OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Corydalis

Corydalis (accentuació: Corýdalis) és un gènere de plantes amb flors de la família papaveràcia de vegades considerat dins les fumariàcies. Conta d'unes 470 espècies de plantes anuals o perennes herbàcies. Són originàries de zones de clima temperat de l'Hemisferi Nord i també de les muntanyes tropicals de l'est d'Àfrica. A la Xina i Himàlaia és on hi ha més diversitat (357 espècies a la Xina).
Als Països Catalans són autòctones les següents espècies:Corydalis claviculata, Corydalis solida i Corydalis bulbosa.
Corydalis cava i altres espècies tuberoses conté un alcaloide bulbocapnina, que ocasionalment s'ha fet servir en medicina.

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans Barcelona 1980

## Enllaços externs

* Corydalis medicinal herb Yan Hu So traditional uses and pharmacology Arxivat 2008-06-19 a Wayback Machine.
** «Papaveraceae in Flora of China @ efloras.org».
# Aechmophorus

Aechmophorus és un gènere d'ocells de la família dels podicipèdids que habita en Amèrica del Nord.

## Morfologia

* Són dos ocells esvelts amb colls llargs.
* Fan 56-74 cm de llargària
* Encara que les dues espècies s'assemblen molt, la forma i el color del bec, així com les plomes al voltant dels ulls escarlata es poden utilitzar per diferenciar ambdues espècies.

## Hàbitat i distribució

Les dues espècies viuen a l'oest dels Estats Units i Mèxic, a zones d'aigua dolça amb vegetació palustre. Les aus septentrionals, en hivern, volen de nit cap a badies i estuaris de la costa del Pacífic.

## Reproducció

Fan el niu en general en pantans d'aigües poc profundes. Els dos sexes ajuden a construir una plataforma flotant de la vegetació. Les parades nupcials són extremadament complexes i ritualitzades. Ponen 2 – 4 ous.

## Alimentació

Aquestes espècies, com la major part dels cabussons s'alimenten principalment de peixos. També mengen crustacis, insectes, cucs i amfibis.

## Taxonomia

S'han descrit dues espècies:
* Cabussó nord-americà comú (Aechmophorus occidentalis).
* Cabussó nord-americà carablanc (Aechmophorus clarkii).

## Referències

* ↑ «Grebes, flamingos» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 27 desembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 82. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Harpagus

Harpagus és un gènere d'ocells rapinyaires diürns de la família dels accipítrids (Accipitridae). En les modernes classificacions hom considera l'únic gènere de la subfamília Harpaginae o encara de la tribu Harpagini (dins la subfamília dels buteonins). Viuen als boscos tropicals americans. Semblen petits esparvers de 30 - 35 cm de llargària. Compactes, amb llargues cues i ales ovals (estretes prop de la base). Tenen una cua fosca amb barres pàl·lides, així com la gola blanca amb una franja central fosca. Una altra característica és el bec poderós, amb dues osques a cada costat de la mandíbula superior. Aquesta doble dent dona nom a la denominació de les dues espècies (bidentatus i diodon).

## Llistat d'espècies

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional versió 12,2, 2022, es reconeixen 2 espècies dins aquest gènere:
* milà bidentat pit-roig (Harpagus bidentatus).
* milà bidentat cuixa-roig (Harpagus diodon).

## Referències

* 1 2 «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 275. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Classificació dels accipitriformes en John Boyd's Home Page Rev. 26-02-2011
# Ictinia

Ictinia és un gènere d'ocells rapinyaires de la família dels accipítrids (Accipitridae). Habiten zones forestals, sovint lligades a espais humits com boscos de ribera o manglars d'ambdues amèriques. Són migradors parcials que en hivern fan moviments cap al sud.

## Llistat d'espècies

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, juliol 2022) aquest gènere està format per dues espècies:
* Elani del Mississipi (Ictinia mississippiensis).
* Elani plumbi (Ictinia plumbea).

## Referències

* 1 2 «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 282. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ El gènere Ictinia a TAXONOMICON Rev. 17-05-2010
* ↑ «Termes normalitzats pel Consell Superior del TERMCAT (2018)». Anuari de l'Enciclopèdia. [Consulta: 6 juny 2020].
# Icthyophaga

Ichthyophaga és un gènere d'ocells rapinyaires de la família dels accipítrids (Accipitridae), propi del sud-est asiàtic, des del subcontinent indi fins a l'illa de Sulawesi. Normalment habiten en grans àrees d'aigua dolça, però de vegades també a estuaris i zones costaneres. Properes filogenèticament als pigargs del gènere Haliaeetus, tenen una grandària similar a les espècies més petites d'aquest gènere.
Tenen similar coloració al plomatge, amb cap gris, ales marró grisenc i ventre i potes blanques. Les dues espècies que formen el gènere es diferencien en el color de la cua, marró I. humilis i blanca amb banda terminal negra I. ichthyaetus.

## Taxonomia

S'han descrit dues espècies en aquest gènere:
* Pigarg petit (Ichthyophaga humilis).
* Pigarg capgrís (Ichthyophaga ichthyaetus).
Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, juliol 2022) no reconeixen aquest gènere i consideren que les 2 espècies anteriors pertanyen al gènere Haliaeetus. La decisió es prengué en base a un estudi molecular de 2005, on es va trobar que el gènere Haliaeetus és parafilètic i subsumeix Ichthyophaga.
Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), encara reconèixen Icthyophaga com un gènere vigent.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 281. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ El gènere Ichthyophaga a TAXONOMICON Rev. 18-05-2010 (anglès)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ «LM2005.pdf». Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 2 gener 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 281. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Agropsar

Agropsar és un gènere d'ocells de la família dels estúrnids (Sturnidae) que habita boscos i terrenys oberts del sud-est de Sibèria i l'extrem Orient. Tradicionalment les espècies d'aquest gènere han estat incloses al gènere Sturnus, i Clements 6a edició (2009) les inclou en Sturnia.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, juliol 2022) aquest gènere conté dues espècies:
* Agropsar sturninus - estornell de Dàuria.
* Agropsar philippensis - estornell galta-rogenc.

## Referències

* 1 2 «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 17 octubre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 672. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Tinamotis

Tinamotis és un gènere d'ocells de la família dels tinàmids. Aquests tinamús viuen en praderies als Andes.

## Llistat d'espècies

Se n'han descrit dues espècies vives dins aquest gènere:
* Tinamotis pentlandii - Tinamú de la puna.
* Tinamotis ingoufi - Tinamú de la Patagònia.

## Referències

* ↑ El gènere Tinamotis a TAXONOMICON Rev. 28-05-2010
# Leptopoecile

Leptopoecile és un gènere d'ocells insectívors de la família dels egitàlids (Aegithalidae) que habita zones boscoses i de matoll d'Àsia, al nord de l'Índia, Tibet i la Xina.
Antany eren situats als sílvids (Sylviidae), però anàlisis d'ADN-m els van situar als egitàlids.
Fabriquen nius en forma de pilota de molsa, plantes, pèls, plomes i herba, folrats de teranyines i decorats amb líquens i capolls, que col·loquen sota un arbust. Hi ponen 4 – 6 ous blancs amb taques vermelloses.

## Llistat d'espècies

S'han descrit dues espècies dins aquest gènere:
* Leptopoecile sophiae - mallerenga cuallarga violàcia.
* Leptopoecile elegans - mallerenga cuallarga mitrada.

## Referències

* ↑ «Bushtits, leaf warblers, reed warblers» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 630. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Simon Harrap; Josep del Hoyo; Andrew Elliott; David Christie. Family Aegithalidae (Long-tailed Tits). Handbook of the Birds of the World. Volum 13, Penduline-tits to Shrikes. 2008. pàgines 76–101. Barcelona Lynx Edicions. ISBN 978-84-96553-45-3
* ↑ El gènere Leptopoecile a TAXONOMICON Rev. 11-06-2010
# Arteriviridae

Arteriviridae és una família de virus d'ARN de cadena positiva amb embolcall de l'ordre Nidovirales que infecten vertebrats. Els organismes hostes inclouen èquids, porcs, zarigües, primats no humans i rosegadors. La família inclou, per exemple, el virus de l'arteritis equina en cavalls que causa malalties respiratòries lleus a greus i insuficiència reproductiva, virus de la síndrome reproductiva i respiratòria porcina tipus 1 i tipus 2 en porcs que causa una malaltia similar, virus de la febre hemorràgica simia que provoca una febre altament letal, un virus que eleva la lactat deshidrogenasa que afecta els ratolins i el virus de la malaltia de la zarigüeya.

## Referències

* ↑ «Arteriviridae ~ ViralZone». viralzone.expasy.org. [Consulta: 17 juny 2021].
* ↑ «Virus Taxonomy: 2018b Release» (en anglès). International Committee on Taxonomy of Viruses (ICTV), 01-03-2019. [Consulta: 23 setembre 2019].
* ↑ Dastjerdi, Akbar; Inglese, Nadia; Partridge, Tim; Karuna, Siva; Everest, David J. Emerg Infect Dis, 27, 2, 2-2021, pàg. 578–581. DOI: 10.3201/eid2702.201962. PMC: 7853545. PMID: 33496231.
* ↑ Kappes, MA; Faaberg, KS Virology, 479–480, 5-2015, pàg. 475–86. DOI: 10.1016/j.virol.2015.02.012. PMC: 7111637. PMID: 25759097 [Consulta: free].

## Enllaços externs

* Virus d'animals
* Viralzone: Arterivirus
# Amebelodon

Amebelodon és un gènere extint de mamífers proboscidis de la família dels gomfotèrids.
La seva aparició més recent en el registre fòssil és en un jaciment del nord d'Àfrica de fa cinc milions d'anys.

## Referències

* ↑ Lambert, W. D., 1990. Rediagnosis of the genus Amebelodon (Mammalia, Proboscidea, Gomphotheriidae) with a new subgenus and species, Amebelodon (Konobelodon) britti. Journal of Paleontology, 64 (6): 1.032-1.041.
* ↑ Lambert, W. D., 1996. The biogeography of the Gomphotheriidae of North America. A Tassy, P.; J. Shoshani (editors), The Proboscidea: Trends in Evolution and Paleoecology. Oxford University Press: Oxford, Regne Unit.
* ↑ Lambert, W. D.; J. Shoshani, 1998. The Proboscidea. A Janis, C., K. M. Scott; L. Jacobs (editors), Evolution of Tertiary Mammals of North America, Volum 1. Cambridge University Press: Cambridge, Regne Unit.
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :
# Barylambda

Barylambda és un gènere extint de mamífer pantodont del Paleocè mitjà-superior, conegut a partir de diverses troballes a Nord-amèrica. Com altres pantodonts, Barylambda era un plantígrad robust amb cinc dits a cada pota. Actualment se'n reconeixen tres espècies. Barylambda s'extingí a finals del Paleocè amb l'arribada de Coryphodon, un gènere de pantodonts més grans i avançats.

## Referències

* ↑ Gingerich, P.D.& C.G Childress Jr. (1983): Barylambda churchilli, a new species of Pantolambdidae (Mammalia, Pantodonta) from the Late Paleocene of Western North America. Museum of Paleontology, Universitat de Michigan «Enllaç».
# Saponària

Saponària (Saponaria), és un gènere de la família Caryophyllaceae de plantes perennes herbàcies, originari del sud d'Europa i sud-oest d'Àsia. L'espècie més familiar a Europa és l'herba sabonera (S. officinalis). Les saponàries fan de 10 a 60 cm d'alçada, tenen les fulles oposades d'1 a 6 cm de llarg. Les flors fan de 4 a 25 mm de diàmetre amb cinc pètals de colors diversos.
El gènere saponària és molt pròxim als gèneres Lychnis i Silene, i se'n distingeix per tenir dos (no tres ni cinc) estils (tiges dels estams) en cada flor.

## Espècies autòctones als Països Catalans

* Saponaria bellidifolia
* Saponaria caespitosa
* Saponaria ocymoides (falsa alfàbrega)
* Saponaria glutinosa
* Saponaria officinalis (herba sabonera)

## Cultiu i usos

Les saponàries es considera que tenen flors molt atractives; creixen fàcilment en qualsevol tipus de sòl i moltes condicions. De les arrels i fulles de l'herba sabonera se n'ha estret sabó des de l'època del Renaixement i encara es fa servir en els museus per a netejar peces delicades. En la indústria alimentària es fan servir les saponàries per a fer halva (un dolç).

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
# Dendragapus

Dendragapus és un gènere d'ocells de la subfamília dels tetraonins (Tetraoninae), dins la família dels fasiànids (Phasianidae). Habiten als boscos de coníferes d'Amèrica del Nord, des d'Alaska fins al sud dels Estats Units.

## Llistat d'espècies

Se n'han descrit dues espècies dins aquest gènere:
* Grèvol fuliginós (Dendragapus fuliginosus).
* Grèvol fosc (Dendragapus obscurus).
La classificació de Clements 6a edició (incl. revisions de 2009) inclou Falcipennis falcipennis al gènere Dendragapus.

## Referències

* ↑ Classificació dels Gal·liformes a ZOONOMEN Rev. 15-07-2010 (anglès)
# Gall de praderia

Els galls de les praderies (Tympanuchus) són un grup d'espècies d'ocells, que formen un gènere de la subfamília dels tetraonins (Tetraoninae), dins la família dels fasiànids (Phasianidae). Habiten principalment a les praderies i altres zones obertes d'Amèrica del Nord.

## Llistat d'espècies

Se n'han descrit tres espècies dins aquest gènere:
* Gall de praderia cuallarg (Tympanuchus phasianellus)
* Gall de praderia gros (Tympanuchus cupido)
* Gall de praderia petit (Tympanuchus pallidicinctus)

## Referències

* ↑ Classificació dels Gal·liformes a ZOONOMEN Rev. 15-07-2010 (anglès)
# Cryptoprocta

Cryptoprocta és un gènere de carnívors endèmics de Madagascar. A més de la fossa, el gènere inclou un representat extint, la fossa gegant. El nom genèric ('anus amagat') fa referència a les grans glàndules anals de la fossa.
Els carnívors més grans de Madagascar pertanyen a aquest gènere. La fossa assoleix una mida de cap i cos de fins a 80 centímetres i un pes de fins a 12 quilograms. La fossa gegant, ja extinta, era més grossa. Les característiques del gènere inclouen un viscerocrani curt, que li dona un aspecte de gat i les carnisseres ben desenvolupades. El pla corporal és esvelt i allargat i la cua és molt llarga.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Afzelia

Afzelia és un gènere de plantes amb flor de la subfamília de les Caesalpinioideae. Són arbres de les zones tropicals amb molt bona fusta, comercialitzada generalment amb el nom de «doussie». Afzelia xylocarpa és una espècie asiàtica. La seva escorça té usos medicinals a la medicina tradicional. La fusta de les espècies Afzèlia africana, Afzelia bipindensis i Afzelia pachyloba es comercialitza sota el nom de ugandès de «meli».

## Referències

* ↑ «Afzelia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Goode, P. M.. Edible Plants of Uganda: The Value of Wild and Cultivated Plants as Food (en anglès). Food & Agriculture Organisation, 1989, p. 48. ISBN 978-92-5-102713-4.

## Enllaços externs

* Fitxa tècnica: «Doussié» (en francès) p. 1-5. Cirad, 22-03-2012. [Consulta: 7 desembre 2019].
# Leandre Jover i Peix

Leandre Jover i Peix (1846 - Barcelona, 19 de novembre de 1910), fou un banquer català.

## Biografia

Fill de Josep Jover i Sans i Antònia Peix i Traveria, es va casar amb Elisa Casas i Jover (1853-1927), pertanyent a una família de fabricants d'estampats.
La nissaga Jover era una família de comerciants provinent de Copons, que entre els segles xvii i xx havien liderat empreses mercantils a Barcelona i Valladolid. A la dècada del 1880 va fundar la Banca Jover, que va funcionar ininterrompudament durant dècades com un dels bancs familiars tradicionals catalans, i a partir del 1955 va passar a ser una societat anònima.
El 1902 era una de les personalitats que impulsaren la construcció a Barcelona del monument dedicat al metge i alcalde catalanista Bartomeu Robert.

## Vegeu també

* Joan Jover i Serra
* Joaquim Jover i Costa
* Casa Traveria-Jover
* Casa-fàbrica Traveria
* Casa-fàbrica Casas

## Referències

* ↑ «Esquela de Leandro Jover y Peix». La Vanguardia, 21-11-1910, pàg. 1.
* ↑ «Arbre genealógic dels Jover». myheritage.cat.
* ↑ Cabana, Francesc «La família Casas. Dos-cents anys fent estampats». Fàbriques i empresaris. Els protagonistes de la Revolució Industrial a Catalunya. Enciclopèdia Catalana, 1992.
* 1 2 Mestre i Campi, Jesús (director). Diccionari d'Història de Catalunya. Edicions 62, 1998, p. 589, entrada: "Jover". ISBN 84-297-3521-6.
* ↑ «Monumento al Doctor Robert». La Vanguardia [Barcelona], 23-04-1902, p. 3.
# Karl Ferdinand Braun

Karl Ferdinand Braun (Fulda, Hessen, 6 de juny de 1850 - Nova York, 20 d'abril de 1918) fou un professor universitari, físic i inventor alemany premiat amb el Premi Nobel de Física l'any 1909.

## Joventut

Nascut el 1850 a la població alemanya de Fulda, va estudiar a la Universitat de Marburg i es va doctorar en física el 1872 per la Universitat de Berlín. Va ser professor a les universitats de Marburg, Estrasburg, Karlsruhe i Tubinga, i arribà a ser director de l'Institut de Física de la Universitat d'Estrasburg el 1895.

## Recerca científica

El 1874, Braun va observar que certs cristalls semiconductors actuaven com a rectificadors, convertint el corrent altern en corrent continu, permetent el pas del corrent en una sola direcció. A causa d'aquest descobriment, va inventar el primer receptor de ràdio a la fi del segle xix.
El 1897, va desenvolupar el primer tub de raigs catòdics, element determinant per al desenvolupament del sistema per a fer possible el televisor, i posteriorment el primer oscil·loscopi, de manera que el flux d'electrons del tub es dirigís cap a una pantalla fluorescent per mitjà de camps magnètics generats pel corrent altern. Des de 1898, també va treballar en la telegrafia sense fils, i inventà el rectificador de cristall. Guglielmo Marconi, denominat l'inventor de la ràdio, va admetre posteriorment haver "manllevat" la patent de Braun.
El 1909 va rebre el Premi Nobel de Física, juntament amb Marconi, per les seves contribucions al desenvolupament de la telegrafia sense fils i especialment per les millores tècniques introduïdes en el sistema de transmissió (circuits ressonants magnèticament acoblats).
Braun es traslladà als Estats Units al començament de la Primera Guerra Mundial per ajudar a defensar l'estació alemanya de telegrafia sense fils de Sayville dels atacs la British Marconi Corporation. Va morir el 1918 a la seva residència del barri de Brooklyn a la ciutat nord-americana de Nova York.

## Referències

* ↑ Brotons, Ròmul. El triomf de la imaginació, 60 invents que han canviat el món (o gairebé). Barcelona: Albertí Editor, 2010, p. 139. ISBN 978-84-7246088-1. Arxivat 2014-10-06 a Wayback Machine.
* ↑ Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de Física 1909
* ↑ Brotons, Ròmul. El triomf de la imaginació, 60 invents que han canviat el món (o gairebé). Barcelona: Albertí Editor, 2010, p. 17. ISBN 978-84-7246088-1. Arxivat 2014-10-06 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* http://www.fbh-berlin.com
* http://books.google.cat/books?id=qFMbsXGH8pYC
* http://jardin-sciences.unistra.fr/uploads/media/braun1.pdf Arxivat 2014-05-29 a Wayback Machine.
* http://misha1.u-strasbg.fr/AMUSS/Braun.htm Arxivat 2005-10-13 a Wayback Machine.
* http://www.nobel.se/physics/laureates/1909/braun-bio.html
# Concerto grosso per a orquestra de cambra (Martinů)

El Concerto grosso per a orquestra de cambra, H. 263, fou compost per Bohuslav Martinů entre l'octubre i el 3 de novembre de 1937 a París, dedicat a Charles Münch. No es va estrenar fins al 14 de novembre de 1941 a Boston, amb l'Orquestra Simfònica de Boston sota la direcció de Serge Koussevitzky. Té una durada d'uns 16 minuts.

## Moviments

* Allegro ma non troppo
* Adagio
* Allegretto

## Recepció

Després de la guerra, la primera interpretació europea es va celebrar a Basilea el 7 de novembre de 1947, amb l’Orquestra de Cambra de Basilea dirigida per Paul Sacher. Posteriorment, l'obra va ser publicada per Universal Edition a Viena el 1948. No obstant això, l’estrena txeca del Concerto grosso no va tenir lloc fins al 14 de maig de 1959, quan va ser interpretat per l'Orquestra de la Ràdio de Praga sota la batuta de Jean Meylan. Aquesta obra pràcticament no es programa avui dia.

## Referències

* ↑ «Informació de l'obra» (en anglès). Bohuslav Martinů Institute. [Consulta: 3 desembre 2024].
* ↑ Schlüren, Christoph. «[https://repertoire-explorer.musikmph.de/wp-content/uploads/vorworte_prefaces/4101.html Concert grosso per orquestra da camera]». Musikproduktion Höflich. [Consulta: 3 desembre 2024].
# Bror Brenner

Bror Benedictus Bernhard Brenner (Viipuri, Carèlia, 17 de juliol de 1855 - Viipuri, 17 d'abril de 1923) va ser un regatista finlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de plata en la categoria de 10 metres del programa de vela. Brenner navegà a bord del Nina junt a Waldemar Björkstén, Jacob Björnström, Allan Franck, Erik Lindh, Adolf Pekkalainen i Harry Wahl.

## Referències

* ↑ «Bror Brenner Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 5 de març 2016. [Consulta: 22 febrer 2017].
# Augustin Ehrensvärd

El comte Augustin Ehrensvärd (25 de setembre de 1710 – 4 d'octubre de 1772) era un arquitecte militar suec i tinent coronel d'artilleria. El 1747, el rei Federic I de Suècia va designar-lo per a construir una fortalesa marítima davant de Hèlsinki a l'actual Finlàndia, que en aquella època feia part del regne de Suècia.
Continuà construint aquesta fortalesa en un arxipèlag natural a la badia de Hèlsinki, que s'anomenarà Sveaborg en suec (avui conegut amb el nom finès Suomenlinna), fins a la seva mort, el 1772. Ehrenvärd va dissenyar fortificacions baixes que resseguien els contorns naturals de les illes i que eren doncs gairebé invisibles per la flota enemiga. Moltes de les estructures testimoniegen del seu enginy arquitectural.
A més, s'interessava a la pintura, l'educació i la botànica.
A la seva mort el 1772, el rei va promoure'l al grau de mariscal. El rei Gustau III de Suècia va dissenyar la seva tomba que s'erigirà a la plaça central de Sveaborg.
Avui, Sveaborg roman un monument important de la història finesa i el 1991 va ser llistat patrimoni de la Humanitat.

## Enllaços externs

* Augustin Ehrensvärd