premis Gaudí: Millor pel·lícula en llengua no catalana
* 2011, XXV Premis Goya: Millor actor secundari per a Álex Angulo

## El context històric de la pel·lícula

La pel·lícula ocorre, principalment, durant la dècada dels cinquanta, en ple franquisme a Barcelona, quan l'Editorial Bruguera era la principal empresa de revistes d'historietes infantils i juvenils d'Espanya.

## Referències

* ↑ «El gran Vázquez». Ésadir.cat. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Ciudad de la Luz presenta el rodaje de ‘El gran Vázquez’» (en castellà). El Periódico, 18-11-2009. [Consulta: 31 gener 2011].
* ↑ «El gran Vázquez». ElDoblatge.com. [Consulta: 29 agost 2022].
* ↑ «Cuatro películas españolas competirán en la Sección Oficial del Festival de San Sebastián» (en castellà). Festival Internacional de Cine de San Sebastián, 23-07-2010. Arxivat de l'original el 2010-10-07. [Consulta: 31 desembre 2010].
* ↑ «'Pa negre', gran triunfadora en los III Premios Gaudí» (en castellà). Elséptimoarte.net, 18-01-2011. Arxivat de l'original el 2011-01-21. [Consulta: 28 gener 2011].
* ↑ «"La República" continúa con el legado de "La Señora" el próximo lunes en TVE» (en castellà). ADN, 28-01-2011. Arxivat de l'original el 2011-01-22. [Consulta: 28 gener 2011].

## Enllaços externs

* El gran Vázquez - Lloc web oficial
* El gran Vázquez a Catalan Films