OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Circuit de Pescara

El Circuit de Pescara va ser un circuit de curses automobilístiques situat prop de Pescara, Itàlia.
Tenia un traçat de 25.8 km (unes 16 milles) i va reunir més de 200.000 persones per veure la cursa, fet pel que es va deixar de disputar, ja que era impossible garantir la seguretat tant del públic com dels pilots.

## Història a la F1

El circuit de Pescara va estar la seu de l'única edició del Gran Premi de Pescara de Fórmula 1, a la temporada 1957.

## Guanyadors de les curses vàlides per la F1

| Any | Pilot | Equip | Resultats |
| 1957 | Stirling Moss | Vanwall | Resultats |

## Enllaços externs

* Plana del circuit de Pescara Arxivat 2007-09-09 a Wayback Machine. (anglès)
# Circuit de Motocròs de Campos

El Circuit de Motocròs de Campos, conegut també com a Circuit Toni Palerm, és un circuit permanent de motocròs situat a la carretera "Antelm Obrador" al municipi de Campos a Mallorca, Illes Balears. Està situat a la carretera "Antelm Obrador".

## Vegeu també

* Llista de circuits de motocròs dels Països Catalans

## Referències

* ↑ «Campeonatos de Baleares de motocros; Campos acoge la Primera prueba» (en castellà). sportsdecanostra.com, 25-02-2013. [Consulta: 25 febrer 2013].
* ↑ «MX "A" Campos - 19.02.2012» (en castellà). fbmotos.org. Federació Balear de Motociclisme, 20-02-2012. Arxivat de l'original el 7 d’abril 2014. [Consulta: 9 febrer 2014].
* ↑ «Entrenos en el circuito de Campos» (en castellà). rfme.com. RFME, 20-01-2014. Arxivat de l'original el 7 d’abril 2014. [Consulta: 9 febrer 2014].
* ↑ «Biel Pons arranca el año con un triunfo en Campos» (en castellà). Hemeroteca. Diario de Mallorca, 25-02-2013. [Consulta: 25 febrer 2013].
* ↑ «La temporada 2010, en marxa». dbalears.cat. Diari de Balears, 23-02-2010. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 9 febrer 2014].
* ↑ «Pons y Munar prolongan su dominio» (en castellà). ultimahora.es, 21-02-2010. Arxivat de l'original el 7 d'abril 2014. [Consulta: 9 febrer 2014].
* ↑ «7º Motocross Campos 2014, Mallorca · Información General» (en castellà). guiatourracing.com, 09-02-2014. Arxivat de l'original el 9 de febrer 2014. [Consulta: 9 febrer 2014].
# Circuit de Motocròs de Son Matamoros - Felanitx

El Circuit de Motocròs de Son Matamoros - Felantix és un circuit permanent de motocròs situat a la carretera de Vilafranca de Bonany (PM-511) al municipi de Felanitx a Mallorca, Illes Balears. La titularitat i gestió del circuit recau sobre el Moto Club Felanitx.
La longitud total del circuit és de 1300 metres, amb una amplada mitjana de 8 metres, una mínima de 7 i una màxima de 14 a la recta de sortida. La pista és de terra (en terreny dur) i el seu traçat, no gaire tècnic pero exigent. El circuit, que es recorre al contrari del sentit de les busques del rellotge, és ideal per a motos de totes les cilindrades i per a pilots de nivell mitjà i alt.

## Vegeu també

* Llista de circuits de motocròs dels Països Catalans

## Referències

* ↑ «El Circuito de Son Matamoros en Felanitx acogío el Motocross Fira de Maig 2011» (en castellà). motorvsmotor.com, 21-05-2011. [Consulta: 25 febrer 2013].
* ↑ «Las obras del circuito de motos de Son Matamoros comenzarán en breve» (en castellà). Hemeroteca. Diario de Mallorca, 03-03-2014. [Consulta: 3 març 2014].
* ↑ «El Circuito Son Matamoros, más cerca» (en castellà). motomallorca.es, 05-03-2014. Arxivat de l'original el 2014-03-16. [Consulta: 5 març 2014].
* ↑ «Felanitx da luz verde a que Son Matamoros sea un circuito de motocross» (en castellà). elmundo.es. El Mundo, 22-03-2008. [Consulta: 25 febrer 2013].
* ↑ «FBM – Tandas gratuitas en el Circuito Son Matamoros de Felanitx» (en castellà). deportebalear.com, 23-09-2010. [Consulta: 25 febrer 2013].
* ↑ «MX “B” Felanitx – 31May08» (en castellà). fedbalmotos.wordpress.com. Federació Balear de Motociclisme, 04-06-2008. [Consulta: 25 febrer 2013].
* ↑ «Motocross "Fira des Prebe Bord" - Felanitx 18.11.12» (en castellà). fbmotos.org. Federació Balear de Motociclisme, 20-11-2012. Arxivat de l'original el 7 d’abril 2014. [Consulta: 25 febrer 2013].
# Consumits

Consumits (originalment en anglès, Consumed o alternativament Food Movie) és una pel·lícula de thriller polític estatunidenc del 2015 de Daryl Wein i protagonitzada per Zoe Lister-Jones, Beth Grant, Anthony Edwards, Victor Garber, Kunal Nayyar, Danny Glover i Taylor Kinney. S'ha doblat al català per TV3, que la va emetre per primer cop el 17 de setembre de 2022.

## Sinopsi

Sophie Kessler, una mare soltera preocupada per una sèrie de malalties que afecten el seu fill, comença a investigar després d'haver anat a tota mena de metges, i descobreix que les al·lèrgies del nen podrien tenir relació amb els aliments transgènics. La investigació la porta al laboratori científic de la universitat on treballa la seva mare. Allà, Serge Negani, un científic indi, duu a terme uns estudis amb gallines modificades genèticament per Clonestra, una de les empreses biotecnològiques més influents a escala mundial. La mort presumptament accidental de Negani posa en alerta la Sophie, que està disposada a qualsevol cosa per fer públiques les seves teories.

## Repartiment

* Zoe Lister-Jones com a Sophie Kessler, una cambrera i mare soltera el fill de la qual desenvolupa una malaltia misteriosa.
* Danny Glover com a Hal Westbrook, un agricultor ecològic.
* Victor Garber com a Dan Conway, director executiu de Clonestera.
* Taylor Kinney com a Eddie Taylor.
* Anthony Edwards com a Jacob Leifman, científic universitari.
* Griffin Dunne com a Peter Landell; conserge de la universitat.
* Kunal Nayyar com a Serge Negani; un científic indi que descobreix els resultats negatius dels aliments transgènics.
* Beth Grant com a Kristin Kessler, la mare diabètica de la Sophie i l'àvia d'en Garrett.
* Nick Bonn com a Garrett Kessler, el fill de la Sophie i el net de la Kristin que desenvolupa una malaltia misteriosa.
* Elizabeth Marvel com a Connie Conway, la dona d'en Dan Conway.
* Mouzam Makkar com a Sra. Negani, la vídua d'en Serge.
* Lexi DeSollar com a extra

## Referències

* ↑ Johnson, Ted (2015-06-13). «PopPolitics: 'Consumed' Makes a Thriller Out of the Politics of Food (Listen)». Variety. Consulta: 2018-03-26.
* ↑ Lowe, Justin (2015-06-19). «'Consumed': LAFF Review». The Hollywood Reporter. Consulta: 2018-03-26.
* ↑ «Consumits». ésAdir. [Consulta: 30 octubre 2022].
* ↑ «Pel·lícules - Consumits». TV3. [Consulta: 17 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Consumits - Lloc web oficial
# Elmer Gantry

Elmer Gantry és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard Brooks, estrenada el 1960, es basa en la novel·la del mateix nom de Sinclair Lewis i la protagonitzen Burt Lancaster i Jean Simmons. Lancaster va guanyar un Oscar per a la seva actuació. La pel·lícula presenta menys de cent pàgines de la novel·la, s'hi van suprimir molts personatges i canviar el personatge i accions de l'evangelista femenina Sharon Falconer, paper que interpreta Simmons. La història té una semblança amb la veritable Sor Aimee Semple McPherson. Ha estat doblada al català.

## Argument

Elmer Gantry és un petit comerciant poc honest. Trobant un grup de germanes, i s'enamora de Sharon Falconer. Seduït, esdevé honest comerciant. Però una prostituta i un periodista es creuen en el seu camí...

## Repartiment

* Burt Lancaster: Elmer Gantry
* Jean Simmons: Sor Sharon Falconer
* Arthur Kennedy: Jim Lefferts
* Dean Jagger: William l. Morgan
* Shirley Jones: Lulu Bains
* Patti Page: Sor Rachel
* Edward Andrews: George Babbitt
* John McIntire: Rev. John Pengilly
* Hugh Marlowe: Rev. Philip Garrison
* Joe Maross: Pete
* Marjorie Stapp: Dona de vermell
* Dayton Lummis: Eddington
* Rex Ingram: Predicador negre
* John Qualen: Sam Magasinier
* Larry J. Blake: Mac el barman
* Peter Brocco: Benny, fotògraf
* Dale van Sickel: Llançador d'ous
* Robert p. Lieb: capità de policia
* Guy Wilkerson: Borratxo / escombriaire
* Barry Kelley: Cap policia Holt
* Harry Antrim: Home al saló
* Sally Fraser: Prostituta

## Premis i nominacions
### Premis

* 1961. Oscar al millor actor per Burt Lancaster
* 1961. Oscar a la millor actriu secundària per Shirley Jones
* 1961. Oscar al millor guió adaptat per Richard Brooks
* 1961. Globus d'Or al millor actor dramàtic per Burt Lancaster

### Nominacions

* 1961. Oscar a la millor pel·lícula
* 1961. Oscar a la millor música per André Previn
* 1961. Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica
* 1961. Globus d'Or al millor director per Richard Brooks
* 1961. Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per Jean Simmons
* 1961. Globus d'Or a la millor actriu secundària per Shirley Jones
* 1961. BAFTA a la millor pel·lícula
* 1961. BAFTA al millor actor estranger per Burt Lancaster
* 1961. BAFTA a la millor actriu estrangera per Jean Simmons

## Referències

* ↑ esadir.cat. Elmer Gantry. esadir.cat.
* ↑ «Elmer Gantry». The New York Times.
# Leap of Faith

Leap of Faith és una pel·lícula humorística estatunidenca dirigida per Richard Pearce estrenada el 1992.

## Argument

El predicador Jonas Nightengale, i la seva sòcia, Jane, solquen les carreteres dels Estats Units, i no desaprofiten cap ocasió per sostreure diners a les ànimes crèdules a base de sermons fantasiosos. Quan una avaria de cotxe els obliga a quedar-se algun temps en una petita ciutat de Kansas, la parella no pot deixar d'estafar la població local.

## Repartiment

* Steve Martin: Jonas Nightengale
* Debra Winger: Jane, la sòcia de Jonas
* Lolita Davidovich: Marva, la cambrera
* Liam Neeson: Will, el xèrif
* Meat Loaf: Hoover, el conductor del cotxe
* Philip Seymour Hoffman: Matt
* M.C. Gainey: Tiny
* James N. Harrell: Ramsey
* Marietta Marich: Sra. Hawkins
* Troy Evans: El policia de l'autopista
* Tom Todoroff: L'home que corre

## Producció

La pel·lícula es va rodar a Nuvi, Texas, encara que algunes parts es van filmar a Plainview, Texas, on la torre d'aigua de ciutat encara té la mascota de ciutat fictícia pintada en el costat. Martin es va convertir en l'actor principal de la pel·lícula després que Michael Keaton deixés la producció.

## Al voltant de la pel·lícula

El personatge de Jonas és inspirat en diversos evangelistes com Benny Hinn i Peter Popoff. Una comèdia musical treta de la pel·lícula havia de ser presentada a Los Angeles a la tardor 2010.

## Referències

* ↑ «Internet Movie Database: Leap of Faith Trivia». Internet Movie Database, 2007 [Consulta: 23 abril 2007].
* ↑ Leap of Faith, Menken's Gospel-Filled Musical Comedy, Will Premiere in L.A.
# Ardara (pel·lícula)

Ardara és una pel·lícula dramàtica de 2019 dirigida per Raimon Fransoy i Xavier Puig, produïda per Elsabeth Produccions i Cicely Films, i protagonitzada per Macià Florit, Bruna Cusí i María García Vera. Estrenada el 22 de novembre de 2019, l'obra té per idioma original el català, el castellà i l'anglès, no obstant això, no compta amb un doblatge integral en català, però sí de subtitulació.

## Producció

La producció de la pel·lícula va requerir una campanya de finançament de micromecenatge a través de la plataforma Verkami, que va recaptar 12.970 euros, una xifra lleugerament superior als 12.000 euros que s'havia proposat.

## Argument

En Macià, un jove orfe de vint-i-tres anys natural de Ciutadella de Menorca, pren la decisió de reproduir el viatge que havien fet els seus pares vint anys abans a Irlanda. Així mateix, la Bruna i la Maria, dues joves actrius de Barcelona, fartes de la vida tediosa de ciutat, també emprenen un viatge sense data de retorn a l'illa maragda. Tots dos camins es creuen al poble d'Ardara, al comtat de Donegal, cap al final del mes de juliol, on compartiran els darrers dies de les seves vides. La pel·lícula anirà reconstruint els viatges dels tres joves i per què van desaparèixer.

## Repartiment

Els principals intèrprets de l'obra són:
* Macià Florit i Campins com a Macià
* Bruna Cusí i Echaniz com a Bruna
* María García Vera com a Maria
* Elisabet Casanovas i Torruella
* Don Bryne

## Referències

* 1 2 Meseguer, Astrid. «‘Ardara’, las mil y una historias sobre la misteriosa desaparición de tres jóvenes en Irlanda» (en castellà). LaVanguardia.com, 22-11-2019. [Consulta: 23 maig 2022].
* ↑ Amat, Patricia. «Ardara» (en castellà). Contraste.info. [Consulta: 23 maig 2022].
* ↑ «Ardara». Base de Dades Cinema en català. [Consulta: 23 maig 2022].
* ↑ «Ardarafilm». Verkami.com. [Consulta: 23 maig 2022].
* ↑ «Ardara» (en castellà). CinEuropa.org. [Consulta: 23 maig 2022].
* ↑ «‘Ardara’, el viatge de tres joves catalans a Irlanda, arriba als cinemes». LaManyana.cat. [Consulta: 23 maig 2022].
* ↑ «Ardara». Filmin.cat. [Consulta: 23 maig 2022].
# José Antonio González Monterroso

José Antonio González Monterroso (Madrid, 1940) és un metge madrileny establert al País Valencià.

## Biografia

Llicenciat en medicina, exerceix la psiquiatria a Castelló de la Plana. A les eleccions generals espanyoles de 1979 fou escollit senador per la província de Castelló per la UCD. Fou secretari primer de la Comissió Especial per a l'estudi dels probleme que afecten a l'ensenyament universitari espanyol del Senat d'Espanya.
El 1982 es va unir amb Manuel Cerdá Ferrer al Partit d'Acció Democràtica, de Francisco Fernández Ordóñez, que poc després es va unir al PSPV-PSOE.

## Referències

* ↑ Jose Antonio Gonzalez Monterroso Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. a masquemedicos
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Cerdá y Monterroso participaron en el congreso fundacional
# Neodietrichia

Nedietrichia és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. Es pot trobar al Canadà i els Estats Units.
L'aracnòleg H. Özdikmen, en un treball de l'any 2008, va canviar el nom del gènere al seu nom actual des de l'anterior Dietrichia Crosby i Bishop, 1933, ja que aquest ja estava ocupat per Dietrichia Reck, 1921, un gènere de mol·luscs bivalves.
Conté una única espècie Neodietrichia hesperia (Crosby & Bishop, 1933)

## Referències

* 1 2 «Gen. Neodietrichia Özdikmen, 2008». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Özdikmen, H. «Neodietrichia nom. nov., a replacement name for the genus Dietrichia Crosby & Bishop, 1933 (Araneae: Linyphiidae) non Reck, 1921». Munis Entomology and Zoology, vol. 3, 2008, pàg. 537–538.

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
# Premi al millor BL del Saló del Manga de Barcelona

El premi al millor BL del Saló del Manga de Barcelona és un guardó anual concedit per Ficomic durant el Saló de Manga de Barcelona que té per objectiu premiar el millor manga de l'any de gènere BL (abreviació de Boys' Love, conegut també per "yaoi") publicat a l'estat espanyol. El premi es va concedir per primera vegada el 2021, al 27 Manga Barcelona.
El premi no té dotació econòmica i s'atorga per votació popular mitjançant la pàgina web de Ficomic, en la qual tothom hi pot emetre un vot. El sistema de votació funciona a dues voltes, amb una primera votació de la qual resulta elegida una llista de nominats. A la segona votació es determina el guanyador per votació popular.

## Palmarès

| Any | Títol | Autor | Editorial |
| 2021 |
| 2021 | Akamatsu y Seven: macarras in love | Hiromasa Okujima, Shoowa | Tomodomo |
| 2021 | Boy meets Maria | Peyo | Milky Way Ediciones |
| 2021 | Given | Natsuki Kizu | Milki Way Ediciones |
| 2022 |
| 2022 | Megumi y Tsugumi | Mitsuru Si | Arechi Manga |
| 2022 | One Room Angel | Harada | Norma |
| 2022 | Rumspringa, The scene of my Rumspringa | Kaya Azuma | Ediciones Fujur |
| 2023 |
| 2023 | Given | Natsuki Kizu | Milky Way |
| 2023 | La canción del amanecer | Ichika Yuno | Arechi Manga |
| 2023 | Sasaki y Miyano | Shô Harusono | Panini Manga |
| 2024 |
| 2024 | Pájaro que trina no vuela | Kou Yoneda | Tomodomo |
| 2024 | La canción del amanecer | Ichika Yuno | Arechi Manga |
| 2024 | Sasaki y Miyano | Shō Harusono | Panini Manga |

## Referències

* ↑ «El 27 Manga Barcelona entrega els Premis als millors manga i anime de l'any». Comicat [Barcelona], 24-10-2021 [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ ACN «El Saló Manga Barcelona bat rècord d'assistència amb més de 136.000 assistents». Nació Digital [Barcelona], 11-12-2022 [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Els nominats als Premis Manga Barcelona 2023». Comic.cat [Barcelona], 30-10-2023 [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ «Els nominats als Premis Manga Barcelona 2024». Comic.cat [Barcelona], 30-10-2024 [Consulta: 10 novembre 2024].
# Frederic Carles de Wurttemberg-Winnental

Frederic Carles de Wurttemberg-Winnental (en alemany Friedrich Karl von Württemberg-Winnental) va néixer a Stuttgart (Alemanya) el 12 de setembre de 1652 i va morir de sífilis a la mateixa ciutat el 20 de desembre de 1698. Era un noble alemany, fill del duc Eberhard III (1614-1674) i d'Anna Caterina de Salm-Kyrburg (1614-1655).
El 27 de novembre de 1677, ja com a duc de Württemberg-Winnental, Frederic Carles va rebre de l'emperador Leopold I del Sacre Imperi Romanogermànic l'encàrrec de tutelar el ser nebot Eberhard Lluís de Wurttemberg i d'assumir la regència de la província de Württemberg, fins a la majoria d'edat d'Eberhard-Lluís, el 22 de gener de 1693. Com a compensació, l'emperador li va fer donació d'una important suma de diners i el nomenà mariscal imperial. El 1694 va combatre al costat de Lluís-Guillem I de Baden contra la invasió turca a les ribes del Rin, i va rebre pel seu valor la creu de l'ordre superior dels exèrcits imperials.

## Matrimoni i fills

El 31 d'octubre de 1682 es va casar amb Elionor Juliana de Brandenburg-Ansbach (1663-1724), filla del marcgravi Albert II de Brandenburg-Ansbach (1620-1667) i de Sofia Margarida d'Oettingen-Oettingen (1634-1664). El matrimoni va tenir set fills:
* Carles Alexandre (1684-1737), duc de Wurttemberg-Winnental, i després duc de Wurtemberg (1733-1737), casat amb Maria Augusta de Thurn i Taxis (1706-1756).
* Dorotea (1685-1687)
* Frederic (1686-1693)
* Enric (1687-1734)
* Maximilià (1689-1709)
* Frederic Carles (1690-1734) mort a la batalla de Guastalla, i casat amb Úrsula de Alten Brockum (1706-1743).
* Cristiana (1694-1729). casada amb Guillem de Brandeburg-Ansbach (1685-1723).

## Bibliografia

* Sönke Lorenz, Dieter Mertens, Volker Press (Hrsg.): Das Haus Württemberg - Ein biographisches Lexikon. Stuttgart 1997, ISBN 3-17-013605-4
* Harald Schukraft: Kleine Geschichte des Hauses Württemberg, Tübingen 2006, ISBN 978-3-87407-725-5
# Henry Chesbrough

Henry William Chesbrough (1956) és un Estatunidenc expert en teoria de l'organització, professor adjunt i director de la facultat del Garwood Center for Corporate Innovation i de la Haas School of Business a la Universitat de Califòrnia a Berkeley.És conegut per encunyar el terme innovació oberta
Chesbrough va obtenir una licenciatura (BA) en Economia a la Universitat Yale, un Màster (MBA) a la Stanford Graduate School of Business, i un doctorat a la Haas School of Business de la Universitat de Califòrnia a Berkeley. Ha estat professor ajudant a la Harvard Business School. Actualment és professor adjunt i director de la facultat al Garwood Center for Corporate Innovation at the Haas School of Business at de Universitat de Califòrnia a Berkeley. És el president del Centre d'Innovació Oberta al Brasil. La seva primera aparició al Brasil fou l'any 2008 quan va fer una presentació en el decurs del Seminari sobre Innovació Oberta (2008). També és president del consell consultiu de Induct Software i ha fet aparicions a Oslo durant la setmana de la innovació oberta (2011) Week
És doctor Honoris Causa per la Universitat de Vic-Universitat Central de Catalunya. Segons el web de la facultat d'empresa i comunicació : "Després de l'entrada solemne a l'Aula Magna de la comitiva acadèmica formada pels doctors i doctores de la UVic-UCC, el padrí del doctorand i degà de la Facultat d'Empresa i Comunicació, Xavier Ferràs, va glossar la figura del Dr. Henry Chesbrough, del qual va destacar la seva teoria sobre la idea d'innovació oberta “que emergeix de realitats inqüestionables a partir de les quals sintetitza el nou paradigma de conversió del coneixement en creixement econòmic”'.

## Publicacions

* Chesbrough, Henry; 0. Open Innovation: The New Imperative for Creating and Profiting from Technology. HBS Press, 2003. ISBN 978-1422102831.
* Chesbrough, Henry; 0. Open Business Models: How to Thrive in the New Innovation Landscape. HBS Press, 2006. ISBN 978-1422104279.
* Chesbrough, Henry; 0. Open Innovation: Researching a New Paradigm. Oxford, 2006. ISBN 978-0199226467.
* Chesbrough, Henry; 0. Open Services Innovation: Rethinking Your Business to Grow and Compete in a New Era. Jossey-Bass, 2010. ISBN 978-0470905746.
* Chesbrough, Henry; 0. New Frontiers in Open Innovation. Oxford, 2014. ISBN 978-0199682461.

## Referències

* ↑ «The Guardian» (en anglès). [Consulta: 1r maig 2018].
* ↑ «CBS Money Watch» (en anglès). [Consulta: 1r maig 2018].
* ↑ «Chesbrough Doctor Honoris Causa per la Universitat de Vic». [Consulta: 1r maig 2018].
# Okwui Enwezor

Okwui Enwezor (Calabar, 23 d'octubre de 1963 - Múnic, 15 de març de 2019) va ser un conservador, comissari artístic, crític d'art, escriptor, poeta i formador especialitzat en història de l'art, de nacionalitat estatunidenca i nascut a Nigèria d'ètnia igbo. Resideix entre Nova York i San Francisco.

## Biografia

Va néixer A Calabar (Nigèria) el 1963. El 1987 va obtenir un títol universitari en ciències polítiques en la New Jersey City University.
Va ser director artístic de la segona edició de la Biennal de Johannesburg organitzada a Sud-àfrica el 1997, que li va merèixer reconeixement internacional. Més tard va ser també director artístic de la Biennal Internacional d'Art Contemporani de Sevilla.
Va exercir com a responsable d'assumptes acadèmics del San Francisco Art Institute fins a la tardor de 2009. Així mateix, ha ocupat el càrrec de professor visitant en història de l'art en la Universitat de Pittsburgh; en la Columbia University de Nova York; a la Universitat d'Illinois i a la Universitat de Umea (Suècia).
Ha sigut conservador adjunt del International Center of Photography de Nova York i Joanne Cassulo Fellow al Whitney Museum de la capital novaiorquesa. Al gener de 2001 va ser nomenat director de la Haus der Kunst de Múnic.

## Publicacions

Com a escriptor, crític i editor, Enwezor ha col·laborat regularment en nombrosos catàlegs d'exposicions, antologies i diaris. És fundador editor i publicador del diari de crítica artística NKA: Journal of Contemporary African Art iniciat el 1994, i publicat actualment per la Duke University Press.

## Referències

* ↑ http://blog.thisisbase.com/2009/04/interview-with-okwui-enwezor-part-2/
* ↑ «Rutger Pontzen, I have a global antenna (Interview with Okwui Enwezor) in "Virtual Museum Of Contemporary African Art"». Arxivat de l'original el 2019-04-24. [Consulta: 18 maig 2016].
* ↑ «OKWUI ENWEZOR - San Francisco Art Institute». Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 18 maig 2016].
* ↑ http://nka.dukejournals.org/