OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parròquia del Crist Redemptor

La parròquia del Crist Redemptor, pertany a l'Arxiprestat del Guinardó dins l'Arquebisbat de Barcelona i es troba al límit entre Can Baró i el Baix Guinardó, ben a prop de la frontera amb Gràcia.
La parròquia consta essencialment de dos edificis: El primer, construït als anys 30, d'estil noucentista, de dimensions humils però molt decorat en el seu interior. La construcció d'aquest primer temple es va dur a terme en el context de la urbanització del barri i va donar nom al Passatge del Redemptor. Val a dir que les pintures murals es van començar a restaurar el 2016.
Posteriorment es va construir un segon edifici, molt més gran i d'estil racionalista caracteritzat per tenir una sola nau, amb materials a la vista i espais diàfans obra de l'estudi d'arquitectes catalans MBM. La parròquia recorda una mica a l'estil de la veïna església de la Salut o de l'església de la Comunitat de Taizé.
La festa patronal de la Parròquia se celebra coincidint amb la festivitat de Crist Rei, que tanca el calendari litúrgic catòlic.

## Referències

* ↑ «Figuras y cosas de actualidad catalana». La Vanguardia, 02-01-1934, pàg. 2.
* ↑ «B Nomenclàtor». w10.bcn.cat. [Consulta: 11 gener 2017].
* ↑ Checa-Artasu, Martin «LA DIÓCESIS DE BARCELONA EN LA POSGUERRA. ENTRE LA RECONSTRUCCIÓN DE EDIFICIOS RELIGIOSOS Y LA PRODUCCIÓN INMOBILIARIA (1942-1962)». Barcelona-Montréal : desarrollo urbano comparado.

## Enllaços externs

* https://www.youtube.com/watch?v=BEezkBx4oOI
# Artemis Fowl i el món subterrani

Artemis Fowli i el món subterrani és el primer llibre de la sèrie infantil Artemis Fowl de l'autor Eoin Colfer.

## Referències

* ↑ Dunnewind, Stephanie «'Artemis' author dishes about Fowl, fairies and future projects». The Seattle Times Company, 17-05-2003 [Consulta: 11 maig 2008]. Arxivat 30 de setembre 2012 a Wayback Machine.
# Artjoms Rudņevs

Artjoms Rudņevs (Daugavpils, 13 de gener de 1988) és un exfutbolista letó de la dècada de 2010.
Fou 38 cops internacional amb la selecció de Letònia.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de Lech Poznań, Hamburger SV i 1. FC Köln.

## Referències

* ↑ Artjoms Rudņevs, Fitxa a Soccerway
* ↑ «Latvijas futbola izlase pārbaudes spēlē cīnās neizšķirti ar Igauniju]» (en latvian). tvnet.lv, 12-11-2008. Arxivat de l'original el 30 de juny 2016. [Consulta: 17 febrer 2011].
* ↑ «Artjoms Rudņevs – pirmais Latvijas futbolists, kurš spēlējis Vācijas bundeslīgā» (en latvian). kasjauns.lv, 25-08-2012. [Consulta: 7 desembre 2013].
* ↑ «"Persönliche Probleme": Rudnevs löst Vertrag in Köln auf» (en alemany). kicker Online, 29-09-2017 [Consulta: 29 setembre 2017].
* ↑ «Artjoms Rudnevs» (en alemany). kicker.de. [Consulta: 30 gener 2016].
* ↑ Artjoms Rudņevs: Fitxa a 90minut.pl
# Campionats regionals peruans de futbol

Els Campionats regionals peruans de futbol van ser unes competicions peruanes de futbol que es disputaren al Perú des de 1984 fins a 1991, en què fou reemplaçat pel Campionat Descentralitzat de 16 equips.
Fins al 1989 es disputaven en quatre regions (Nord, Sud, Centre i Metropolità). Aquest any es creà una cinquena regió, Orient, que agrupà els equips de les regions dels departaments de l'Amazònia.
El sistema de competició era complex i es dividia en diverses parts. Primer es disputaven els campionats regionals. Els millors de cada regional es classificaven per disputar unes eliminatòries on el primer classificat obtenia plaça per la Copa Libertadores de l'any següent.
La segona part els mateixos equips disputaven un torneig molt semblant a l'actual Campionat Descentralitzat on el campió també es classificava per la Copa Libertadores. A partir del 1989 es disputaren uns nous campionats regionals per decidir els equips classificats.
Els dos campions s'enfrontaven en una final per decidir el campió peruà (vegeu els campions a Lliga peruana de futbol).

## Campionats regionals

Font:
| Any | Regió Metropolitana | Regió Nord | Regió Sud | Regió Centre | Regió Orient |
| 1984 | Universitario | Atlético Torino | FBC Melgar | A.D.T. | sense competició |
| 1985 | Alianza Lima | Carlos A. Mannucci | Coronel Bolognesi | A.D.T. | sense competició |
| 1986 | Sporting Cristal | U.T.C. | FBC Melgar | Deportivo Pucallpa | sense competició |
| 1987 | Universitario | Carlos A. Mannucci | Coronel Bolognesi | Deportivo Junín | sense competició |
| 1988 | Unión Huaral i Universitario | Alianza Atlético | Cienciano | Deportivo Junín | sense competició |
| 1989-1 | Alianza Lima | Alianza Atlético | FBC Aurora | Mina San Vicente | Unión Tarapoto |
| 1989-2 | Universitario | Alianza Atlético | FBC Aurora | Mina San Vicente | C.N.I. |
| 1990-1 | Universitario | Sport Pacífico | FBC Melgar | Deportivo Junín | Hospital Pucallpa |
| 1990-2 | Alianza Lima | Alianza Atlético | FBC Melgar | A.D.T. | Unión Tarapoto |
| 1991-1 | Sporting Cristal | Carlos A. Mannucci | FBC Melgar | Unión Huayllaspanca | C.N.I. |
| 1991-2 | Universitario | Alianza Atlético | FBC Melgar | León de Huánuco | C.N.I. |

## Campions del Torneig Regional

Font:
* 1984: Sport Boys
* 1985: Universitario
* 1986: Deportivo San Agustín
* 1987: Universitario
* 1988: Universitario
* 1989-1: Sporting Cristal
* 1989-2: Unión Huaral
* 1990-1: Sport Boys
* 1990-2: Universitario
* 1991-1: Sporting Cristal
* 1991-2: Sporting Cristal

## Campions del Torneig Descentralitzat

Font:
* 1984: Universitario
* 1985: Universitario
* 1986: Alianza Lima
* 1987: Alianza Lima
* 1988: Sporting Cristal

## Referències

* 1 2 3 «Peru - List of Regional Champions 1984-1991». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].
# Artur Tatxé i Datzira

Artur Tatxé i Datzira (Folgueroles, 27 de maig de 1910 - Tula, França, 23 d'agost de 1968) fou alcalde de Folgueroles durant la Guerra Civil espanyola per la Unió de Rabassaires.
Tatxé fou nomenat alcalde de Folgueroles, -el seu poble natal-, per la Unió de Rabassaires el 18 d'octubre de 1936, tres mesos més tard que esclatés la Guerra Civil espanyola. El seu mandat durà fins a l'agost del 1937 quan va ser cridat a files pel bàndol republicà. Va lluitar al front fins a acabar la guerra amb la derrota dels republicans l'any 1939.
Seguidament, va emprendre el camí de l'exili però abans va fer una visita, per última vegada, a la família de Folgueroles. Tatxé va acabar reclòs al camp d'Argelers, tot i que en va poder sortir amb la condició de prestar serveis amb la Companyia de Treballadors Estrangers 122 a canvi d'asil. Féu feines de bosquerol al camp i al bosc, ofici en el que s'inicià durant la joventut a Folgueroles. Anys més tard, com molts altres refugiats, Artur Tatxé, va ser reclutat per les tropes nazis per fer treballs forçats en l'obra i en la indústria de guerra a la regió de Normandia, en el marc de l'Organització Todt, setmanes abans del desembarcament de Normandia.
Finalment, Artur Tatxé morí a causa d'un accident laboral amb 58 anys, l'any 1968 a l'exili, a la ciutat francesa de Tula.
L'any 2021, el folguerolenc i rebesnebot d'Artur Tatxé Datzira, Lluc Oms i Carrera presentà la recerca titulada: Artur Tatxé, de l'alcaldia a l'exili, que ordena i resguarda la trajectòria política i personal de Tatxé Datzira i amb la que fou guardonat en quatre premis, entre ells el VII Premi de Recerca en Memòria Democràtica, que li atorgà la consellera de Justícia del Govern de la Generalitat de Catalunya, Lourdes Ciuró.

## Referències

* ↑ Oms i Carrera, Lluc «Artur Tatxé, de l'alcaldia a l'exili». Artur Tatxé Datzira, 2021, pàg. 176. Arxivat de l'original el 2023-03-01 [Consulta: 1r març 2023].
* ↑ arxiu municipal, FOLGUEROLES. Guerra Civil.
* ↑ Pozo González, Josep Antoni. El Poder Revolucionari a Catalunya durant els mesos de juliol a octubre de 1936 / Crisi i Recomposició de l'Estat. (tesi), 21 de juny de 2002.
* ↑ «L’organització TODT i els exiliats de la Guerra Civil espanyola». Mercè Molares Montoya, 03-04-2017.
* ↑ Família Soler-Tatxé, Arxiu Familiar Documentació personal.
# Arxius de les Esglésies i de les comunitats confessionals

'Arxius de les Esglésies i de les comunitats confessionals és el nom amb què el Consell Internacional d'Arxius (International Council on Archives, ICA) ha denominat els arxius responsables de la custòdia, conservació i comunicació de la documentació generada per les diverses esglésies i comunitats confessionals existents al món. Dins d'aquesta denominació hi trobem els arxius eclesiàstics de l'Església Catòlica, l'Església Ortodoxa i l'Església Protestant, els arxius referents al judaisme i els arxius pertanyents a les diferents comunitats confessionals.
El 14 de setembre de 1995 va ser fundada a Praga (República Txeca) la Secció d'Arxius de les Esglésies i de les comunitats confessionals (SKR) del Consell Internacional d'Arxius (ICA). Els seus objectius són oferir un fòrum per a l'ensenyament, la defensa i l'avançament de les pràctiques professionals al si de l'administració de l'arxiu i dels documents. Recolzant-se en les contribucions dels arxivers que pertanyen a les diverses tradicions religioses a través del món, la SKR espera promocionar la protecció i l'accés als sabers culturals de què depèn la nostra comprensió de les religions del món.

## Entitats adherides

* The Central Archives for the History of the Jewish People Arxivat 2009-08-03 a Wayback Machine.
* Archiv des Diakonischen Werkes der EKD Arxivat 2009-02-13 a Wayback Machine.
* Evangelical Lutheran Church in America Archives
* Archives of the Episcopal Church
* KADOC Documentatie- en Onderzoekscentrum voor Religie, Cultuur en Samenleving
* The Religious Archives Group
* Al-Furqan Heritage Foundation
* Archivo Histórico Eclesiástico de Bizkaia / Bizkaiko Elizaren Histori Arkivua Arxivat 2008-12-16 a Wayback Machine.

## Institucions

* Internacional Council on Archives (anglès)
* Internacional Council on Archives, Section of Archives of Churches and Religious Denominations Arxivat 2008-12-25 a Wayback Machine. (anglès)
# Aspen (revista)

Aspen. The Multimedia Magazine in a Box fou una revista d'art fundada l'any 1965 i que es va publicar fins a 1971. Era la primera revista tridimensional de la història. Els subscriptors rebien una caixa que contenia materials per llegir, per escoltar, per olorar, per observar...John Cage, Merce Cunningham, Marcel Duchamp, Yoko Ono, Robert Rauschenberg, The Velvet Underground i Andy Warhol, entre molts altres, van col·laborar en un projecte que es va mantenir viu fins al 1971. ASPEN, que continua la tradició de la boîte-en-valise de Marcel Duchamp o «el museu en una maleta», es considera una obra mestra de l'art experimental i la crítica institucional.

## Referències

* ↑ «ASPEN. The Multimedia Magazine in a Box Exposició». web. MACBA. Arxivat de l'original el 29 d’abril 2014. [Consulta: 29 abril 2014].
# Aspies For Freedom

Aspies For Freedom (AFF, Asperger per la llibertat) és un grup de solidaritat i campanya que té com a objectiu sensibilitzar el públic sobre el moviment dels drets dels autistes. L'objectiu d'Aspies for Freedom és educar al públic que l'espectre autista no sempre és una discapacitat, i que hi ha avantatges i desavantatges. A aquest efecte, el grup organitza anualment un Autistic Pride Day (Dia de l'Orgull Autista). AFF dona suport a la comunitat autista i protesta pels intents de guarir l'autisme.
Fundat el 2004 per Amy i Gareth Nelson, AFF ha rebut la cobertura de publicacions com la revista New Scientist. L'agost de 2007, The Guardian va estimar que el grup estava format per 20.000 persones. Rob Crossan, escrivint per a la BBC, va esmentar la seva creença que els autistes d'alt funcionament sovint estan en possessió de talents extraordinaris en els camps de les matemàtiques, la memòria, la música o les arts.
Gareth Nelson, el fundador d'Aspies for Freedom, ha fet paròdies a internet d'Autism Speaks, dient que silenciaven opinions oposades. Aspies for Freedom va demanar a les Nacions Unides l'any 2004 que reconeguessin als membres de la comunitat autista l'estatus de grup minoritari. Es va publicar un comunicat del grup titulat «Declaració de la comunitat autista». En aquest article es detallen els motius pels quals es busca el reconeixement oficial de les Nacions Unides i els treballs per aconseguir-ho. AFF va ser citat per The Guardian com un recurs per a l'assistència laboral dels autistes. Gareth Nelson i Aspies for Freedom han parlat contra les proves genètiques prenatals per a detectar trastorns de l'espectre autista, destacant l'autisme com una diferència en lloc d'una discapacitat.

## Referències

* ↑ Bernier, Raphael; Gerdts, Jennifer. Autism Spectrum Disorders: A Reference Handbook. ABC-CLIO, 2010, p. 82. ISBN 9781598843347.
* ↑ «Autistic Licence». Times Online [Londres], 31-12-2005 [Consulta: 8 novembre 2007]. Arxivat 3 de gener 2006 a Wayback Machine.
* 1 2 3 Saner, Emine «G2: 'It is not a disease, it is a way of life'». The Guardian [Londres], 12-08-2007, p. 12.
* ↑ Trivedi, Bijal «Autistic and proud of it». New Scientist [Londres], 18-06-2005 [Consulta: 8 novembre 2007].
* ↑ Crossan, Rob. «Ouch Q&A #19: Aspies». Ouch! It's a disability thing. BBC. [Consulta: 12 juny 2010].
* ↑ Biever, Celeste «Dispute rages over who speaks for autistic people». New Scientist, 197, 2641, 02-02-2008, pàg. 9. DOI: 10.1016/S0262-4079(08)60259-6.
* ↑ Groner, Rachael. «Sex As Spock». A: Sex and Disability. Duke University Press, 2012, p. 279. ISBN 978-0822351542.
* ↑ PRWeb, Press Release Newswire (18 novembre 2004). "Declaration From the Autism Community That They Are a Minority Group". Nota de premsa. Consulta: 7 novembre 2007. Arxivat 29 de juny 2019 a Wayback Machine.
* ↑ «Work: Giving autistic people access to work». The Guardian [London], 17-10-2009, p. 2.
* ↑ Caplan, Arthur. «Would you have allowed Bill Gates to be born? Advances in prenatal genetic testing pose tough questions». MSNBC. [Consulta: 12 juny 2010].

## Vegeu també

* Moviment de Vida Independent
* Teoria de l'autodeterminació
# Assemblea d'Estudiants Nacionalistes

L'Assemblea d'Estudiants Nacionalistes (AEN) va ser una organització estudiantil de l'Esquerra Independentista dels Països Catalans amb presència a les universitats del País Valencià, tot i que també comptava presència a nombrosos instituts.
L'AEN es fundà l'octubre de 1990 a partir dels contactes entre estudiants independentistes de l'Horta de València, durant l'Aplec del Puig, amb estudiants valencians de l'Assemblea d'Estudiants Independentistes d'Universitat (AEIU), que funcionaven des de l'any 1988 a la facultat de filologia de la Universitat de València i on havien aconseguit traure un representant al claustre.
A poc a poc va anar consolidant-se fent-se present a diferents facultats i aconseguint el 1995 11 representants al claustre de la Universitat de València. També després de tres anys de presència va aconseguir el 1996 el primer representant al claustre de la Universitat d'Alacant.
El 1999 s'aconsegueix també la consolidació a la Universitat Jaume I de Castelló aconseguint el seu primer representant al claustre. En aquest marc es va produir la seua fusió l'any 2000 amb el Bloc d'Estudiants Independentistes i l'ACE, de la Catalunya del Nord, per donar lloc a la Coordinadora d'Estudiants dels Països Catalans.
L'abril de 1999 inicià, a la Universitat de València, el primer Congrés d'Estudiants de Filologia Catalana, esdeveniment que persisteix ininterrompudament des de 2003, primer de la mà de la Coordinadora d'Estudiants dels Països Catalans (CEPC), i a partir de 2006 del Sindicat d'Estudiants dels Països Catalans (SEPC).

## Referències

* 1 2 Ramírez, Eduard. Teixir revoltes. El Bloc d'Estudiants Agermanats. Universitat de València, 2013.
* 1 2 3 CEPC 5 anys en marxa. Construint alternatives des de les aules. Coordinadora d'Estudiants dels Països Catalans, 2006, p.24-29.
* ↑ http://www.endavant.org/5-anys-de-sindicat-destudiants-dels-països-catalans/%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ http://www.udl.cat/serveis/oficina/Novetats/2008/congres_filologia_catalana.html Arxivat 2015-12-10 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.racocatala.cat/noticia/13969/tot-punt-vi-congres-destudiants-filologia-catalana
# Colorant

Un colorant és una substància soluble en un líquid que és capaç de tenyir altres material, sigui per dispersió, sigui en reaccionar-hi. Colorants i pigments ambdós serveixen per donar colar a un material. Un colorant es distingeix d'un pigment que és una substància (gairebé) insoluble en suspensió en un medi. Les dissolucions de colorants són transparents i les dissolucions de pigments són opaques.
Els colorants s'han usat des de temps remots, emprant-se per a això diverses matèries procedents de vegetals (cúrcuma, indi natural, etc.) i d'animals (cotxinilla, mol·luscs, etc.) així com diferents minerals.
En química, es diu colorant a la substància colorida usada en tincions per a ressaltar diferents microorganismes.
Denominacions dels colorants:
* denominació genèrica
* denominació química
* codi del "Colour Index 1924 (1a edició)
* codi del "Colour Index 1956 (2a edició)
* codi del Schultz
* nombre de la CEE
* altre tipus de denominacions, com les de cada país, la comercial dels fabricants, etc.

## Classificació química

* Nitrós i nitrocolorants,
* Colorants azoics o azocolorants
* Colorants del trifenilmetà
* Colorants de l'antraquinina
* Colorants indigoides

## Colorants industrials emprats com a additius

Són emprats com a additius en l'elaboració d'aliments ultraprocessats.
* Colorants catalogats per la indústria (E100>E200)
** E100 - Curcumina.
** E100i - Curcumina.
** E100ii - Cúrcuma.
** E101 - Riboflavina i Riboflavina-5'-fosfat.
** E101a - Riboflavina i Riboflavina-5'-fosfat.
** E102 - Tartrazina.
** E103 - Crisoína.
** E104 - Groc de Quinoleína.
** E105 - Groc sòlid.
** E106 - Fosfat de lactoflavina.
** e107 - Groc2G.
** E110 - Groc ataronjat S.
** E111 - Taronja GGN.
** E120 - Cotxinilla o àcid carmí.
** E121 - Orcilla.
** E122 - Azorrubina.
** E123 - Amarant.
** E124 - Vermell cotxinilla A, Vermell Ponceau 4R.
** E126 - Ponceau 6R
** E127 - Eritrosina.
** E128 - Vermell 2G.
** E129 - Vermell Allure 2C.
** E130 - Blau d'antraquinona.
** E131 - Blau patentat V.
** E132 - Indigotina, carmí indi.
** E133 - Blau brillant FCF.
** E140 - Clorofil i Clorofilines.
** E141 - Complexos cúprics de clorofil i clorofilines.
** E142 - Verd àcid brillant BS, verd lisamina.
** E150 - Caramel.
** E151 - Negre brillant BN.
** E152 - Negre 7.984
** E154 - Marró FK. Colorant amarronat.
** E155 - Marró HT.
** E153 - Carbó vegetal.
** E160 - Carotenoides.
** E160b - Bixina.
** E160c - Capsantina.
** E160d - Licopè.
** E161 - Xantofil.
** E161e - Violaxantina
** E162 - Betanina o vermell de remolatxa.
** E163 - Antocianines.
** E170 - Carbonat de calci.
** E171 - Diòxid de titani.
** E172 - Òxids i hidròxids de ferro.
** E173 - Alumini.
** E174 - Plata.
** E175 - Or
** E180 - Pigment Rubí o Litol-Rubina BK.
* Altres colorants catalogats per la indústria (E579>E585)
** E579 - Gluconat ferrós
** E585 - Lactat ferrós

## Referències

* ↑ «Colorant». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Vila, Toni. «Saps la diferència entre pigment i colorant?», 18-05-2021.
# Associació de Professionals de Circ de Catalunya

L'Associació de Professionals de Circ de Catalunya (APCC) és una entitat que aglutina els professionals del circ de Catalunya. És interlocutor amb les administracions i promou la formació, producció i professionalització del sector. El 2009 va rebre el Premi Nacional de Cultura. L'entitat es creà el desembre del 2004 en unes Jornades sobre Circ Memorial Joan Armengol celebrades a l'Ateneu Popular de Nou Barris. El va precedir Associació de Circ de Catalunya (ACC), que es va fundar el 1991 i va estar activa fins al 1998. El 2005 va instaurar el Premi Nacional de Circ, emmarcat en els Premis Nacionals de Cultura, que fins al 2013 va fomentar el reconeixement del circ com a art escènica.
En depèn La Central del Circ - Fàbrica de Creació de Circ de Barcelona, un espai per a la creació d'espectacles de circ que posa a disposició de l'artista recursos per a l'entrenament, assaig, creació, investigació i formació continuada. Situada al Parc del Fòrum de Barcelona, amb una superfície de més de 3.000 m², La Central del Circ acompanya el i la professional en totes les àrees i fases del seu treball, des de l'entrenament quotidià o la cessió d'espais i material fins a l'assessorament per a la creació i producció d'espectacles de circ. La Central del Circ és una iniciativa de l'Ajuntament de Barcelona amb el suport de la Generalitat de Catalunya.
Circat és una iniciativa de l'entitat amb el suport del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya (DC) i l'Institut Ramon Llull (IRL). El seu objectiu és ser una eina on poder trobar recursos per a la internacionalització del circ català.

## Referències

* 1 2 3 «Associació de Professionals de Circ de Catalunya». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «La Central del Circ» (en anglès). [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ País, Ediciones El «El circo fija su casa en el Fórum» (en castellà). El País [Madrid], 17-03-2011. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Qui som? | Circat». Arxivat de l'original el 2019-03-05. [Consulta: 16 març 2019].
# Assumpció Malagarriga Rovira

Assumpció Malagarriga Rovira (Cardona, 1953), pedagoga musical, promotora del projecte Cantània
Va estudiar al Conservatori Municipal de Música de Manresa i al Conservatori Superior de Música de Barcelona, essent deixeble del músic manresà Josep Padró. Exerceix com a professora de música en diferents centres com l'Escola de Mar i Ton i Guida. Com a responsable dels serveis educatius de l'Auditori de Barcelona entre 2000 i 2015, ha promogut projectes com Cantània, en que cada any participen 40.000 infants principalment de Catalunya, però també d'altres llocs d'Europa i Espanya.
Després de patir un ictus i haver-se de retirar laboralment, va rebre un homenatge a l'Auditori de Barcelona el 21 de gener de 2018.
El 2018 va rebre la Creu de Sant Jordi
| « | Per la seva valuosa aportació en el camp de la pedagogia musical com a mestra i formadora de formadors, i també pel disseny i l'organització del Servei Educatiu de l'Auditori de Barcelona, el qual apropa la música a la ciutadania, molt especialment als infants i joves, i ha esdevingut un referent internacional de gestió cultural. | » |

## Publicacions

* Almas Tocadas. Vivo con un Ictus / Ànimes Tocades. Visc amb un Ictus., (18-01-2022 ISBN 978-84-18840-96-8)
* Que segui difícil deixar d'escoltar., (Col·lecció L'Auditori. Abril-2010 ISBN 978-84-613-3799-6)

## Referències

* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2022-08-31. [Consulta: 31 agost 2022].
* ↑ https://presidencia.gencat.cat/ca/ambits_d_actuacio/premis/creus-de-sant-jordi/edicions/malagarriga-assumpcio Arxivat 2022-08-31 a Wayback Machine.