OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antonio Hercolani-Fava-Simonetti

El comte Antonio Hercolani Fava Simonetti (Bolonya, 22 de gener de 1883 - 18 de juny de 1962) va ser lloctinent de l'Orde de l'Hospital o dels cavallers de Malta.

## Biografia

Antonio Hercolani va néixer en una de les famílies més aristocràtiques de Bolonya. Va ingressar a l'Ordre encara jove, mai va professar els vots punts i es va encarregar de les comandes, la diplomàtica i l'ordenament institucional dins de l'Ordre Sobirana i Militar de Malta.
El 15 de juny de 1912 a Bolonya es va casar amb Marianna Ghislieri Fava Simonetti, filla del comte Alexander i Isotta Ghislieri Fava Simonetti del príncep de Musone. Va ser a través d'aquest matrimoni que Antonio Hercolani va demanar permís per afegir al seu nom també el de Fava Simonetti, que va obtenir per RD el 29 agost 1921. D'aquest matrimoni va néixer un fill, Felip Rinaldo (1913-2002) que era llavors el descens.
A la mort del Gran Mestre Ludovico Chigi Albani della Rovere, va assumir interinament la lloctinència de l'Ordre a l'espera de l'elecció d'un successor, però això no va succeir en els anys següents, pel que va decidir renunciar el 1955 per l'antiguitat de la seva posició constitucional, en el seu lloc es va nomenar Ernesto Paternó Castello di Carcaci.
Va morir a Bolonya el 18 de juny de 1962.
# Giacomo dalla Torre del Tempio di Sanguinetto

Fra Giacomo dalla Torre del Tempio di Sanguinetto (italià: Giacomo Dalla Torre del Tempio di Sanguinetto) (Roma, 9 de desembre de 1944 - Roma, 29 d'abril de 2020) fou un comendador i superior religiós dels cavalls de l'Orde de Malta. Fou elegit per a tal ofici el 2004, després d'haver estat vint anys a l'orde com a cavaller. Abans havia estat, des del 1994 fins al 1999, gran prior de Llombardia i Venècia. Frare del 1999 al 2004 va formar part del Consell Sobirà, òrgan que assisteix el Gran Mestre en les funcions de govern. Des del 24 de gener de 2009 era el prior de Roma.

## Biografia

Giacomo Dalla Torre del Tempio di Sanguinetto descendia d'una antiga família comtal de Treviso per passar a Roma, amb el lligam de la Santa Seu. El seu avi fou director de L'Osservatore Romano, mentre el seu germà Giuseppe és l'actual president del Tribunal de l'Estat de la Ciutat del Vaticà.
Es va llicenciar en lletres i es va especialitzar en arqueologia cristiana i història de l'art a la Universitat La Sapienza de Roma. Es va incorporar a la Pontificia Universitat Urbaniana, a la qual va ensenyar grec clàssic.
El 7 de febrer de 2008, a conseqüència de la mort de fra Andrew Bertie, Gran Mestre de l'Orde des de 1998, va assumir les funcions de lloctinent de forma interina amb la tasca de portar l'Orde a l'elecció d'un nou Mestre. Aquest càrrec el va deixar l'11 de març quan es va elegir Matthew Festing, com a nou Gran Mestre.
# Giovanni Battista Orsini

Giovanni Battista Orsini o Jean Baptiste des Ursins fou el Mestre de l'Hospital de 1467 a 1476. Orsini era originari d'Itàlia, concretament d'una important família romana, fill de Lorenzo Orsini, senyor de Monterotondo (1410-1452) i de Clarice.
El 1470 va restaurar la fortalesa de Feraklos, a l'illa de Rodes. El 1483 el papa Sixt IV el va nomenar protonotari apostòlic.
# Wolmar Anton Von Schlippenbach

Wolmar Anton von Schlippenbach (1658–1739) fou Governador General de l'Estònia Sueca, des de 1704 a 1706, i oficial de l'exèrcit suec.

## Biografia

Nascut a la Livònia Sueca, Schlippenbach participà com a capità de l'exèrcit suec en la Guerra d'Escània a les ordres de Carles XI. Posteriorment, serví com a major a la Pomerània sueca i Prússia. El 1688 fou ascendit a Tinent Coronel en el regiment del governador Soop a Riga; el 1693 fou transferit al Regiment de la Guardia Reial Sueca del príncep Carles a Estocolm.
Quan esclatà la Gran Guerra del Nord després de la coronació de Carles XII, Schlippenbach comandà un regiment de dragons a Livònia, del qual va esdevenir coronel. Quan Carles va aixecar el seu campament d'hivern a Dorpat (actualment Tartu) i es dirigí cap a Riga a principis de 1701, Schlippenbach es va quedar enrere per defensar la frontera de Livònia. Guanyà la batalla de Rauge el 5 de setembre de 1701 per la qual fou promogut a General Major, però va ser derrotat per una força superior russa a les ordres de Boris Sheremetev a Erastfer, el 30 de desembre, i a les batalles de Sagnitz i Hummelshof. El 1703 hagué de transferir bona part de les seves forces per reforçar Lewenhaupt a Curlàndia. Debilitat, no pogué impedir que Narva i Dorpat caiguessin en mans russes el 1704, el mateix any fou nomenat Governador General a Reval (actualment Tallinn).
Quan Lewenhaupt marxà sobre el Tsarat Rus el 1708, Schlippenbach el seguí com a coronel del seu regiment de dragons. A la batalla de Poltava liderà la cavalleria de l'ala dreta i fou capturat. Romangué lleial a la causa sueca durant sis anys, però començà a servir en l'exèrcit rus el 1715, morint a Moscou el 1739.

## Fonts

* Nordisk Familjebok, Owl Edition.
# Papir Oxirinc 89

El Papir Oxirinc 89, també anomenat P. Oxy. 89, és un document sobre un rebut pel pagament de blat, escrit en grec. El manuscrit fou escrit en papir en forma de full. Es va descobrir a Oxirinc, Egipte, i el van escriure el 29 de juliol del 140. En l'actualitat es conserva en el Museu Egipci del Caire, Egipte.

## Document

Fou escrit per un autor desconegut. Segons Bernard Pyne Grenfell i Arthur Surridge Hunt és un "rebut que mostra que Horió, fill de Serapió, havia ingressat al graner públic 115 1/4 artabae de blat, la collita del tercer any d'Antoní". Els mesuraments del fragment són 200 per 120 mm.
Fou descobert per Grenfell i Hunt el 1897 a Oxirinc. El text, el van publicar Grenfell i Hunt el 1898.

## Referències

* ↑ «P.Oxy.I 0089» (en anglés). Oxyrhynchus Online. [Consulta: 27 febrer 2013].
* ↑ Adams, C. Land Transport in Roman Egypt: A Study of Economics and Administration in a Roman Province. OUP Oxford, 2007, p. 10 (Oxford Classical Monographs). ISBN 978-0-19-152537-7.
* 1 2 «Oxyrhynchus Papyri I.». archive.org. [Consulta: 27 febrer 2013].
# Papir Oxirinc 16

El Papir Oxirinc 16 (abreujat P. Oxy. 16) és un fragment escrit en grec del quart llibre (dels capítols del 36 al 41) de la Història de la Guerra del Peloponnés, de l'historiador Tucídides.
El van descobrir Bernard Pyne Grenfell i Arthur Surridge Hunt el 1897, a Oxirinc, Egipte. El fragment és del segle i i ara es troba en el Museu d'Arqueologia i Antropologia de la Universitat de Pennsilvània. El text fou publicat per Grenfell i Hunt el 1898.

## Document

El manuscrit fou escrit en papir, en forma de rotlle. Els mesuraments del fragment són 256 per 200 mm, i conté tres columnes, amb 53 línies per columna. El text està escrit en cal·ligrafia uncial.

## Referències

* ↑ «P.Oxy.I 0016» (en anglés). Oxyrhynchus Online. Arxivat de l'original el 26 de març de 2012. [Consulta: 23 febrer 2013].
* ↑ «Oxyrhynchus Papyri I». archive.org. [Consulta: 23 febrer 2013].

## Bibliografia

* Bernard P. Grenfell, Arthur S. Hunt: Oxyrhynchus Papyri I. Egypt Exploration Fund, 1898, s. 39-44. (ang.)
# Eleccions presidencials dels Estats Units de 1788-1789

Les eleccions presidencials de 1788-1789 foren les primeres eleccions presidencials als Estats Units d'Amèrica. Abans de l'adopció de la Constitució el 1789, als Estats Units no existia la figura del president (encara que n'hi havia un en els Articles de la Confederació, anomenat «President dels Estats Units en l'Assemblea del Congrés», aquest estava més pròxim a l'actual president del Senat).
A tots els efectes, George Washington fou elegit president sense oposició amb 69 vots. Sota el sistema aleshores en vigor, cada electe tenia dos vots, de manera que el president seria el que obtingués un major nombre de vots i el següent seria vicepresident.
En aquell moment, la presidència del Senat encara no existia i el sistema electoral d'aquell temps és diferent del de la majoria d'eleccions següents. Washington era ja molt popular, car presidí amb èxit la Convenció de Filadèlfia i feu que els EUA, que foren debilitats pels Articles de la Confederació, es fessin molt més forts amb la nova Constitució.
Amb 34 vots, John Adams de Massachusetts, acabà en segon lloc en la votació i, com a tal, fou nomenat vicepresident dels Estats Units.

## Referències

* ↑ «The Electoral Count for the Presidential Election of 1789» (en anglès). The Washington Papers. Universitat de Virgínia. [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ Soler, J.; Strubell, T. «Efemèrides». El Punt Avui, 30 abril 2019. [Consulta: 30 novembre 2024].
# Antoine Prumier

Antoine Prumier (París, 1794 - París, 1868) fou un intèrpret d'arpa francès. Estudià al Conservatori de París i entrà com a arpista en l'orquestra del Teatre dels Italians, després en la de l'Òpera Còmica, i succeí el 1835 a François-Joseph Naderman com a professor del Conservatori de París. Deixà un gran nombre de composicions d'arpa. El seu fill Ange Conrad (1821-1884) el succeí el 1840 com a arpista de l'Òpera Còmica, passà el 1870 a la de la Gran Òpera i fou també professor del Conservatori de París. Deixà composicions per a arpa i alguns fragments de música religiosa.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum 47, pàg. 1371, ISBN 84-239-4547-2
# Rebel·lió de Chen Sheng i Wu Guang

La rebel·lió de Chen Sheng i Wu Guang (xinès tradicional: 陳勝吳廣之亂, xinès simplificat: 陈胜吴广之乱, pinyin: Chén Shèng Wú Guǎng zhī luàn, juliol del 209 aC - desembre del 209 aC) fou la primera revolta en contra del govern de Qin seguint la mort de Qin Shi Huang.
Chen Sheng i Wu Guang eren ambdós oficials militars de l'exèrcit que van rebre l'ordre de portar les seves bandes de soldats plebeus al nord per participar en la defensa de Yuyang (漁陽). Això no obstant, es van aturar a mitjan camí en la província d'Anhui per una forta tempesta i les inundacions conseqüents. Les dures lleis qin remarcaven que qualsevol que fera tard als encàrrecs del govern seria ajusticiat amb independència de la naturalesa de la demora. Chen i Wu s'adonaren que mai podrien arribar a temps i van decidir d'organitzar una banda que es rebel·laria contra el govern, pensant que anaven a morir lluitant per la seva llibertat i no per ser ajusticiats.
Es van convertir en el centre dels aixecaments armats a tota la Xina, i en pocs mesos la seva força congregà prop de deu mil homes: sent composta principalment per camperols descontents. Però, en el camp de batalla, no foren rivals pels altament professionals soldats de Qin i la revolta ja n'estava ben guarnida en menys d'un any. Wu va ser víctima de les lluites internes entre els generals rebels, mentre que Chen va ser traït i assassinat per un dels seus guàrdies. Això no obstant, van establir l'exemple que seguirien més tard Liu Bang i Xiang Yu. L'esperit de la revolta es resumeix millor en la cita de Chen "王侯將相寧有種乎" (wáng hóu jiāng xiāng níng yǒu zhǒng hu), significant que tothom, independentment del seu origen, té l'oportunitat d'esdevenir algú amb gran poder, si s'esforça.

## Referències

* ↑ Chang, Chun-shu. The Rise of the Chinese Empire, Volume 1: Nation, State, and Imperialism in Early China, ca. 1600 B.C. - A.D. 8 (en anglès). Ann Arbor: University of Michigan Press, 2007, p. 158. ISBN 978-0-472-11533-4.
# Georges Jurenieff

Georges Jurenieff (6 de maig de 1891 - Brussel·les, 1948) nom artístic de Gueorgui Mitrofànovitx Iurénev fou un baríton rus, membre del grup de l'Opéra russe a París.
Va cantar diverses temporades al Gran Teatre del Liceu de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Dades» (en francès). Bnf. [Consulta: 9 febrer 2018].

## Enllaços externs

* (rus) Biografia a dic.academic.ru
# Józef Kozłowski

Józef Kozłowski, rus: Осип Антонович Козловский Óssip [Antónovitx] Kozlovski, nom amb què ha estat habitualment conegut, belarús: Восіп Антонавіч Казлоўскі Vòssip [Antònavitx] Kazlouski (Propoisk, 1757 - Sant Petersburg 11 de març de 1831) fou un compositor polonès d'origen belarús, que desenvolupà la seva carrera a Rússia.
Durant la major part de la seva vida, Kozłowski va treballar a la Cort Imperial de Rússia, per a la qual va escriure la major part de la seva música. A Rússia es va fer popular sobretot per les seves poloneses patriòtiques.

## Biografia

Nasqué a Propoisk, en el si d'una szlachta belarussenca. De nen cantà al cor de la catedral de Varsòvia. Des de 1775 va treballar a Trakai al palau de Tadeusz Franciszek Ogiński com a mestre de Michał Kleofas Ogiński (1765-1833) l'estadista, rebel i compositor, conegut per la seva polonesa Pożegnanie Ojczyzny / Razvitannie z Radzimaj (Adéu a la Pàtria).
Es va traslladar a Rússia el 1786, on es va involucrar en la guerra contra Turquia. Va entrar en l'exèrcit com a ajudant de camp del príncep Dolgoruki. Aviat va conèixer al príncep Grigori Potiomkin, el primer ministre (i amant acreditat de Caterina II) entre 1774 a 1776. Impressionat pel talent musical de Kozłowski, Potiomkin el va presentar a la Cort.
El 1791 va escriure la música per a l'himne nacional rus no oficial de finals del segle xviii i principis del XIX Grom pobedi, razdavàisia! ("Deixeu que troni el so de victòria !"), amb text de Gavriïl Derjavin. La segona part d'aquesta polonesa va ser citada més tard per Txaikovski en l'escena final de la seva òpera La dama de piques.
Quan el teatre privat del comte Nikolai Xeremétiev va ser traslladat de Kuskovo a Ostankino, l'òpera de Kozłowski en rus: Zelmira i Smelon amb llibret de Pavel Potiomkin, es va estrenar el 22 de juliol de 1795. la famosa soprano servent Praskovia Jemtxugova va actuar en el paper de la dona turca en captivitat Zelmira. L'òpera va ser reviscuda de nou el 28 d'agost de 2004 en el mateix lloc d'Ostankino.
Entre 1799 i 1819, Kozłowski va supervisar les orquestres del teatre i la universitat teatral a Sant Petersburg. Kozłowski va compondre una famosa Missa de Rèquiem en mi bemoll menor per la mort d'Estanislau August Poniatowski, rei de Polònia (1732-1798), encarregat pel mateix rei abans de la seva mort i estrenat el 25 de febrer de 1798 a Sant Petersburg. Va escriure un altre rèquiem per la mort de l'emperador Alexandre I.

## Referències

* 1 2 Дадзіёмава В. У. Восіп Казлоўскі // Нарысы гісторыі музычнай культуры Беларусі. — Мн., 2001. — С.119-136.
* 1 2 «Московские ведомости» № 21 от 21 марта 1831 г. Quote:"«…Осип Антонович Козловский… происходил из белорусских дворян…»"
# Partit per la Democràcia

El Partit per la Democràcia (acrònim: PPD; en castellà i oficialment Partido por la Democracia) és un partit polític xilè que s'autodefineix de centreesquerra, democràtic, progressista i paritari.
Va ser fundat per Ricardo Lagos, Jorge Schaulsohn i altres dirigents polítics provinents fonamentalment del socialisme, radicalisme i altres vessants polítiques de l'esquerra, del centre i del liberalisme, durant la recta final de la dictadura militar d'Augusto Pinochet, poc abans del plebiscit que hauria de decidir la seva continuïtat en el poder. Actualment, el PPD és el quart partit polític més gran de Xile pel que fa a militants, amb 96.428 afiliats.
La seva organització juvenil és la Joventut PPD (Juventud PPD).

## Presidents (1987-actualitat)

| Nom | Inici | Ordre |
| Ricardo Lagos Escobar | 15 de desembre de 1987 | 10 de març de 1990 |
| Erich Schnake Silva | 1990 | 1992 |
| Sergio Bitar Chacra | 11 de setembre de 1992 | 3 d'octubre de 1994 |
| Jorge Schaulsohn Brodsky | 3 d'octubre de 1994 | 3 d'abril de 1997 |
| Sergio Bitar Chacra | 3 d'abril de 1997 | 2 de maig de 2000 |
| Guido Girardi Lavín | 2 de maig de 2000 | 2 d'agost de 2003 |
| Victor Barrueto Jeame | 2 d'agost de 2003 | 2 de març de 2006 |
| Sergio Bitar Chacra | 17 de juny de 2006 | 11 de gener de 2008 |
| Pepe Auth Stewart | 10 de maig de 2008 | 30 de desembre de 2009 |
| Adriana Muñoz D'Albora | 31 de desembre de 2009 | 25 d'abril de 2010 |
| Carolina Tohá Morales | 15 de maig de 2010 | 11 de juny de 2012 |
| Jaume Quintana Leal | 11 de juny de 2012 | 11 de juny de 2016 |
| Gonzalo Navarrete Muñoz | 11 de juny de 2016 | 27 de juliol de 2018 |
| Heraldo Muñoz Valenzuela | 27 de juliol de 2018 | En el càrrec |

## Presidents de la República

Ricardo Lagos Escobar, del PPD, fou President de la República Xilena entre el 2000 i el 2006.

## Resultats electorals
### Eleccions parlamentàries

| Any | Diputats | Diputats | Diputats | Senadors | Senadors | Senadors |
| Any | Vots | % | Escons | Vots | % | Escons |
| 1989 | 778.501 | 11,45 / 100 | 16 / 120 | 820.393 | 12,06 / 100 | 4 / 38 |
| 1993 | 798.206 | 11,84 / 100 | 15 / 120 | 275.727 | 14,71 / 100 | 2 / 38 |
| 1997 | 727.293 | 12,55 / 100 | 16 / 120 | 182.076 | 4,29 / 100 | 2 / 38 |
| 2001 | 782.333 | 12,73 / 100 | 20 / 120 | 219.335 | 12,66 / 100 | 3 / 38 |
| 2005 | 1.017.956 | 15,42 / 100 | 21 / 120 | 512.296 | 10,74 / 100 | 3 / 38 |
| 2009 | 827.774 | 12,65 / 100 | 18 / 120 | 262.503 | 13,85 / 100 | 4 / 38 |
| 2013 | 684.041 | 11,02 / 100 | 15 / 120 | 556.131 | 12,33 / 100 | 6 / 38 |
| 2017 | 365.988 | 6,1 / 100 | 8 / 155 | 200.299 | 12,02 / 100 | 7 / 43 |
| 2021 | 242.927 | 3,84 / 100 | 7 / 155 | 111.967 | 2,4 / 100 | 6 / 50 |

## Referències

* ↑ «Partido por la Democracia. Declaración de Principios 2012». Arxivat de l'original el 4 de març de 2016. [Consulta: 4 juliol 2012].
* ↑ «Democracia Cristiana es el partido que más militantes tiene en el país». Radio Bío-Bío, 25-11-2012. [Consulta: 25 juny 2016].
# Joan Borràs i Alborch

Joan Borràs i Alborch (Barcelona, 3 d'octubre de 1965) és un polític català.
Borràs és Tècnic superior en desenvolupament i aplicació de projectes d'edificació, i des del 2016 Postgrau en Lideratge i Habilitats Directives per la Universitat Autònoma de Barcelona. En l'àmbit laboral, ha treballat a l'Àrea de Planejament Urbanístic de l'Ajuntament de Sabadell, on va ser cap de l'Oficina d'Atenció Ciutadana d’Urbanisme d'aquest ajuntament entre els anys 2008 i 2015.
Vinculat al municipi del Papiol des de la seva infància, i resident de forma fixa des del 1997, abans d'ostentar l'alcaldia, fou tinent d'alcalde de l'Ajuntament del Papiol, assumint responsabilitat en les àrees d'Urbanisme, Medi ambient, Mobilitat i Transports, entre d'altres entre els anys 1999 i 2011. Va estar al capdavant de l'alcaldia entre el 2015 i el 2017, i ocupà la tinença d'alcaldia d'Urbanisme i Cultura entre el 2017 i les eleccions del 2019. El 2019 ocupà novament l'alcaldia de la població del Papiol.
Des del 2019 Joan Borràs és també vicepresident Institucional de l'Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB), membre del consell rector del Pla Estratègic Metropolità de Barcelona, Representant de l'AMB a la Comissió Territorial d'Urbanisme de l'Àrea Metropolitana de Barcelona i Membre de l'Assemblea General del consorci del Parc de Collserola.
Borràs és soci de l'entitat Patrimoni Espai de Recerca pel Patrimoni del Papiol, de l'Associació Excursionista Les Escletxes (AELE) i també d'Òmnium Cultural. En l'àmbit polític és militant d'Esquerra Republicana de Catalunya des del 2005, i president de la Federació Comarcal del Baix Llobregat i l'Hospitalet des del febrer del 2020.
El novembre de l'any 2022 és nomenat nou Delegat territorial del Govern de la Generalitat a la Regió de Barcelona, substituint a l'anterior Delegat, Toni Morral, de Junts. Amb aquest càrrec Borràs assumeix les funcions pròpies de representació de la Generalitat i de coordinació amb la resta d'administracions de la demarcació, que inclou cent vint-i-set municipis del Barcelonès, Baix Llobregat, Vallès Occidental, Vallès Oriental i Maresme.

## Referències

* 1 2 3 4 «Joan Borràs i Alborch actual alcalde del Papiol per ERC nou delegat territorial del Govern de la Generalitat a Barcelona». Llobregat Digital, 02-11-2022 [Consulta: 22 desembre 2023].
* 1 2 «El alcalde Joan Borràs elegido como nuevo delegado del Govern en Barcelona». El Llobregat, 03-11-2022 [Consulta: 22 desembre 2023].
* 1 2 «Joan Borràs, nou delegat del Govern a Barcelona. L'alcalde de El Papiol és actual vicepresident Institucional de l'Àrea Metropolitana i president de la Federació comarcal d'ERC del Baix Llobregat i L'Hospitalet». La Premsa del Baix, 03-11-2022 [Consulta: 22 desembre 2023].
* ↑ «El alcalde de El Papiol es el nuevo delegado del Govern en Barcelona. Joan Borràs preside la federación de ERC comarcal y ha sido primer edil de la localidad del Baix Llobregat en dos etapas». La Vanguardia, 02-11-2022 [Consulta: 22 desembre 2023].
* ↑ «L’alcalde del Papiol, nou Delegat del Govern a Barcelona». El Baix, 03-11-2022 [Consulta: 22 desembre 2023].
# Chapalmalania

Chapalmalania és un gènere de mamífer carnívor extint de la família dels prociònids. Se n'han trobat restes fòssils a Sud-amèrica. Tot i estar emparentat amb els ossos rentadors i els coatís, Chapalmalania era un animal gros que podia arribar a mesurar fins a 1,5 metres de llargada, sense comptar-ne la cua curta.

## Referències

* ↑ Entrada «Chapalmalania» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 4 desembre 2024].
# Bon Pastor

El Bon Pastor (en llatí bonus pastor) és un dels atributs donats a Jesucrist a partir, principalment, d'una paràbola de l'evangeli de Joan (Joan 10:1-21) així com d'altres passatges en què Jesús mateix s'anomena "pastor".
La seva representació iconogràfica (on Jesús és generalment dempeus amb una ovella a les espatlles) és una de les més antigues i freqüents de l'art cristià. El nom també ha estat utilitzat amb freqüència per diverses institucions religioses.

## Vegeu també

* Catedral del Buen Pastor de Sant Sebastià
* Congregació de Germanes de Nostra Senyora de la Caritat del Bon Pastor
* Moscòfor
* Paràbola de l'ovella perduda

## Referències

* ↑ «Bon Pastor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.76. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 23 novembre 2014].
# Port de jocs

El port de jocs (en anglès game port) és la connexió tradicional per als dispositius de control de videojocs a les arquitectures x86 dels PC. El port de jocs s'integra, de manera freqüent, en una «Entrada/Sortida» de l'ordinador o de la targeta de so (sigui ISA o PCI), o com un port integrat més d'algunes plaques mare.
El port de jocs va ser llançat originalment per IBM el 1981 com una targeta d'expansió independent per al primer PC d'IBM.

## Referències

* ↑ «The Game Control Adapter». A Review of Electronics, 18-08-2002.

## Enllaços externs

* Pinouts i especificacions del port de jocs bastant detallades (anglès)
* Pàgina amb àmplia informació i una gran quantitat de material experimental/DIY en els ports de jocs (anglès)