OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Distichodus hypostomatus

Distichodus hypostomatus és una espècie de peix de la família dels citarínids i de l'ordre dels caraciformes.
Els adults poden assolir fins a. 15,5 cm de longitud total. És un peix d'aigua dolça i de clima tropical que es troba a Àfrica: el Camerun, el Gabon i la República del Congo.

## Referències

* ↑ Pellegrin, Jacques «Poissons nouveaux ou rares du Congo français». Bulletin du Muséum d'histoire naturelle /, 7, 1901, pàg. 328–332. DOI: 10.5962/bhl.part.1623.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Daget, J. i J.-P. Gosse, 1984. Distichodontidae. p. 184-211. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* ↑ Vivien, J., 1991. Faune du Cameroun. Guide des mammifères et des poissons. GICAM. 271 p.
# Neoophorus regalis

Neoophorus regalis és una espècie de peix de la família dels goodèids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.
Poden assolir 7,5 cm de longitud total i les femelles 8,5. És un peix d'aigua dolça, de clima tropical (21 °C-25 °C) i demersal. Es troba a Los Reyes (Michoacán, Mèxic).
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Álvarez, J., 1959. Contribución al conocimiento del género Neoophorus (Pisces, Goodeidae). Ciencia (Ciutat de Mèxic) v. 19 (núms. 1-3): 13-22.
* 1 2 3 4 «Allotoca regalis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Wischnath, L., 1993. Atlas of livebearers of the world. T.F.H. Publications, 336 p.
# Raja chinensis

Raja chinensis és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.
És un peix marí, de clima subtropical i demersal. Es troba a l'oceà Pacífic nord-occidental: la Xina.
És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Zhang, B., Q.-S. Tang, X.-S. Jin i Y. Xue, 2005. Feeding competition of the major fish in the East China Sea and the Yellow Sea. Acta Zoologica Sinica 51(4):616-623.
# Dasyatis tortonesei

Dasyatis tortonesei és una espècie de peix de la família dels dasiàtids i de l'ordre dels myliobatiformes.
Els adults poden assolir 80 cm de longitud total. És ovovivípar, la gestació té una durada de 4 mesos i pareix 6-9 cries.
Menja invertebrats i peixos bentònics. És un peix marí, de clima temperat (46°N-30°N, 6°W-36°E) i demersal que viu entre 100–200 m de fondària. Es troba a la Mediterrània.
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Capapé, Christian «Sélaciens nouveaux et rares le long des côtes tunisiennes. Premières observations biologiques» (en francès). Archives de l'Institut Pasteur de Tunis, 52, 1-2, 1975, pàg. 107-128.
* 1 2 3 4 Agustin, Liza Q.; Ortañez, Auda Kareen. «Dasyatis tortonesei Capapé, 1975 Tortonese's stingray» (en anglès). FishBase.
# Kelloggella avaiki

Kelloggella avaiki és una espècie de peix de la família dels gòbids. Va ser descrit per primera vegada per Tornabene, Deis i Mark V. Erdmann l'any 2017. Kelloggella avaiki pertany al gènere Kelloggella i és parent dels gòvids.
Aquesta espècie de peix es troba a Niue. És inofensiu per als humans.
Es distingeix l'espècie per les següents característiques: el cos no té barres verticals; en vida, el cos i les aletes mostren petites taques blaves iridescents brillants sobre un fons blau grisenc que va de fosc a negre; les mandíbules i la punta del morro tenen un color groc clar. Tenen fins a catorze línies en l'aleta pectoral.T

## Etimologia

El seu nom avaiki fa referència a una zona de marees i cavernes costaneres propera a la localitat on és típica aquesta espècie, que són venerades com les piscines sagrades de bany dels reis.

## Referències

* 1 2 «Species 2000 & ITIS Catalogue of Life: 2019 Annual Checklist.». Species 2000: Naturalis, Leiden, the Netherlands. ISSN 2405-884X. TaxonID: 42914861. Arxivat de l'original el 2019-12-18. [Consulta: 11 novembre 2019].
* 1 2 Tornabene, L., B. Deis and M.V. Erdmann (2017) Evaluating the phylogenetic position of the goby genus Kelloggella (Teleostei: Gobiidae), with notes on osteology of the genus and description of a new species from Niue in the South Central Pacific Ocean., Zoological Journal of the Linnean Society, 1-20.
* ↑ Froese R. & Pauly D. (eds). (2019). FishBase (version Feb 2018). In: Species 2000 & ITIS Catalogue of Life, 2019 Annual Checklist (Roskov Y., Ower G., Orrell T., Nicolson D., Bailly N., Kirk P.M., Bourgoin T., DeWalt R.E., Decock W., Nieukerken E. van, Zarucchi J., Penev L., eds.). Digital resource at www.catalogueoflife.org/annual-checklist/2019. Species 2000: Naturalis, Leiden, the Netherlands. ISSN 2405-884X.
* 1 2 «Kelloggella avaiki, Star-spangled goby». [Consulta: 27 agost 2024].
# Bandera d'Austràlia Meridional

La bandera d'Austràlia Meridional es basa en el pavelló blau britànic que carrega al vol un disc daurat ,que representa el sol naixent, dins el qual hi ha amb una garsa australiana, ocell oficial de l'estat, amb les ales desplegades i sobre una branca d'eucaliptus. L'emblema és el mateix que apareix a l'escut d'armes de l'estat, i el dibuix de l'ocell es basa ara en dos dibuixos, un de Robert Craig el 1904 i un de Harry P, Gill el 1910. La bandera fou adoptada oficialment pel govern de l'estat el 13 de gener de 1904.

## Colors

La bandera utilitza els mateixos colors que el pavelló blau britànic més l'afegit de l'emblema.
| Model de color | Vermell | Blanc | Blau marí | Groc | Negre |
| Pantone | 186C | Blanc | 280 C | 137 C | Neutral Black C |
| RGB | 228, 0, 43 | 255, 255, 255 | 1, 33, 105 | 255, 164, 0 | 35, 31, 32 |
| CMYK | 0-100-81-11 | 0-0-0-0 | 99-69-0-59 | 0-36-100-0 | 0-11-8-86 |
| HTML | #E4002B | #FFFFFF | #012169 | #FFA400 | #231F20 |

## Proposta de nova bandera

El 29 d'octubre de 2016, a la conferència del Partit Laborista d'Austràlia Meridional, branca del Partit Laborista Australià, es va aprovar una moció per adoptar una nova bandera estatal "més multicultural". El govern estatal no va fer cap moviment en aquest sentit abans que els laboristes perdessin el càrrec a les eleccions estatals del 2018.

## Banderes històriques

La primera bandera d'Austràlia Meridional es va adoptar el 1870, sent també un pavelló blau britànic carregat al vol amb un disc negre que contenia la Creu del Sud més els dos estels Alfa i Beta Centauri. S'utilitzà de 1870 fins 1876.
El 1876 va adoptar una nova bandera. Modificant-no només l'emblema. El disseny d'aquest era una interpretació artística de l'arribada de Britannia (una dona blanca amb vestits fluids i sostenint un escut, que representava els nous colons) trobant-se amb un aborigen assegut en una costa rocosa i que sosté una llança. Sembla que un cangur està tallat a les roques del fons. Estigué en vigor fins al 1904.
* Bandera de 1870-1876
* Bandera de 1876-1904

## Altres banderes

* Estendard del governador (1870–1876)
* Estendard del governador (1876–1904)
* Estendard del governador (1904–1975)
* Estendard del governador (1975-avui dia)

## Referències

* ↑ «The South Australian State Flag 1904» (en anglès). Australiana Flags. [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ «The symbols of South Australia» (en anglès). Australian Government. [Consulta: 3 març 2023].
* ↑ «THE SOUTH AUSTRALIAN STATE FLAG (1904)» (en anglès). ANFA. [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ «South Australia Flag Color Codes» (en anglès). Flag Color Codes. [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ «PANTONE 186 C». Pantone LLC. Arxivat de l'original el 24 de gener 2023. [Consulta: 24 gener 2023].
* ↑ Langenberg, Adam «State Government considers adopting a “more multicultural” South Australian flag» (en anglès). The Advertiser, 29-10-2016 [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ «South Australia 1878» (en anglès). Australiana Flags.

## Vegeu també

* Símbols d'Austràlia Meridional
* Llista de les banderes d'Austràlia
# Laura Jane Grace

Laura Jane Grace (Fort Benning, 8 de novembre de 1980) és una música estatunidenca coneguda per haver fundat la banda de punk rock Against Me!. Començant la trajectòria en solitari el 1997, Against Me! es va ampliar en un quartet i ha publicat set àlbums d'estudi. Els dos discs amb què van tenir més èxit van ser New Wave (2007) i White Crosses (2010). Grace també va llançar un EP en solitari, Heart Burns, el 2008. El 2011 va fundar el segell discogràfic Total Treble.
El 2007 Grace es va casar amb l'artista visual Heather Hannoura, amb qui es va separar el 2014. Després d'haver tractat amb la disfòria de gènere des de la infància, Grace es va definir públicament com una dona trans el 2012, quan va deixar d'utilitzar el seu nom de naixement i va començar a utilitzar el nom de Laura Jane Grace.

## Discografia
### Amb Against Me!
#### Àlbums d'estudi

* Against Me! Is Reinventing Axl Rose (2002)
* Against Me! as the Eternal Cowboy (2003)
* Searching for a Former Clarity (2005)
* New Wave (2007)
* White Crosses (2010)
* Transgender Dysphoria Blues (2014)
* Shape Shift with Me (2016)

#### Àlbums en directe

* 23 Live Sex Acts (2015)

#### Maquetes

* Against Me! demo (1997)
* Vivida Vis! (1998)
* The Original Cowboy (2009)
* Total Clarity (2011)
* Black Crosses (2011)

#### EP

* Against Me! (2000 EP) (2000)
* Crime as Forgiven By Against Me! (2001)
* Against Me! (2001 EP) (2001)
* The Disco Before The Breakdown (2002)

### En solitari

* Heart Burns (2008)

## Referències

* ↑ Nolan Feeney «Laura Jane Grace of Against Me! on Transitioning, New Music, Book». TIME.com, 7 de gener, 2015 [Consulta: 13 de juliol, 2015].

## Enllaços externs

* Laura Jane Grace - Lloc web oficial
* Grace's 2011 Against Me! Guitar Rig Arxivat 2013-07-03 at Archive.is. GuitarGeek.Com (anglès)
# Prostodòncia

La prostodòncia o és aquella branca de l'odontologia que s'encarrega de retornar la funció, anatomia, fonació i estètica alterades de l'aparell estomatognàtic a conseqüència de la pèrdua d'un o més dents mitjançant algun tipus de pròtesi dental . Aquestes pròtesis poden ser pròtesis fixes com un pont, o pròtesis amovibles si es poden treure i també poden ser parcials o completes segons si comprenen un limitat nombre de dents o tota l'arcada respectivament.
La prostodòncia és un artifici que té per objectiu restituir la funció masticatòria, estabilitat en la relació oclusal, fonètica i l'estètica. La pròtesi pot estar cementada, cargolada o mecànicament unida a una dent natural, a un pilar implantat o a una dent en estat d'arrel, podent reemplaçar una sola peça o múltiples peces fins a la totalitat de les arcades dentals.
La prostodòncia es divideix en fixa i amovible al mateix temps que es ramifica en total i parcial.

## Referències

* ↑ Ustrell i Torrent, Josep María. Història de l'odontologia. Edicions Universitat Barcelona, 1997, p. 148. ISBN Edicions Universitat Barcelona.
# Aparell amovible

Un aparell amovible és un tipus de tractament d'ortodòncia utilitzat en la dentició temporal i mixta per poder provocar canvis histològics en els teixits de l'òrgan masticatori a través d'estímuls mecànics en dents i periodonci. D'aquesta manera, determinats estats patològics diagnosticats en la dentició temporal, es corregeixen amb l'ús d'aquesta aparells. Per dur a terme el tractament, s'usen les plaques amovibles actives, que són elaborades en el laboratori dental pel protètic.

## Vegeu també

* Fèrula dental
* Ortodòncia invisible
* Ortodòncia

## Referències

* ↑ Universitat de Barcelona. Servei de Llengua Catalana. Vocabulari d'odontologia: català-castellà. Edicions Universitat Barcelona, 8 May 2000, p. 4–. ISBN 978-84-931001-4-8 [Consulta: 15 maig 2013].

## Bibliografia

* Dickson, Gordon C.; Martínez María, Alfonso; Wheatly, Albert E. Atlas de aparatología ortodóncica removible (en castellà). Barcelona: Salvat, 1982. ISBN 84-345-1959-3.
* Rakosi, Thomas; Petrov, Alexandre Graber; Bascones, Antonio. Ortopedia dentofacial con aparatos funcionales (en castellà). Madrid: Harcourt Brace, 1998. ISBN 84-8174-331-3.

## Enllaços externs

* Laboratorio de ortodoncia
# José Luis Sastre

José Luis Sastre (Alberic, 27 d’abril de 1983) és un periodista i escriptor valencià.

## Biografia

Va estudiar Periodisme al campus que la Universitat Autònoma de Barcelona té en la localitat de Bellaterra.
Després d'un breu període a Alzira Ràdio, va treballar també per a Levante-EMV des d'Alzira i després des d’Alberic.
Va entrar a la Cadena SER l'any 2004. Va anar escalant i va integrar més endavant, des de 2011, l'equip d' Hora 25. Àngels Barceló el va fitxar després per al seu Hoy por hoy, que Sastre ha arribat a dirigir.
Actualment copresenta el pòdcast Sastre i Maldonado juntament amb el còmic Miguel Maldonado.
Va publicar la seva primera novel·la, Las frases robadas, el 5 de setembre de 2024.
També va ser guardonat amb el premi Antena de Oro 2024 per la seva labor professional en la copresentació al programa Hoy por hoy.

## Obra

Las frases robadas. Plaza & Janés, 5 de septiembre de 2024, p. 264. ISBN 9788401033308.

## Referències

* ↑ PAÍS, Ediciones EL. «Artículos escritos por José Luis Sastre» (en espanyol europeu), 20-12-2023. [Consulta: 20 desembre 2023].
* ↑ «[https://x.com/HoyPorHoy/status/1651539993947521024 El contoneo, el contoneo... 🕺 Veeeenga, vamos a decírtelo:¡¡Felicidadeeeeeessss, @jl_sastre !! 4⃣0⃣🎂]», 27-04-2023.
* 1 2 3 4 5 6 Òscar Martínez «José Luis Sastre se posiciona entre los grandes referentes de la cadena SER». , 9 enero 2022 [Consulta: 19 setembre 2022].
* 1 2 «La despedida de José Luis Sastre tras su éxito veraniego en 'Hoy por Hoy' que emociona a Jordi Évole». , 04-09-2022 [Consulta: 19 setembre 2022].
* ↑ SER, Cadena. «José Luis Sastre publica 'Las frases robadas', su primera novela» (en espanyol europeu), 05-09-2024. [Consulta: 6 setembre 2024].
* ↑ «Sonsoles Ónega, Isabel González y Jorge Hevia, entre los premiados con la Antena de Oro 2024».
# Valldaneu

Valldaneu, escrit de vegades, erròniament, Valldeneu, és un antic poble rural, amb parròquia pròpia, del terme municipal de Sant Martí de Centelles, a la comarca d'Osona.
Està situat al racó sud-est del terme, a la dreta del Congost, i a sota i a llevant de l'extrem septentrional dels Cingles de Bertí. En el cens de 2006 tenia 182 habitants.
# Mas Banyeres (Rupià)

El Mas Banyeres és una obra de Rupià (Baix Empordà) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Mas de planta rectangular amb carener perpendicular a la façana i coberta a dues aigües. La volumetria del mas és de planta baixa i un pis. Actualment hi ha algunes parts de la façana arrebossades. La pedra queda al descobert en les llindes i muntants de les obertures. A la planta baixa s'hi distingeixen algunes ampliacions. No hi ha construccions aïllades. Es tracta d'un edifici anterior al segle xix.

## Referències

* ↑ «Mas Banyeres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2018].
# Sistema obert (informàtica)

Els sistemes oberts són sistemes informàtics que proporcionen alguna combinació d'interoperabilitat, portabilitat i estàndards de programari obert. (També pot referir-se a instal·lacions específiques que estan configurades per permetre l'accés sense restriccions de persones i/o altres ordinadors; aquest article no parla d'aquest significat).
El terme es va popularitzar a principis de la dècada de 1980, principalment per descriure sistemes basats en Unix, especialment en contrast amb els mainframes i miniordinadors més arrelats que s'utilitzaven en aquella època. A diferència dels antics sistemes heretats, la nova generació de sistemes Unix presentava interfícies de programació estandarditzades i interconnexions perifèriques; Es va fomentar el desenvolupament de maquinari i programari per tercers, una diferència significativa de la norma de l'època, que va veure que empreses com Amdahl i Hitachi anaven als tribunals pel dret a vendre sistemes i perifèrics compatibles amb els mainframes d'IBM.
Es pot dir que la definició de "sistema obert" es va formalitzar més a la dècada de 1990 amb l'aparició d'estàndards de programari administrats de manera independent, com ara l'especificació UNIX única de The Open Group.
Encara que els usuaris d'ordinadors d'avui estan acostumats a un alt grau d'interoperabilitat tant de maquinari com de programari, al segle XX el concepte de sistemes oberts podria ser promogut pels venedors de Unix com un diferenciador important. IBM i altres empreses van resistir la tendència durant dècades, exemplificat per una advertència ara famosa el 1991 d'un executiu de comptes d'IBM que s'ha de "anar amb compte a l'hora de bloquejar-se en sistemes oberts".
No obstant això, a la primera part del segle XXI molts d'aquests mateixos venedors de sistemes heretats, especialment IBM i Hewlett-Packard, van començar a adoptar Linux com a part de la seva estratègia de vendes global, amb "codi obert" comercialitzat com a "sistema obert". En conseqüència, un mainframe d'IBM amb Linux a IBM Z es comercialitza com un sistema més obert que els ordinadors bàsics que utilitzen Microsoft Windows de codi tancat, o fins i tot aquells que utilitzen Unix, malgrat la seva herència de sistemes oberts. En resposta, més empreses estan obrint el codi font als seus productes, amb un exemple notable Sun Microsystems i la seva creació dels projectes OpenOffice.org i OpenSolaris, basats en els seus productes de programari StarOffice i Solaris de codi tancat anteriorment.

## Referències

* ↑ «What is an open system? | Definition from TechTarget» (en anglès). [Consulta: 15 desembre 2023].
* ↑ «What is an Open System?» (en anglès). [Consulta: 15 desembre 2023].
* ↑ «Open System Computing» (en anglès). [Consulta: 16 desembre 2023].
* ↑ Creative, Vox. «Open systems and the future of connected tech» (en anglès), 13-11-2019. [Consulta: 15 desembre 2023].
# Copa d'Àfrica de Nacions 1957

La Copa d'Àfrica de Nacions 1957 va ser la primera edició de la Copa d'Àfrica de Futbol, i es va disputar al Sudan. En aquesta primera edició només es van jugar dos partits, i van donar a Egipte el primer títol continental.

## Participants

Encara que inicialment havien de disputar la primera Copa d'Àfrica quatre equips, finalment només n'hi participaren tres: Egipte, Sudan i Etiòpia.
Sud-àfrica, la quarta selecció involucrada, va ser exclosa perquè la política de l'apartheid, encara vigent al país, els prohibia enviar un equip multiracial a la competició. Segons el diari sudanès Al-Rai Al-Amm, Etiòpia va refusar la idea de disputar una lligueta entre els tres equips classificats i va exigir un passi directe a la final.

## Seu

| Khartum | Khartum |
| Estadi Municipal | Khartum |
| Capacitat: 30.000 | Khartum |

## Competició

| Semifinals | Semifinals | Final | Final |
| 10 febrer – Khartum | 10 febrer – Khartum |
| Sudan | 1 |
| Sudan | 1 | 16 febrer – Khartum | 16 febrer – Khartum |
| Egipte | 2 | 16 febrer – Khartum | 16 febrer – Khartum |
| Egipte | 2 | Egipte | 4 |
| | | Etiòpia | 0 |
| Etiòpia | | Etiòpia | 0 |
| Sud-àfrica | | | |
Les semifinals havien d'enfrontar Egipte i Sudan, per una banda, i Etiòpia i Sud-àfrica per l'altra, però Etiòpia va passar directament a la final. La va jugar contra Egipte, que havia eliminat Sudan per 2 a 1.
Els egipcis van guanyar la final per 4 a 0. Tots els gols de la final els va marcar Mohamed Diab El-Attar, conegut com a Ad-Diba, que també va ser el màxim golejador del torneig, amb 5 gols.

### Semifinals

| Sudan | 1–2 | Egipte |
| Al-Bashir 58' | Informe | Raafat Ateya 21' (pen) Ad-Diba 72' |
| Etiòpia | no jugat | Sud-àfrica |

### Final

| Egipte | 4–0 | Etiòpia |
| Ad-Diba 2', 7', 68', 89' | Informe | |

## Campió

* Guanyador de  Copa d'Àfrica 1957
* Egipte Primer títol

## Golejadors
### 5 gols

* Ad-Diba

### 1 gol

* Boraî Bashir — "algunes fonts reporten com a autor del gol a Seddiq Mohammed Manzul."
* Raafat Ateya

## Referències

* 1 2 «African Nations Cup 1957» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, 03-10-2013. [Consulta: 27 febrer 2018].
* ↑ ; Ken Knight; Neil Morrison; Karel Stokkermans«African Nations Cup 1957», 03-10-2013. [Consulta: 27 gener 2019].
* ↑ (Italian) - Opinione Pubblica : Sessant’anni fa la prima Coppa delle Nazioni d'Africa, by i Marco Bagozzi (14 January 2017)

## Enllaços externs

* «African Nations Cup 1957» (en anglès). The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation (RSSSF).
# Cuetes de taques taronges

La cuetes de taques taronges (Cupido argiades) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels licènids (Lycaenidae) present als Països Catalans.

## Distribució

La seva àrea de distribució comprèn des del centre i sud d'Europa, a través d'Àsia fins al Japó. A la península Ibèrica només es troba al nord.

## Hàbitat

Viu en zones arbustives amb flors, marges herbosos i clars de bosc. L'eruga s'alimenta de Lotus corniculatus, Lotus uliginosus, Coronilla varia, Medicago sativa, Medicago lupulina, Trifolium pratense, Astragalus glycyphyllos, etc.

## Període de vol

Vola en dues generacions a l'any: la primera entre finals d'abril i mitjans de juny i la segona entre juliol i agost.

## Referències

* ↑ «Noms de papallones | TERMCAT». [Consulta: 16 novembre 2024].
* 1 2 3 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.

## Enllaços externs

* UK Butterflies (anglès)
* European Lepidoptera (anglès)
* Asturnatura (castellà)
# Smerinthus

Smerinthus és un gènere de lepidòpters ditrisis de la família dels esfíngids (Sphingidae) propi de la regió Holàrtica. Cada ala posterior té un ocel acolorit que mostren per espantar als depredadors.

## Descripció

El seu cos és generalment fort, amb tons marronosos, i l'envergadura és de 70-80 mm. Surten al vespre a xuclar el nèctar de les flors.
Les ales anteriors imiten els dissenys de l'escorça d'alguns arbres i no criden l'atenció. Les ales posteriors, però, tenen un disseny sorprenent, ja que duen uns "ulls" de colors vius.
Quan aquests borinots es troben en posició de repòs amaguen les ales posteriors, camuflant-se perfectament amb l'entorn, car semblen una fulla seca.
Generalment les erugues de les espècies d'aquest gènere mengen fulles d'arbres de mida mitjana. Les crisàlides reposen en un refugi subterrani, sota fulles seques, on poden hibernar.

## Ecologia

Algunes espècies són relativament rares actualment. Hi ha dades que indiquen que eren més abundants cap a mitjans del segle xx, però que han anat desapareixent de manera gradual principalment per la destrucció de l'hàbitat.

## Taxonomia

El gènere Smerinthus inclou 14 espècies:
* Smerinthus astarte - Nord Amèrica
* Smerinthus atlanticus - Magrib
* Smerinthus caecus - Àsia
* Smerinthus cerisyi - Nord Amèrica
* Smerinthus jamaicensis - Nord Amèrica
* Smerinthus kindermannii - Àsia
* Smerinthus minor - Xina
* Smerinthus ocellatus (esfinx ocel·lat) - Euràsia (es troba als Països Catalans)
* Smerinthus ophthalmicus - Nord Amèrica
* Smerinthus planus - Euràsia
* Smerinthus saliceti - Nord Amèrica
* Smerinthus szechuanus - Xina
* Smerinthus tokyonis - Japó
* Smerinthus visinskasi - Kazakhstan
* Smerinthus caecus
* Smerinthus cerisyi
* Smerinthus jamaicensis
* Smerinthus kindermannii
* Smerinthus ocellatus
* Smerinthus ophthalmicus
* Smerinthus planus
* Smerinthus saliceti
* Smerinthus szechuanus
* Smerinthus tokyonis

## Referències

* ↑ Stevens, Martin (2005): The role of eyespots as anti-predator mechanisms, principally demonstrated in the Lepidoptera. Biol. Rev. 80(4): 573–588. doi:10.1017/S1464793105006810 (HTML abstract)
* ↑ «BioLib - Smerinthus» (en anglès). [Consulta: 23 maig 2024].
* ↑ [«Smerinthus cerisyi (anglès)». Arxivat de l'original el 2009-06-04. [Consulta: 7 novembre 2009]. Smerinthus cerisyi (anglès)]
* ↑ «Smerinthus jamaicensis». Arxivat de l'original el 2015-05-12. [Consulta: 7 novembre 2009].
* Foto dels esfíngids dels Països Catalans.