OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lenomys

Lenomys és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Els dos representants coneguts d'aquest grup són endèmics de l'illa de Sulawesi (Indonèsia). El color del pelatge no varia gaire entre una espècie i l'altra. El gènere fou considerat monotípic fins al 2015, quan es descrigué L. grovesi. Tanmateix, a data de 2015 encara no estava clar si L. grovesi era una espècie vivent o extinta.

## Referències

* ↑ Musser, G. G.. «Characterisation of the endemic Sulawesi Lenomys meyeri (Muridae, Murinae) and the description of a new species of Lenomys». A: Behie, A. M.; Oxenham, M. F. (editors). Taxonomic Tapestries: The Threads of Evolutionary, Behavioural and Conservation Research (en anglès). Canberra: ANU Press, 2015, p. 14–50.
# Arvicanthis

Arvicanthis és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Les espècies d'aquest grup són oriündes d'Àfrica i l'Orient Pròxim. Tenen una llargada de cap a gropa d'11–20 cm, la cua de 9–16 cm i un pes de 50–180 g. El seu hàbitat principal és la sabana. Viuen en grups que combinen mascles i femelles. El color del seu pelatge varia molt d'una espècie a l'altra. El nom genèric Arvicanthis significa ‘animal espinós de la terra arable’ en llatí.

## Referències

* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
# Tokudaia

Tokudaia és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Les espècies d'aquest grup són endèmiques de l'arxipèlag de Ryūkyū (sud del Japó). Tenen una llargada de cap a gropa de 12–18 cm i la cua de 10–13 cm. El seu hàbitat principal són els boscos amb un dens sotabosc. El seu pelatge és negre taronjós al dors i gris clar al ventre. El gènere fou anomenat en honor del zoòleg japonès Mitoshi Tokuda.

## Referències

* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 415. ISBN 978-0801893049.
# Rhynchomys

Rhynchomys és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Les espècies d'aquest grup són endèmiques de l'illa de Luzon (Filipines). Es tracta d'animals nocturns que s'alimenten principalment de cucs de terra i insectes. El seu hàbitat natural són els boscos de muntanya. Tenen una llargada de cap a gropa de 18–22 cm i la cua d'11–15 cm.

## Referències

* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
# Mesembriomys

Mesembriomys és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Les dues espècies d'aquest grup són oriündes d'Austràlia. Tenen una llargada de cap a gropa de 24–35 cm, la cua de 27-39 cm i un pes de 430–870 g. El seu hàbitat natural són les sabanes amb cobertura boscosa. El nom genèric Mesembriomys significa ‘ratolí meridional’ en llatí.

## Referències

* ↑ Entrada «Mesembriomys» d'Animalia (en anglès).
# Papagomys

Papagomys és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Les dues espècies d'aquest grup són oriündes de l'illa de Flores (Indonèsia). L'espècie vivent, P. armandvillei, té una llargada de cap a gropa de 41–45 cm i la cua de 33–37 cm. L'espècie extinta, P. theodorverhoeveni, és coneguda a partir de restes subfòssils d'entre 3.000 i 4.000 anys d'antiguitat.

## Referències

* ↑ Zijlstra, J. S.; Van den Hoek Ostende, L. W.; Due, R. A. 2008. «Verhoeven's giant rat of Flores (Papagomys theodorverhoeveni, Muridae) extinct after all?» Contributions to Zoology, 77(1): 25–31.
# Campodus

Campodus és un gènere extint dels holocèfals de l'ordre Eugeneodontiformes del Carbonífer.

## Referències

* ↑ Hay, O.P.. Bibliography and Catalogue of the Fossil Vertebrata of North America. 179, 1902.
# Phyllops

Phyllops és un gènere de ratpenats de la família dels fil·lostòmids. Conté una espècie vivent, el ratpenat d'ales falcades cubà (P. falcatus), i dues d'extintes, P. silvai i P. vetus. Tant l'espècie actual com les extintes són endèmiques de les Grans Antilles. Es tracta de l'únic gènere de la subtribu Stenodermatina present tant a Cuba com a la Hispaniola, les dues principals illes d'aquest arxipèlag. El crani fa entre 19,2 i 21,5 mm de llargada.

## Referències

* ↑ Suárez, W.; Díaz-Franco, S. «A new fossil bat (Chiroptera: Phyllostomatidae) from a Quaternary cave deposit in Cuba» (PDF) (en anglès). Caribbean Journal of Science, 39, 3, 2003, pàg. 371–377. Arxivat de l'original el 2016-01-17 [Consulta: 19 desembre 2018].
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Hadrosciurus

Hadrosciurus és un gènere de rosegadors de la família dels esciúrids.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Submyotodon

Submyotodon és un gènere de ratpenats de la família dels vespertiliònids. Fou descrit el 2003 per a S. petersbuchensis, una espècie fòssil del Miocè mitjà d'Alemanya, però aproximadament una dècada més tard s'hi reclassificaren S. latirostris (anteriorment Myotis latirostris), S. caliginosus (anteriorment Vespertilio caliginosus) i S. moupinensis. A diferència de l'espècie extinta, els representants actuals d'aquest grup són oriünds d'Àsia.

## Referències

* ↑ Ziegler, R. «Bats (Chiroptera, Mammalia) from Middle Miocene karstic fissure fillings of Petersbuch near Eichstätt, Southern Franconian Alb (Bavaria)» (en anglès). Geobios, 36, 4, 2003, pàg. 447–490. DOI: 10.1016/S0016-6995(03)00043-3. ISSN: 00166995.
* ↑ Ruedi, M.; Csorba, G.; Lin, L.-K.; Chou, C.-H. «Molecular phylogeny and morphological revision of Myotis bats (Chiroptera: Vespertilionidae) from Taiwan and adjacent China» (en anglès). Zootaxa, 3.920, 1, 2015, pàg. 301–342. DOI: 10.11646/zootaxa.3920.2.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Gardnerycteris

Gardnerycteris és un gènere de ratpenats de la família dels fil·lostòmids. Conté tres espècies oriündes de Sud-amèrica que fins al 2014 es classificaven en el gènere Mimon. Són ratpenats de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 55–69 mm, l'avantbraç de 46–55 mm, la cua de 15–29 mm i un pes de fins a 18 g. El tàxon fou anomenat en honor del mastòleg estatunidenc Alfred Lunt Gardner, «per la seva contribució al coneixement dels ratpenats neotropicals».

## Referències

* ↑ Hurtado-Miranda, N. E.; Pacheco-Torres, V. 2014. «Análisis filogenético del género Mimon Gray, 1847 (Mammalia, Chiroptera, Phyllostomidae) con la descripción de un nuevo género». Therya, 5 (3): 751–791.
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Hemiauchenia

Hemiauchenia és un gènere extint de camèlids emparentats amb els llames que evolucionaren a Nord-amèrica durant el Miocè mitjà, fa aproximadament 13,6 milions d'anys. Es diversificaren i es desplaçaren a Sud-amèrica durant el Plistocè inferior, en el marc del gran intercanvi americà, i hi donaren lloc als laminis moderns. S'extingí a finals del Plistocè. Les restes de les espècies d'aquest gènere s'han trobat en llocs variats a Nord-amèrica, incloent-hi: Texas, Kansas, Nebraska, Arizona, Mèxic, Califòrnia, Oklahoma, Nou Mèxic, Colorado i Washington.

## Referències

* ↑ Entrada «Hemiauchenia» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Greco, Marcelo C.; Trindade Dantas, Mário André; Cozzuol, Mario Alberto «A new species of small Camelidae from the Late Pleistocene of Brazil» (en anglès). Journal of Quaternary Science, 13-04-2022, pàg. jqs.3426. DOI: 10.1002/jqs.3426. ISSN: 0267-8179.
# Arvo Aaltonen

Arvo Ossian Aaltonen (Pori, Satakunta, 2 de desembre de 1889 - Pori, 17 de juny de 1949) va ser un nedador finlandès que va competir a començaments del segle XX i que va disputar tres edicions dels Jocs Olímpics.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va disputar els 200 i 400 metres braça del programa de natació. En ambdues proves quedà eliminat en semifinals.
Vuit anys més tard, un cop finalitzada la Primera Guerra Mundial, tornà a disputar les proves dels 200 i 400 metres braça del programa de natació dels Jocs d'Anvers. En ambdues proves guanyà la medalla de bronze.
El 1924 va disputar els seus tres tercers Jocs. En aquesta ocasió sols disputà la prova dels 200 metres braça, però quedà eliminat en sèries.
Fins als Jocs de Barcelona de 1992 fou l'únic esportista finlandès en haver guanyat una medalla en natació. Durant la seva carrera esportiva guanyà 22 títols nacionals. Fou membre de la Federació Finlandesa de Natació entre 1924 i 1930 i entre 1946 i 1947. Entre 1929 i 1937 va viure al Canadà.

## Referències

* 1 2 3 4 «Arvo Aaltonen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de juliol 2012. [Consulta: 9 juliol 2017].
# Heikki Kähkönen

Heikki Kähkönen (Rääkkylä, Carèlia Septentrional, 26 de desembre de 1891 – 30 de juny de 1962) va ser un lluitador finlandès, especialista en lluita grecoromana, que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla de plata en la competició del pes ploma del programa de lluita grecoromana.

## Referències

* ↑ «Heikki Kähkönen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 de novembre 2012. [Consulta: 22 agost 2017].
# Argub

Argub o el-Argub (àrab: العركوب, al-ʿArgūb; amazic estàndard marroquí: ⵄⴰⵔⴳⵓⴱ, ℇargub), és un municipi del Sàhara Occidental, situat a la costa de l'oceà Atlàntic. Segons el cens del 2004, tenia 5.345 habitants. Des del 1989 està agermanat amb Sabadell.
A la província de Tindouf, al camp de refugiats de Dakhla, s'hi troba la daira d'Argub, amb la qual Sant Cugat del Vallès està agermanada des de l'any 2000.

## Referències

* ↑ «Recensement général de la population et de l'habitat de 2004» (en francès). Haut-commissariat au Plan, Lavieeco.com. Arxivat de l'original el 24 juliol 2012. [Consulta: 17 juny 2012].
* ↑ Molist, H. «Sabadell celebra 30 anys d'agermanament amb l'Argub». Ràdio Sabadell, 27-02-2020. [Consulta: 16 juliol 2023].
* ↑ «Agermanament». Ajuntament de Sant Cugat. Arxivat de l'original el 16 de juliol 2023. [Consulta: 16 juliol 2023].
# Taavi Tamminen

Taavi Nikolai Tamminen (Uurainen, Finlàndia Central, 10 de març de 1889 – Hèlsinki, 19 de gener de 1967) va ser un lluitador finlandès, especialista en lluita grecoromana, que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla de plata en la competició del pes lleuger del programa de lluita grecoromana. També va guanyar un títol mundial el 1921 i un títol nacional el 1922. Després de retirar-se de la competoció va treballar com a àrbitre de lluita i massatgista, prenent part als Jocs Olímpics d'Estiu de 1936 amb l'equip finlandès.

## Referències

* 1 2 «Taavi Tamminen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 22 agost 2017].
# Jacques de Milly

Jacques de Milly (?-17 d'agost de 1461) fou Mestre de l'Hospital entre 1454 i 1461. Era originari de la Llengua d'Alvèrnia.
Sota el seu mestratge Rodes va continuar essent el bastió inexpugnable de l'Occident Cristià a Orient, ja que els mamelucs la tenien constantment assetjada.
# Mons-en-Baroeul

Mons-en-Baroeul (o Mons-en-Barœul) és un municipi francès situat al departament del Nord i a la regió dels Alts de França. L'any 2006 tenia 22.360 habitants. Limita al nord amb Marcq-en-Barœul, a l'oest amb Lilla, a l'est amb Villeneuve d'Ascq i al sud amb Hellemmes.

## Demografia

Evolució de la població Ehess i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 705 | 671 | 770 | 738 | 803 | 807 | 889 | 1 043 | 1 120 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 319 | 1 557 | 1 868 | 2 168 | 2 383 | 2 389 | 2 891 | 2 832 | 3 575 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 4 226 | 5 059 | 5 949 | 6 792 | 7 227 | 8 096 | 8 705 | 9 030 | 9 125 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 11 531 | 14 113 | 28 070 | 26 638 | 23 578 | 23 017 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Història

Els primers documents que la mencionen daten del segle xvi, tot i que hi ha proves de poblaments anteriors. Destaca el fort de Mons, amb la seva torre de finals del segle xix.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-1989 | Marc Wolf | PS |
| 1989-1995 | Françoise Jullien | PS |
| 1995-2001 | Marc Wolf | Divers gauche |
| 2001- | Rudy Elegeest | Divers gauche |

## Personatges il·lustres

* Michel Butor, escriptor francès.
# John McDowell

John McDowell (n. 1942) és un filòsof sud-africà. Els primers treballs de McDowell va ser influenciat per Donald Davidson i es va oposar a les opinions de Michael Dummett i Crispin Wright sobre el problema de la comprensió lingüística. Més tard, va publicar en la filosofia moral, argumentant a favor d'un agent virtuós ideal en la seva teoria del valor, i la filosofia de la ment. El treball de McDowell en l'última disciplina està fortament influenciat per Rorty i Sellars.

## Obres

* Mind, Value, and Reality Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 1998.
* Meaning, Knowledge, and Reality, Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 1998.
* Having the World in View: Essays on Kant, Hegel, and Sellars, Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 2009.
* The Engaged Intellect: Philosophical Essays, Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 2009.
# Beg Pulad

Beg Pulad fou kan de l'Horda d'Or. Es va proclamar després de la fugida de Toqtamix quan aquest fou derrotat en la batalla del Kandurcha el 18-19-20 de juny de 1391.
Es coneixen algunes monedes d'aquest kan encunyades entre 1391 i 1393 a Krim, Azak, Nova Horda i Beled ("La Població"). És esmentat com opositor de Jagelló de Lituània en un yarligh. Pimen el metropolità rus, quan va viatjar a Constantinoble com arximadrita el 1383 l'esmenta i diu que tenia el ulus al riu Don. M. Soret el considera fill de Toqtamix però no assenyala la seva font; Howorth pel contrari el considera de la família rival d'Urus Khan.
Toqtamix hauria retornat vers 1393 i hauria recuperat el poder.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Claude-Victor Perrin

Claude-Victor Perrin (La Marche, Xampanya, 7 de desembre de 1764 — París, 1 de març de 1841) va ser un polític i militar francès de la Revolució Francesa, les Guerres de la Revolució Francesa i les Guerres Napoleòniques, amb una participació destacada a la Guerra del Francès. Va arribar a esdevenir Mariscal de França el 1807 i ministre de la guerra el 1821. Es va retirar el 1830 i va escriure unes memòries.
En 1808 Napoleó va haver de tornar a Espanya de nou amb un nombrós exèrcit per consolidar el seu domini i ordenà Victor i a François Joseph Lefebvre que bloquegessin Blake mentre ell avançava cap a Burgos, i Vuctor va derrotar finalment a Blake l'11 de novembre a la batalla d'Espinosa de los Monteros i l'emperador, que temia el rearmament austríac, va demanar-li que destruís definitivament l'Exèrcit del Centre de Francisco Javier Venegas, que fou derrotat en la batalla d'Uclés. Al març de 1809 aturà l'avanç angloespanyol sobre Madrid d'Arthur Wellesley i Gregorio de la Cuesta a la batalla de Talavera, però s'estancà en el Setge de Cadis fins al seu nomenament el 1812 per al comandament del cos en la invasió francesa de Rússia. Aquí el seu servei més important va ser protegir l'exèrcit en retirada en travessar el riu Berezina.

## Referències

* ↑ «Claude-Victor Perrin». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Lanfrey i 1811, p.11.
* ↑ Lanfrey i 1811, p.32.
* ↑ Lanfrey, Pierre. The History of Napoleon the First: 1808-1811. vol.4. 2a ed.. Macmillan, 1811, p. 42.
* ↑ Oman i 1995, p.12.
* ↑ Pagnet, 2005, p. 98.
* ↑ Belausteguigoitia, Santiago. «La batalla decisiva». El Pais, 04-04-2011. [Consulta: 15 desembre 2019].
* ↑ Hugh, Chisholm. «Victor-Perrin, Claude». A: Encyclopædia Britannica. vol.28. 11a ed. Cambridge University Press, 1911.

## Bibliografia

* Lanfrey, Pierre. The History of Napoleon the First: 1808-1811. Macmillan, 1811.
* Oman, Charles. A History of the Peninsular War. vol.2. Mechanicsburg, Pennsylvania: Stackpole, 1996. ISBN 1-85367-215-7.
* Pagnet, Julian. Wellington's Peninsular War: Battles and Battlefield. Julian Pagnet, 2005. ISBN 1473820669.

## Vegeu també

* Setge de Cadis
# Eric I de Mecklenburg

Eric I de Mecklenburg (alemany: Erich fon Mecklenburg) (1359 - Visby, 26 de juliol de 1397 $^{(Gregorià)}$) fou membre de la Casa de Mecklenburg, associat amb el seu pare al govern de Mecklenburg (1396-97) i hereu al tron de Suècia. Eric era el fill gran d'Albert de Mecklenburg, Rei de Suècia, i la Reina Richardis, filla del comte Otó I de Schwerin. Es casà el 12 o 13 febrer del 1396 amb Sofia, filla del Duc de Pomerània-Wolgast Bogislaw VI. No tingueren fills.
El pare d'Eric intentà consolidar la seva posició com a Rei de Suècia el 1364 i altre cop el 1386. La reina Margarida I de Dinamarca intervingué i Albert fou derrotat en la batalla d'Åsle, prop de Falköping, el 1389. Albert i Eric van ser capturats durant aquesta batalla. Van ser alliberats el 1395 després tres anys de negociacions que implicaren Hinrich Westhof i Johann Niebur, els alcaldes de Lübeck.
Més tard aquell any, Albert encarregà a Eric la reconquesta de Gotland. A l'estiu de 1396 Eric arribà a l'illa amb un exèrcit i a la primavera de 1397, va derrotar Sven Sture, qui llavors va haver de jurar fidelitat a Albert. També el 1397, els regnes de Dinamarca, Noruega i Suècia s'uniren a la Unió de Kalmar, que reforçà la posició de Reina Margarida I.
El duc Eric va morir de pesta el 1397 a la seva propietat anomenada Landeskrone o Kronvall a Klintehamn sud de Visby (a Gotland). Va ser enterrat a l'església de Santa Maria, coneguda com la catedral de Visby, on es conserva part de la seva làpida original.

## Notes

* ↑ Nordman, Viljo Adolf in Albrecht Herzog von Mecklenburg König von Schweden, Suomalaisen Tiedeakatemian Tuomituksia B:44:1, Suomalaisen Tiedeakatemia, Helsinki 1939 p. 336.
* ↑ Vegeu: Puhle, p. 93 and Bracker, 2003, p. 24 i Hanse Records I 4 Nr. 438, §4, p. 416
* ↑ Starbäck, Carl Georg. «Berättelser ur svenska historien». www.Runeberg.org. Project Runeberg. [Consulta: 13 gener 2019].
* ↑ Article (en suec) a guteinfo.com

## Bibliografia

* Jörgen Bracker: Klaus Störtebeker – Nur einer von ihnen. Die Geschichte der Vitalienbrüder, in: Ralf Wiechmann: Klaus Störtebecker: ein Mythos wird entschlüsselt, Fink, Paderborn/München, 2003, ISBN 3-7705-3837-4, pp. 9 – 59
* Matthias Puhle: Die Vitalienbrüder: Klaus Stortebeker und die Seeräuber der Hansezeit, 2d ed., Campus Verlag, Frankfurt am Main, 1994, ISBN 3-593-34525-0

## Enllaços externs

* Taula genealògica de la Casa de Mecklenburg
* Eric I a www.emecklenburg.de
# Federació Siriana

La Federació Siriana, oficialment i en francès Fédération des États autonomes de Syrie, ‘Federació dels Estats autònoms de Síria’, fou una unió d'estats del mandat francès per Síria i el Líban.
Mentre Faisal dominava Síria, que va proclamar la independència el 8 de març de 1920, els francesos havien ocupat ja els territoris al sud de Damasc i el març de 1920 es va crear el territori de Souaida, de majoria drusa (operatiu només des de l'1 de maig de 1921). Faisal I fou derrotat en la batalla de Maysalun el 24 de juliol de 1920 i els francesos van ocupar Damasc i Alep. L'1 de setembre de 1920 es van crear els estats d'Alep, de Damasc, dels Alauites i del Gran Líban (aquest darrer constituïa fins aleshores el Mont Líban i el seu territori fou incrementat notablement amb Trípoli del Líban, Tir, Nabatiyeh i la vall de la Bekaa). Aquesta divisió no era ben vista al país i el 1922 França va decidir crear una federació. El 4 de març de 1922 el territori de Souaida fou declarat estat (va començar a funcionar el 5 d'abril de 1922). El 28 de juny de 1922 el territori dels Alawites va ingressar com estat dels Alawites en la federació que van formar els estats d'Alep, Damasc i el propi estat dels Alawites. El 23 de setembre de 1923 es va crear el sandjak autonom d'Alexandreta, que estava destinat a salvaguardar els drets de la minoria turca, d'acord amb el tractat entre França i Turquia, el qual formava part de l'estat d'Alep. El president de la federació (consell federal) designat el 29 de juny de 1922 fou Subhi Barakat, un turc d'Antioquia, que els francesos consideraven que no els donaria problemes en favor del nacionalisme àrab
La Federació només va durar dos anys. L'1 de gener de 1925 l'Estat dels Alawites quedava separat de la Federació i els dos estats restants, Alep i Damasc, van passar a formar l'estat de Síria que substituïa la federació. L'estat del Gran Líban i l'estat de Souaida van restar sota administracions separades.

## Notes

* ↑ va acabar dimitint el gener de 1925, ja com a president de l'estat de Síria, en protesta per la separació d'aquest estat dels estats alauita i drus; més tard fou president de l'Assemblea Nacional de Síria

## Bibliografia

* Khoury, Philip, Syria and the French Mandate: the Politics of Arab Nationalism, 1920-1945, Princeton, N.J.: Princeton University Press. pàg. 127, 1987.
# Louis Thiétard

Louis Thiétard (Anzin, Nord – Pas de Calais, 31 de maig de 1910 - Saint-Gilles-Croix-de-Vie, 21 de gener de 1998) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1932 i 1950. Aconseguí una vintena de victòries, entre les quals destaquen dues etapes de la Volta a Espanya de 1942.

## Palmarès

* 1934
** 1r de la París-Vimoutiers
** 1r de la París-Hénin Liétard
** 1r de la París-Laigle
* 1935
** 1r al Tour del Doubs
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Wolber
* 1937
** 1r de la Polymultipliée
* 1938
** 1r del Tour de Mosela
** 1r del Circuit de Lorena
* 1939
** 1r de la París-Caen
* 1942
** 1r del Gran Premi de l'Auto
** 1r de la trobada Franco-Belga
** Vencedor d'una etapa del Circuito del Norte
** Vencedor de 2 etapes del de la Volta a Espanya
* 1943
** 1r del Gran Premi d'Aix en Provence
* 1945
** 1r de la París-Caen
** 1r del Gran Premi François Faber
* 1946
** Campió de França de contrarellotge
** 1r del Gran Premi d'Europa a Lió
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa
* 1947
** 1r del Premi d'Arras
** 1r del Premi de Moutiers

### Resultats al Tour de França

* 1935. 36è de la classificació general
* 1936. 13è de la classificació general
* 1937. Abandona (6a etapa)
* 1939. 17è de la classificació general
* 1947. Abandona (1a etapa)
* 1948. 8è de la classificació general
* 1949. Abandona (4a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1942. 15è de la classificació general i vencedor de 2 etapes

## Referències

* ↑ «THIÉTARD Louis». [Consulta: 18 novembre 2024].
* ↑ «Palmarès de Louis Thiétard (Fra)». [Consulta: 18 novembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Louis THIETARD» (en italià). [Consulta: 18 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès de Louis Thiétard