OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ball d'en Serrallonga

El Ball d'en Serrallonga és un ball folklòric popular de Catalunya. Aquest ball recrea la quadrilla del bandoler Joan Sala i Ferrer, «Serrallonga» o «Joan de Serrallonga», bandoler del segle xvii. Així doncs, el ball està format per Joan de Serrallonga, Joana de Torrelles —la seva última amant— i en Joanet —el seu fill—; a més de 10 o 15 bandolers de la seva quadrilla, els noms d'alguns dels quals són: Xafarroques, Astut, Petit Gornès, Pere Blau, Peret Xinxola, Petit Comí, Tallaferro, Marxant, Xocopanarra, Fadrí de Sau, Vermell, Rocamora, Tendret, Xicopaneda…
En l'actualitat, a Catalunya existeixen més de 8 colles de Balls de Serrallonga, i les més importants es troben a poblacions com Vilafranca del Penedès, Tarragona, Sant Hilari Sacalm, Terrassa, Vilanova i la Geltrú, Torredembarra, Tortellà, Santa Margarida i els Monjos, Sant Quintí de Mediona i Perpinyà.
Cal dir que aquest ball popular va ésser prohibit a Catalunya durant la dictadura franquista perquè per representar-lo s'utilitzen trabucs, armes de foc d'avantcàrrega, i suposava un perill. La primera població a recuperar aquest ball després del règim franquista va ésser Vilafranca del Penedès, i recentment, han celebrat el 35è aniversari de la recuperació del Ball.
En aquest ball, els bandolers van vestits segons l'època on se situa en Joan de Serrallonga, així doncs, duen pantalons de pana fins al genoll, armilla, camisa, barretina, espardenyes de set vetes, poden portar una flassada o tapa-boques penjada a l'espatlla i un sarró on es desa la pólvora. El tret més característic d'aquest ball és la utilització del trabuc, una arma d'avantcàrrega que s'utilitzava a l'època, i que en l'actualitat són utilitzades reproduccions de les del segle xvii.

## Trabucaires i ball d'en Serrallonga

Cal diferenciar els Balls de Serrallonga del que hom coneix com a trabucaires. La diferència principal recau en el fet que els Balls de Serrallonga dansen al so de la gralla i van executant certes coreografies (els balls, pròpiament) i es dispara amb un cert ordre. Els trabucaires es limiten simplement a disparar a tort i a dret. A més, els Balls d'en Serrallonga fan una representació, o sainet, on cada bandoler o grup de bandolers expliquen les seves malifetes a fi que en Serrallonga els recluti en la seva quadrilla. Aquest sainet és el tret més característic i alhora diferenciador envers els grups de trabucaires, ja que aquests no presenten la figura del bandoler Serrallonga, tot i que sovint si que hi ha un «cap de quadrilla».

## Vegeu també

Ball d'en Serrallonga de Vilafranca del Penedès

## Enllaços externs

* Web del Ball d'en Serrallonga de Vilafranca del Penedès Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
* Web de la Festa Major de Vilafranca del Penedès Arxivat 2007-08-26 a Wayback Machine.
* Web de les Festes de Santa Tecla de Tarragona
# Marcel·lí

Marcel·lí és el nom dels següents personatges:
* Ammià Marcel·lí, historiador romà
* Bebi Marcel·lí, magistrat romà
* Fabi Marcel·lí, escriptor romà del segle ii
* Marcel·lí (ministre), ministre principal de l'emperador Magnenci.
* Comte Marcel·lí, escriptor romà d'Orient del segle v i VI
* Marcel·lí d'Il·líria o Marcel·lià, emperador independent a Il·líria al segle v
Sants:
* Sant Marcel·lí I, papa
* Sant Marcel·lí d'Ambrun, bisbe d'Ambrun, mort el 374.
* Sant Marcel·lí de Cartago, tribú d'Honori, mort al segle v i considerat sant màrtir pel cristianisme.
* Sant Marcel·lí Champagnat, fundador dels Germans de les Escoles Cristianes.
* Sant Marcel·lí de Roma (màrtir), mort amb Pere de Roma, l'exorcista, en 304.
# Merritt Giffin

Merritt Hayward Giffin (Lockport, Illinois, 20 d'agost de 1887 – Joliet, Illinois, 11 de juliol de 1911) va ser un atleta estatunidenc que va competir a primers del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on disputà la prova del llançament de disc del programa d'atletisme. En ella hi guanyà la medalla de plata, amb un millor llançament de 40,70 metres, a 19 cm del vencedor Martin Sheridan.
El 1910 guanyà el títol nacional disc de l'AAU.

## Referències

* 1 2 «Merritt Giffin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 8 novembre 2015].
# Marquis Horr

Marquis Franklin "Bill" Horr (Munnsville, Nova York, 2 de maig de 1880 - Syracuse, Nova York, 1 de juliol de 1955) va ser un atleta, jugador de futbol americà i entrenador estatunidenc que va competir a primers del segle xx.
Mentre estudiava a la Universitat de Syracuse va jugar a futbol americà com bloquejador ofensiu amb l'equip universitari, i el 1908 fou seleccionat com a membre de l'equip All-American. A Syracuse també practicà l'atletisme i fou seleccionat per prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on disputà quatre proves del programa d'atletisme i la del joc d'estirar la corda. Guanyà dues medalles, una de plata en llançament de disc estil antic i una de bronze en l'estil clàssic. En el llançament de pes i de martell acabà en sisena posició, mentre en la del joc d'estirar la corda fou cinquè.
El 1909 passà a exercir tasques d'entrenador de futbol americà a l'equip de la Universitat Northwestern i entre 1910 i 1912 a la Universitat Purdue.

## Referències

* ↑ «Bill Horr Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 d’octubre 2012. [Consulta: 17 novembre 2015].
* ↑ «All-Time Coaching Records. M. Frank "Bill" Horr Records by Year». College Football Data Warehouse [Consulta: 17 novembre 2015]. Arxivat 24 de maig 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-05-24. [Consulta: 17 novembre 2015].
# Conrad Carlsrud

Conrad Marentius Carlsrud (Kjose, Larvik, Vestfold, 9 de febrer de 1884 – Waterbury, Connecticut, 21 d'octubre de 1973) va ser un atleta i gimnasta noruec que va competir a principis del segle xx. Va prendre part en dues edicions dels Jocs Olímpics.
Com a gimnasta, el 1906 va prendre part en els Jocs Intercalats d'Atenes, en què guanyà la medalla d'or en la prova per equips del programa de gimnàstica. Dos anys després, als Jocs de Londres tornà a disputar la prova per equips i guanyà la medalla de plata. També disputà la prova individual, però es desconeix la posició final.
Com a atleta va destacar en el llançament de javelina. Als Jocs de 1906 finalitzà en vuitena posició de la prova de llançament de javelina, estil lliure, mentre el 1908 es desconeix la posició exacte en què acabà en aquesta mateixa prova.

## Referències

* 1 2 3 «Conrad Carlsrud Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de febrer 2012. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Mikhalis Dorizas

Mikhalis Dorizas (en grec: Μιχάλης Δώριζας; Constantinoble, Imperi Otomà, 16 d'abril de 1886 – Filadèlfia, Estats Units d'Amèrica, 21 d'octubre de 1957) va ser un atleta grec que va competir a principis del segle xx. Va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpic, el 1906, 1908 i 1912. En el seu palmarès destaca una medalla de plata en llançament de javelina, el 1908 i una de bronze en llançament de pedra el 1906. En la competició de llançament de disc estil antic destaca una cinquena posició el 1908 i en llançament de pes l'onzena el 1912.
Dorizas va néixer a Constantinoble en el si d'una família grega. Allà es graduà al Col·legi Robert. El 1914 es va traslladar als Estats Units per estudiar a la Universitat de Pennsilvània, on ben aviat es convertí en un dels millors lluitadors de pes pesant, tot guanyant els campionats intercol·legials de 1914 i 1916. Durant dos anys jugà a futbol americà, alhora que continuava competint en proves atlètiques de llançaments. Durant la Primera Guerra Mundial va servir com a sergent de l'Exèrcit dels Estats Units a França, i després com a intèrpret grec, turc i anglès a la Conferència de Pau de París de 1919 i com a geògraf de la Secció Nord-americana de la Comissió Internacional de Mandats.

## Referències

* 1 2 «Mikhail Dorizas Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 de novembre 2012. [Consulta: 17 novembre 2015].
* ↑ Mihailis Dorizas. trackfield.brinkster.net
* ↑ Michail M. Dorizas (1890-1957) Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.. archives.upenn.edu
# Atletisme als Jocs Olímpics d'Estiu de 1908 - llançament de javelina masculí

Els llançament de javelina masculí va ser una de les sis proves de llançaments que es disputaren durant els Jocs Olímpics de Londres de 1908. La prova es va disputar el 17 de juliol de 1908 amb la participació de 16 atletes procedents de sis nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Eric Lemming (SWE) | Arne Halse (NOR) | Otto Nilsson (SWE) |

## Rècords

Aquests eren els rècords del món i olímpic que hi havia abans de la celebració dels Jocs Olímpics de 1908. Dos dies abans, en la disputa de la prova de llançament de javelina estil lliure, Eric Lemming, amb un llançament a l'estil tradicional, va superar el seu propi rècord olímpic i del món que tenia des dels Jocs Intercalats d'Atenes de 1906 amb 53,90 m.
| Rècord del Món | 54,44 m (*) | Eric Lemming | Londres (GBR) | 15 de juliol de 1908 |
| Rècord Olímpic | 54,44 m | Eric Lemming | Londres (GBR) | 15 de juliol de 1908 |
Eric Lemming establí un nou rècord olímpic i del món amb 54,83 m

## Resultats

| Posició | Nom | País | Distància |
| 1 | Eric Lemming | Suècia | 54.83 metres WR |
| 2 | Arne Halse | Noruega | 50.57 metres |
| 3 | Otto Nilsson | Suècia | 47.11 metres |
| 4 | Aarne Salovaara | Finlàndia | 45.89 metres |
| 5 | Armas Pesonen | Finlàndia | 45.18 metres |
| 6 | Juho Halme | Finlàndia | 44.96 metres |
| 7 | Jalmari Sauli | Finlàndia | Desconegut |
| 8-16 | Carl Bechler | Alemanya | Desconegut |
| 8-16 | Evert Jakobsson | Finlàndia | Desconegut |
| 8-16 | Jarl Jakobsson | Finlàndia | Desconegut |
| 8-16 | John Johansen | Noruega | Desconegut |
| 8-16 | Henry Leeke | Alemanya | Desconegut |
| 8-16 | Ernest May | Regne Unit | Desconegut |
| 8-16 | Jimmy Tremeer | Regne Unit | Desconegut |
| 8-16 | Hugo Wieslander | Suècia | Desconegut |
| 8-16 | Charalambos Zouras | Grècia | Desconegut |

## Referències

* Cook, Theodore Andrea. The Fourth Olympiad, Being the Official Report. Londres: British Olympic Association, 1908.
* De Wael, Herman. «Athletics 1908». Herman's Full Olympians, 2001. Arxivat de l'original el 27 de setembre 2006. [Consulta: 15 juliol 2006].
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2015. [Consulta: 15 juliol 2006].
# Aarne Salovaara

Aarne Ihamo Salovaara (Kotka, Vall de Kymi, 25 de febrer de 1887 – Kotka, 11 de setembre de 1945) va ser un gimnasta i atleta finlandès que va competir durant els primers anys del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del concurs complet per equips. En aquests mateixos Jocs també disputà tres proves de llançaments del programa d'atletisme: el llançament de disc, el llançament de javelina estil lliure i el llançament de javelina, on fou quart.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Estocolm, guanyà la medalla de plata en el concurs per equips, sistema lliure del programa de gimnàstica.

## Referències

* 1 2 3 «Aarne Salovaara Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 13 novembre 2015].
# Cala Agulla

Cala Agulla és una platja que es troba a Capdepera, comarca del Llevant (Mallorca), i que conjuntament amb cala Moltó i cala Mesquida van ser declarades l'any 1991 àrea natural d'especial interès pel Parlament de les Illes Balears.

## Referències

* 1 2 «Platges de les Balears - Cala Agulla (fitxa)». Conselleria de Turisme, Govern de les Illes Balears. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 4 setembre 2012].
* ↑ «Cala Agulla». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Platges de les Balears - Cala Agulla (dades bàsiques)». Conselleria de Turisme, Govern de les Illes Balears. Arxivat de l'original el 30 de juny 2012. [Consulta: 4 setembre 2012].
# El llarg i càlid estiu

El llarg i càlid estiu (títol original en anglès The Long, Hot Summer) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Martin Ritt i estrenada l'any 1958.

## Argument

Ben Quick arriba a un petit poble després de ser expulsat d'una altra ciutat, acusat d'haver provocat un incendi. Allà és contractat per Will Varner, amo i senyor de l'indret.

## Comentaris

Basada en tres relats curts de William Faulkner i ambientada, per tant, en una població del sud dels EUA vora el Mississipi, la pel·lícula té com a protagonista un jove amb fama de piròman que s'espavila amb tan pocs miraments que complau el ric que ha fet fortuna, estafant si ha calgut, fins a convertir-se en l'amo de la localitat. Diferències classistes, corrupció moral dels individus que ascendeixen socialment i conflictes generacionals.
Va ser la primera ocasió en què Paul Newman i Joanne Woodward van compartir cartell en una pantalla cinematogràfica. Després de rodar aquest film, els dos actors van iniciar una relació amorosa que va durar fins a la mort de l'actor. Aquesta fou una dada favorable, ja que les escenes conjuntes de la parella i tots els moments en els quals apareix un impetuós Orson Welles, que només tenia 43 anys però ja començava a no necessitar disfressar-se de vell per interpretar patriarques dominants, componen les millors fases d'una pel·lícula que aborda temes com la dictadura emocional paternofilial, la distinció de classes, la repressió i l'ànsia sexual o l'home marcat pel seu fosc passat.
Va permetre a un joveníssim Paul Newman demostrar que era molt més que una cara bonica guanyant el prestigiós premi al millor actor al Festival de Cannes. També hi apareix una joveníssima Lee Remick, que just un any després desplegaria tot el seu talent a Anatomia d'un assassinat, d'Otto Preminger, i Riu salvatge, d'Elia Kazan, així com Tony Franciosa, que encara no s'havia fet famós a través de la televisió, i Angela Lansbury, molts anys abans de convertir-se en investigadora de crims.

## Repartiment

* Paul Newman: Ben Quick
* Orson Welles: Will Varner
* Lee Remick: Eula Varner
* Joanne Woodward: Clara Varner
* Anthony Franciosa: Jody Varner
* Angela Lansbury: Minnie Littlejohn
* Richard Anderson: Alan Stewart
* Victor Rodman: jutge

## Premis

* 1958. Premi al millor actor al Festival de Cannes
# La vida i l'època del jutge Roy Bean

La vida i l'època del jutge Roy Bean (originalment en anglès, The Life and Times of Judge Roy Bean) és una pel·lícula de comèdia de western estatunidenca de 1972 escrita per John Milius, dirigida per John Huston i protagonitzada per Paul Newman. Es va basar lliurement en la vida del jutge Roy Bean. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

Al segle xix, a l'oest del riu Pecos no hi ha ni llei ni ordre. Roy Bean, un lladre de bancs, mata uns bandits que havien intentat penjar-lo.

## Repartiment

* Paul Newman com el jutge Roy Bean
* Jacqueline Bisset com a Rose Bean
* Tab Hunter com a Sam Dodd
* John Huston com a Grizzly Adams
* Stacy Keach com a Bad Bob
* Roddy McDowall com Frank Gass
* Anthony Perkins com el reverend LaSalle
* Anthony Zerbe com a Hustler
* Ava Gardner com a Lillie Langtry
* Victoria Principal com a Maria Elena
* Ned Beatty com a Tector Crites
* Jim Burk com a Big Bart Jackson
* Matt Clark com a Nick the Grub
* Billy Pearson com a cap d'estació
* Bill McKinney com a Fermel Parlee
* Steve Kanaly com a Lucky Jim
* Michael Sarrazin com el marit de la Rose

## Referències

* ↑ Tarantino, Quentin. «Tarantino on Milius», 11-04-2020. Arxivat de l'original el 12 abril 2020.
* ↑ Thomas, Kevin (December 22, 1972).
* ↑ Ford, Dan «Pure Fantasy of a West Texas Ulysses». , 30-05-1972.
* 1 2 La vida i l'època del jutge Roy Bean a la Base de dades de cinema en català
# Sauvatèrra (Tarn)

Sauvatèrra (en francès Sauveterre) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 163 | 166 | 153 | 148 | 152 | 154 | 169 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Claude Cabrol | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Senta Feriòla

Senta Fereòla (en francès Sainte-Féréole) és un municipi francès situat al departament de la Corresa i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.410 | 1.302 | 1.303 | 1.449 | 1.568 | 1.604 | 1.733 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Henri Soulier | |

## Personatges relacionats

La família de Jacques Chirac n'és originària.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net i toponímia de la Corresa.
# Acinonyx

Acinonyx és un gènere de mamífers carnívors de la família dels fèlids. Avui en dia només té un representant vivent, el guepard (A. jubatus). Tanmateix, el registre fòssil del gènere es remunta a la fi del Pliocè. El gènere conté tres espècies fòssils i en el passat en contenia una quarta, «Acinonyx kurteni», que acabà sent una falsificació.

## Referències

* ↑ «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès).
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Apatosciuravus

Apatosciuravus és un gènere de rosegador extint de la família dels isquiròmids que visqué durant l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils a Colorado i Nou Mèxic (Estats Units).

## Referències

* 1 2 Entrada «Apatosciuravus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* W. W. Korth. 1984. Bulletin of Carnegie Museum of Natural History 24
# Amphictis

Amphictis és un gènere de carnívor extint de la família dels prociònids que visqué entre l'Oligocè i el Miocè. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya, els Estats Units i França.

## Referències

* 1 2 The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
# Arctocyonides

Arctocyonides és un gènere de mamífer extint de la família dels arctociònids que visqué durant el Paleocè. Se n'han trobat restes fòssils a Bèlgica, França i el Regne Unit.

## Referències

* 1 2 Entrada «Arctocyonides» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Groeberteri

Els groeberteris (Groebertherium) són un gènere de teris extints de la família dels driolèstids que visqueren al Juràssic. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina.

## Referències

* 1 2 The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
* J.F. Bonaparte. 1986. Sobre Mesungulatum houssayi y nuevos mamiferos Cretacicos de Patagonia, Argentina. Actas Congreso Argentino de Paleontologia y Biostratigrafia 2:48–61
# Hibiscus

Hibiscus o Hibisc, és un gènere de plantes amb flors de la família de les malvàcies (Malvaceae).

## Característiques

És originari de les regions càlides, temperades, subtropicals i tropicals del món.
En aquest gènere hi ha tant plantes anuals com perennes, i tant arbusts com arbres.
Les fulles són de disposició alternada, simples, ovades, lanceolades sovint serrades en el marge.
Les flors són grosses, vistoses, en forma de trompeta de colors variats.
El fruit és una càpsula que conté diverses llavors.
Te un pistil llarg amb diversos estams als costats.

## Usos

Moltes espècies són ornamentals, d'altres a les illes del Pacífic s'obtenia la tapa, una fibra vegetal. També se'n fa una infusió popular a Jamaica i altres llocs.
El Kenaf (Hibiscus cannabinus), s'utilitza per fer paper.

## Taxonomia

* Hibiscus acetosella
* Hibiscus arnottianus - (Hawaii)
* Hibiscus brackenridgei - (Hawaii)
* Hibiscus californica - California
* Hibiscus calyphyllus
* Hibiscus cameronii
* Hibiscus cannabinus - Kenaf
* Hibiscus cisplatinus
* Hibiscus clayi - (Hawaii)
* Hibiscus coccineus
* Hibiscus dasycalyx -
* Hibiscus denudatus -
* Hibiscus diversifolius
* Hibiscus elatus
* Hibiscus fragilis -
* Hibiscus furcellatus - (Hawaii)
* Hibiscus fuscus
* Hibiscus grandiflorus
* Hibiscus coccineus
* Hibiscus hamabo
* Hibiscus hastatus
* Hibiscus heterophyllus -
* Hibiscus indicus
* Hibiscus insularis -
* Hibiscus laevis -
* Hibiscus lasiocarpos
* Hibiscus lavaterioides
* Hibiscus ludwigii
* Hibiscus macrophyllus
* Hibiscus militaris -
* Hibiscus moscheutos -
* Hibiscus mutabilis -
* Hibiscus paramutabilis
* Hibiscus pedunculatus
* Hibiscus platanifolius
* Hibiscus radiatus
* Hibiscus rosa-sinensis - (Xina)
* Hibiscus sabdariffa -
* Hibiscus schizopetalus
* Hibiscus scottii
* Hibiscus sinosyriacus
* Hibiscus syriacus -
* Hibiscus tiliaceus - (Hawaii)
* Hibiscus trionum -
* Hibiscus waimeae - (Hawaii)

## Enllaços externs

* Gardenology.org: Conreu
# Cladonia

Cladonia és un extens gènere de líquens amb més de 450 espècies descrites pertanyent a la família Cladoniaceae, a la qual dona nom. Són semblants exteriorment a la molsa.
Són la principal font d'aliment (de glúcids) dels rens i caribús. Se n'extreuen antibiòtics. S'utilitza l'espècie Cladonia stellaris en decoracions florals. Se'n diferencien dues formes o morfotipus: el Cladonia i el Cladina.
A Europa, algunes espècies de Cladonia creixen en dunes de sorra. La presència d'una mena de catifa de líquens del gènere Cladonia és un dels caràcters definitoris de la duna grisa, un hàbitat ecològic a conservar segons la Directiva Hàbitats de la Unió Europea.
* Cladonia cristatella (Soldat britànic)
* Cladonia cristatella (Soldat britànic)

## Referències

* ↑ Pérez-Vargas, I., González-Montelongo, C., Hernández-Padrón, C., & de Paz, P. L. P. (2015). Contribution to the knowledge of the genus Cladonia in Macaronesia. Botanica Complutensis, 39, 31-35.(anglès)

## Enllaços externs

* Cladonia perforata Arxivat 2007-04-28 a Wayback Machine.
* The European Union Habitats Directive, 1992
# Thermotoga

Thermotoga és un gènere de bacteris termòfils o hipertermòfils que tenen la cèl·lula embolicada per una «toga» membranosa exterior. Fou descrit pel microbiòleg Karl Stetter. Metabolitzen carbohidrats, i les seves espècie tenen un nivell variat de tolerància a la sal i l'oxigen.

## Referències

* ↑ Frock, Andrew D.; Notey, Jaspreet S.; Kelly, Robert M. «The genus Thermotoga: Recent developments» (en anglès). Environmental technology, 31, 10, 9-2010, pàg. 1169–1181. DOI: 10.1080/09593330.2010.484076. ISSN: 0959-3330. PMC: PMC3752655. PMID: 20718299.
# Semialarium

Semialarium és un gènere de plantes amb flors amb tres espècies que pertanyen a la família Celastraceae.

## Taxonomia

* Semialarium mexicanus
* Semialarium paniculatum
* Semialarium paniculatus

## Enllaços externs

* Plantsystematics.org (anglès)
* Angiosperm Phylogeny Website (anglès)
* Pflanzeneinkaufsführer für Europa (alemany)
* Botanica sistematica (italià)
# Pseudochirulus

Pseudochirulus és un gènere de marsupials de la família dels pseudoquírids, coneguts vulgarment com a utes.
Conté les espècies següents:
* Uta de plana, Pseudochirulus canescens
* Uta de Carol, Pseudochirulus caroli
* Uta cendrós, Pseudochirulus cinereus
* Uta de Forbes, Pseudochirulus forbesi
* Uta del riu Herbert, Pseudochirulus herbertensis
* Uta emmascarat, Pseudochirulus larvatus
* Uta pigmeu, Pseudochirulus mayeri
* Uta de Schlegel, Pseudochirulus schlegeli

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 51-53. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :