OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Celeste Lyn Paul

Celeste Lyn Paul (13 d'agost de 1981) és una investigadora i geek estatunidenca, experta en enginyeria d'interfícies i usabilitat. És una activa defensora del programari lliure i col·laboradora de KDE. Va guanyar un B.A. en Multimèdia per la Universitat de Duquesne el 2003, un M.S. en Interaction Design & Information Architecture por la Universitat de Baltimore el 2007 i un PhD en Human-Centered Computing por la Universitat de Maryland Baltimore County el 2013.
Celeste Lyn Paul ha participat en el KDE Usability Project des de 2004, dissenyant directrius d'interfície humana. Des d'aleshores i fins al 2005 va ser directora del projecte. A més, entre els anys 2009 i 2012, va ser membre de la junta directiva de KDE e.V., l'organització sense ànim de lucre que representa la comunitat de KDE en les entitats legals i financeres. També ha format part del consell directiu de Kubuntu entre els anys 2008 i 2010.
Celeste Lyn Paul és membre del hacklab HacDC de Washington, del qual el 2015 va ser la presidenta.
El 2009 va guanyar el premi de l'Akademy, un reconeixement de la comunitat de KDE al seu esforç per millorar la usabilitat del programari.

## Referències

* ↑ «Celeste Lyn Paul: HCC Graduate Student» (en anglès). [Consulta: 1r abril 2016].
* ↑ Sebastian Kügler «KDE e.V. Elects New Board of Directors». KDE.NEWS. KDE, 07-07-2009 [Consulta: 14 maig 2011]. Arxivat 2018-09-15 a Wayback Machine.
* ↑ «Akademy 2009 - Communicating Design in Development» (en anglès). Arxivat de l'original el 2016-04-14. [Consulta: 1r abril 2016].
* ↑ «Lucid Kubuntu Council Changes : Blueprints : Ubuntu» (en anglès). [Consulta: 1r abril 2016].
* ↑ «Annual Meeting 2015 - HacDC Wiki» (en anglès). [Consulta: 1r abril 2016].
* ↑ Jonathan Riddell «Akademy Awards 2009». KDE.NEWS. KDE, 06-07-2009 [Consulta: 25 abril 2011].

## Enllaços externs

* Homepage De Celeste Lyn Paul Arxivat 2011-05-18 a Wayback Machine.
* Persones darrere de KDE (anglès)
# IRA Oficial

L'Official Irish Republican Army,conegut també com a "the Officials" o " the Stickies" (anglès: Official IRA, OIRA), és una organització paramilitar republicana irlandesa activa durant el conflicte nord-irlandès entre desembre de 1969 i maig de 1972. No dipositarà totalment les armes fins al febrer del 2010. Va perdre 21 dels seus membres durant el conflcte i es va fer responsable de la mort de 52 persones.

## Història

Després de la seva campanya de les fronteres entre 1959 i 1962, l'Irish Republican Army enterra les seves armes (les ven el 1968 al Free Wales Army) i Cathal Goulding reemplaça Ruairí Ó Brádaigh com a Cap de l'Estat Major. Aquest, marxista convençut, dirigeix l'IRA cap a lluites més socials. Des de 1964, proposa la creació d'un National Liberation Front amb l'extrema esquerra i de posar fi a l'abstencionisme (i per tant de reconèixer, acceptant reunir-s'hi, els parlaments irlandès, nord-irlandès i britànic), proposta particularment criticada pels partidaris d'aquesta tradició del moviment republicà
Quan a l'estiu 1969, esclaten aixecaments que enfronten catòlics, protestants i policies, l'IRA és incapaç de defensar els guetos catòlics. Liderada per Seán MacStíofáin, una part de l'organització, en particular els volunteers del Nord, critiquen la línia de la direcció. El desembre de 1970, l'IRA reuneix una Convenció general extraordinària, la majoria dels delegats de la qual donen suport a Goulding. En donar suport al gir polític, la Convenció empeny a l'escissió els partidaris d'una línia militarista i contraris a l'abandó de l'abstencionisme que funden el Provisional Irish Republican Army, amb Seán MacStíofáin com a Cap d'Estat major, mentre que Cathal Goulding esdevé Cap d'Estat major de l'Official Irish Republican Army, i arreplega la majoria dels volunteers de la República d'Irlanda El Sinn Féin pateix una escissió pels mateixos motius, i neix l'Official Sinn Féin (reanomenat més tard Partit dels Treballadors d'Irlanda) i esdevenint la branca política de l'OIRA.
L'OIRA declara un alto el foc en 29 de maig de 1972. El 1975, una escissió funda l'Irish National Liberation Army. El 8 de febrer del 2010, l'OIRA anuncia que ha lliurat les seves armes a l'Independent International Commission on Decommissioning.

## Vegeu també

* Conflicte nord-irlandès

## Notes i referències

* ↑ Brown welcomes weapons disposal, UTV News, 8 de febrer del 2010
* 1 2 3 «A Chronology of the Conflict - 1972» (en anglès). CAIN, 13-11-2024. [Consulta: 3 desembre 2024].
* ↑ . http://cain.ulst.ac.uk/sutton/tables/Organisation_Responsible.html Arxivat 2017-07-09 a Wayback Machine.
* ↑ Faligot, Roger. La résistance irlandaise (1916-2000) (en francès). Terre de Brume, 1999, p. 68-70 i 104. ISBN 2843620406.
* ↑ English, Richard. Pan Books. Armed Struggle. The History of the IRA (en anglès), 2003, p. 83. ISBN 0330493884.
* ↑ English, Richard. Pan Books. Armed Struggle - The History of the IRA (en anglès), p. 94. ISBN 0330493884.
* ↑ Guiffan, Jean. Complexe. La question d'Irlande (en francès), p. 220-221. ISBN 2804801055.
* ↑ Faligot, Roger. Terre de Brume. La résistance irlandaise (1916-2000) (en francès), p. 108. ISBN 2843620406.
# Mira qui parla ara

Mira qui parla ara (original: Look Who's Talking Now) és una pel·lícula estatunidenca de Tom Ropelewski produïda i estrenada el 1993. Ha estat doblada al català.

## Argument

Els dos fills de la família Ubriacco han crescut i parlen, prou per demanar un gos per a Nadal. Els seus pares, Mollie –que s'ha quedat sense feina i es passa el dia a casa- i James – que treballa com a pilot privat per una atractiva executiva, Samantha, que l'acosa - n'aconseguiran dos: Rocks, un gos petaner salvat del dipòsit i Daphné, una caniche refinada pertanyent a Samantha, l'emprenedora cap de James.
Després de l'èxit dels dos anteriors lliuraments (Mira qui parla, Mira qui parla també), en aquesta tercera part, en un atac de creativitat, els guionistes van decidir incorporar dos gossos oposats en total, Rocks i Daphné que, per descomptat, també parlen.

## Repartiment

* John Travolta: James Ubriacco
* Kirstie Alley: Mollie Ubriacco
* David Gallagher: Mikey Ubriacco
* Tabitha Lupien: Julie Ubriacco
* Lysette Anthony: Samantha
* Olympia Dukakis: Rosie
* George Segal: Albert
* John Stocker: Sol
* Elizabeth Leslie: Ruthie
* Danny DeVito: Rocks (veu)
* Diane Keaton: Daphné (veu)

## Referències

* ↑ Mira qui parla ara
* ↑ Fitxa de doblatge al català, a ElDoblatge
* ↑ «Look Who's Talking Now». The New York Times.
# Més que amics

Més que amics (Keeping the faith) és una pel·lícula estatunidenca d'Edward Norton estrenada el 2000 i doblada al català.

## Argument

Amb 13 anys, Jake, Brian i Anna eren inseparables. Un dia, Anna ha de marxar de Nova York per seguir els seus pares, i els nois continuen la seva amistat. Adults, Jake s'ha convertit en rabí i Brian prevere. Quan Anna torna setze anys més tard, els sentiments dels uns i dels altres es trastornen.

## Repartiment

* Jenna Elfman: Anna
* Ben Stiller: el rabí Jacob "Jake" Schram
* Edward Norton: el pare Brian Finn
* Anne Bancroft: Ruth Schram
* Miloš Forman: Father Havel
* Eli Wallach: Rabbi Ben Lewis
* Holland Taylor: Bonnie Rose
* Lisa Edelstein: Ali Decker
* Rena Sofer: Rachel Rose
* Bodhi Elfman: Howard
* Brian George: Paulie Chopra
* Ron Rifkin: Larry Friedman

## Al voltant de la pel·lícula

* Miloš Forman fa un cameo.
* La pel·lícula està dedicada a la mare d'Edward Norton.
* Stuart Blumberg, productor i guionista de la pel·lícula, és a més Len en la pel·lícula.
* En els agraïments apareix "Salmita Bonica", una referència a Salma Hayek, en aquells dies promesa d'Edward Norton.
* Primera pel·lícula dirigida per l'actor Edward Norton.

## Referències

* ↑ Més que amics
* ↑ Mitchell, Elvis «FILM REVIEW; Religion and Hormones, Surrounded by a Triangle» (en anglès). The New York Times, 14-04-2000. ISSN: 0362-4331.
* 1 2 3 «Keeping the Faith (2000)». [Consulta: 21 abril 2018].
* ↑ «Keeping the Faith (2000)». [Consulta: 21 abril 2018].
# Només quan ric

Només quan ric (títol original: Only When I Laugh) és una pel·lícula estatunidenca de 1981 basada en l'obra de Neil Simon The Gingerbread Lady. Ha estat doblada al català. La pel·lícula, escrita per Simon i dirigida per Glenn Jordan, és protagonitzada per Marsha Mason, Joan Hackett, James Coco, i Kristy McNichol. També apareixen escenes petites amb Kevin Bacon i John Vargas.

## Argument

Georgia és una actriu exalcohòlica de Broadway de 38 anys que ha passat 12 setmanes internada en una clínica intentant desintoxicar-se. Quan surt, la seva filla li proposa viure amb ella fins que hagi d'anar a la universitat. La relació no és fàcil, ja que Georgia no està acostumada a responsabilitzar-se de res i tracta de suportar els terrors de tornar a treballar amb les pressions al seu voltant amb humor i perspicàcia, mentre deixa la beguda.

## Repartiment

Protagonistes
* Marsha Mason - Geòrgia Heinz
* Kristy McNichol - Polly Heinz
* James Coco - Jimmy Perrino
* Joan Hackett - Toby Landau
* David Dukes - David
i
* John Bennett Perry - Lou, un actor
* Guy Boyd - Fan de Boxa en Bar
* Ed Moore - Dr. Komack
* Byron Webster - Tom
* Peter Coffield - Mr. Tarloff
* Mark Schubb - Adam Kasabian
* Ellen La Gamba - Recepcionista
* Vinguda Evans - Infermera Garcia
* John Vargas - Manuel
* Nancy Nagler - Heidi
* Donen Monahan - Jason
* Michael Ross - Paul
* Tom Ormeny - Kyle
* Ken Weisbrath - Cambrer
* Henry Olek - George el Director
* Jane Atkins - Doreen
* Kevin Bacon - Don
* Ron Levine - Gary
* Rebecca Stanley - Denise Summers
* Nick Lapadula - Cambrer
* Philip Lindsay -
* Birdie M. Hali -
* Wayne Franson - Pare

## Premis i nominacions
### Premis

* Globus d'Or a la millor actriu secundària per Joan Hackett

### Nominacions

* Oscar a la millor actriu: Marsha Mason
* Oscar al millor actor secundari: James Coco
* Oscar a la millor actriu secundària: Joan Hackett
* Globus d'Or al millor actor secundari: James Coco
* Globus d'Or a la millor actriu secundària: Kristy McNichol

## Referències

* ↑ esadir.cat. Només quan ric. esadir.cat.
* ↑ «Only When I Laugh». The New York Times.
# Oblivion

Oblivion és una pel·lícula de ciència-ficció post-apocalíptica del 2013 escrita, produïda i realitzada per Joseph Kosinski.

## Sinopsi

2077: en Jack Harper, en una estació sobre el planeta Terra, després que tota la població hagi estat evacuada del planeta, està al càrrec de la seguretat i de la reparació dels drons. Amb desenes d'anys de guerra contra una força extraterrestre que ha devastat la Terra, en Jack forma part d'una gegantesca operació d'extracció dels últims recursos necessaris per a la supervivència dels humans. La seva missió està a punt d'acabar. En dues setmanes, es reunirà amb la resta de supervivents en una colònia espacial sobre el satèl·lit de Saturn, Tità, a milions de quilòmetres del seu planeta devastat, el qual malgrat tot encara consideren com la seva llar.
Vivint i patrullant per sobre del que queda de la Terra, la vida «celeste» d'en Jack canvia quan assisteix a una explosió d'una nau espacial i decideix ajudar una dona que es troba.

## Repartiment

* Tom Cruise com a el comandant Jack Harper
* Morgan Freeman com a Malcolm Beech
* Olga Kurylenko com a Julia Rusakova Harper
* Andrea Riseborough com a Victoria "Vika" Olsen
* Nikolaj Coster-Waldau com a sargent Sykes
* Melissa Leo com a Sally/Tet
* Zoë Bell com a Kara

## Referències

* ↑ «Joseph Kosinski» (en anglès). [Consulta: 8 maig 2019].
# Odysseus' Gambit

Odysseus' Gambit és una pel·lícula documental del 2011, dirigida per Àlex Lora i Cercós, sobre un immigrant cambodjà sensesostre que manté com a mitjà de vida i de salut jugar als escacs al cor de Manhattan. La pel·lícula va ser nominada al premi al millor curtmetratge del Festival de Cinema de Sundance de 2012, entre d'altres premis.

## Sinopsi

Saravuth Inn és un home carismàtic que viu a la plaça de la Unió de Nova York. Allà, aquest estatunidenc d'origen cambotjà juga a escacs amb la gent; els perdedors li paguen cinc dòlars, cosa que li permet de sobreviure un altre dia. El gambit és un tipus d'obertura d'escacs en la qual se sacrifica un peó amb l'objectiu d'aconseguir un avantatge estratègic, heus aquí la metàfora del sacrifici diari amb l'esperança d'assolir una posició millor al tauler de la vida. Al voltant de Saravuth s'ha format una comunitat caritativa. De vegades, els companys jugadors li porten menjar o begudes calentes. Tocar la guitarra també li fa la vida més suportable als carrers.

## Recepció

La pel·lícula va participar en més de 70 festivals de cinema i va rebre múltiples premis, inclòs el prestigiós Drac d'or al millor curtmetratge al 52è Festival de Cinema de Cracòvia i el premi al millor documental al 29è Festival Internacional de Curtmetratges de Teheran. Un altre certamen en el qual la pel·lícula va resultar vencedora va ser a la secció oficial de curtmetratges del 21è Festival de Cine de Madrid, celebrat l'any 2012. També fou nominada al millor curtmetratge dels Premis Gaudí de 2012.

## Referències

* ↑ «IMDB List of Awards» (en anglès). IMDB.com. [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ «Odysseus' Gambit» (en anglès). Sundance.org. Arxivat de l'original el 2013-03-13. [Consulta: 28 març 2020].
* 1 2 3 Gardiner, Aidan. «Chess man plots his next moves to citizenship» (en anglès). TheVillager.com, 19-25 agost 2010. Arxivat de l'original el 5 març 2012. [Consulta: 28 març 2020].
* 1 2 «Odysseus' Gambit». AcadèmiaDelCinema.cat. [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ «Screenings & Awards page» (en anglès). AlexLora.es, 11-06-2013. Arxivat de l'original el 20 d'octubre 2016. [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ «Tehran Intl. Short Film Festival announces winners» (en anglès). TehranTimes.com, 09-10-2012. Arxivat de l'original el 22 de novembre 2012. [Consulta: 12 juny 2013].
* ↑ «Odysseus' Gambit» (en anglès). KrakowFilmFestival.pl. Arxivat de l'original el 2013-06-15. [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ «Odysseus' Gambit» (en castellà). FestivalCineMadrid.es. [Consulta: 28 març 2020].

## Enllaços externs

* Odysseus' Gambit a Internet Movie Database (anglès)
# Okja

Okja és una pel·lícula d'aventures de l'any 2017 coproduïda per Corea del Sud i EUA, amb guió escrit pel director Bong Joon-ho en col·laboració amb Jon Ronson. L'elenc, encapçalat per Ahn Seo-hyun, inclou a Titlda Swinton, Jake Gyllenhaal, Paul Dano, Steven Yeun, Lily Collins, Devon Bostick, Byun Hee-bong, Giancarlo Esposito i Shirley Henderson.
El film va competir per la Palma d'Or al Festival Internacional de Cinema de Canes del 2017, i es va poder visionar a al Festival de Cinema Fantàstic de Sitges del mateix any.
Okja ha estat considerada per la crítica com un «retrat de la cobdícia capitalista reflectida en la indústria càrnia que podria canviar la nostra forma d'alimentar-nos».

## Argument

Mija (Ahn Seo-hyun), una nena que viu en una muntanya remota a Gangwon-do, s'embarca en un arriscat viatge a Nova York per rescatar la seva millor amiga, una truja gegant de nom Okja, de les mans de Mirando Corporation, una multinacional que ambiciona convertir-la en carn. Durant l'odissea, obtindrà ajuda d'uns activistes pels drets dels animals del Front d'Alliberament Animal que estan en contra dels plans de la corporació.

## Producció

El gener del 2013, Bong Joon-ho va manifestar que estava «preparant una pel·lícula d'aventures amb una protagonista peculiar», i va declarar que «aquest treball té localitzacions a Corea i als Estats Units, i conté diàlegs en anglès i en coreà en proporcions similars». El director també va comentar que «amb Okja, vull mostrar tant l'amistat com el temor que existeix entre els éssers humans i els animals».
El 10 de desembre de 2015, Netflix i Plan B Entertainment van anunciar una inversió de 50 milions de dòlars per a la pel·lícula. Darius Khondji, director de fotografia d'Alien: Resurrection, Delicatessen, Seven, Midnight in Paris i Amour, entre altres films, es va unir a la producció i va començar a filmar les escenes d'Okja el 22 d'abril del 2016 als voltants de la subestació elèctrica de Guro-gu, a Seül. Del 23 al 25 d'abril de 2016, la filmació va continuar a Daejeon, al pas a desnivell de Galma, i el 31 de maig de tornada a Seül, al pont Yanghwa, a l'autopista de Gangbyeonbuk i a Sangam-dong. Posteriorment, del 4 al 6 de juny de 2016, en un túnel a Gwangsan, es va filmar una escena en la qual la protagonista es diverteix amb la seva enorme mascota. Després de 8 setmanes de rodatge en localitzacions sud-coreanes, la producció es va traslladar a Vancouver i a Nova York.

## Referències

* ↑ Martínez, Beatriz «Hemos visto la película de Netflix abucheada en Cannes y nos flipa». El País [Madrid], 22-06-2017. ISSN: 1134-6582.
* ↑ García Hernández, Nidia. «Okja: una fábula contra el capitalismo de la carne», 03-09-2017. [Consulta: 24 gener 2020].
* ↑ «Netflix Backs Bong Joon-ho’s ‘Okja’ with $50 Million». [Consulta: 10 novembre 2015].
* ↑ «Bong Joon-ho, Netflix and Darius Khondji join forces for Okja» (en anglès). Asian Movie Pulse. Arxivat de l'original el 2016-05-01. [Consulta: 24 gener 2020].
* ↑ «Okja Begins Filming with Tilda Swinton and Jake Gyllenhaal». [Consulta: 25 abril 2016].
* ↑ «Bong Joon Ho's Okja Starts Filming with Tilda Swinton» (en anglès). Collider.
# Our Blushing Brides

Our Blushing Brides és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Harry Beaumont, estrenada el 1930. La pel·lícula és continuació de Our Dancing Daughters (1928) i Our Modern Maidens (1929), que també protagonitzaven Crawford, Page i Sebastian. Les dues anteriors en la sèrie eren pel·lícules silencioses, mentre Our Blushing Brides és una pel·lícula sonora. El fet de ser sonora va ser un punt publicitari esmentat en el cartell de pel·lícula.
Our Blushing Brides és la pel·lícula trenta-una de Crawford (de vuitanta-sis en total), i la seva quarta pel·lícula sonora. En el seu primer paper de "shopgirl-Cinderella", Crawford fa el paper de Gerry, una "model" d'uns grans magatzems que cau enamorada del fill del seu cap. El paper va ser una sortida dels papers de garçonne de Crawford en el cinema mut, i la Metro-Goldwyn-Mayer va començar a desenvolupar-ne una imatge més sofisticada.

## Argument

Jerry, Connie i Franky treballen com a venedores i models en un centre comercial. Comparteixen un apartament barat a Manhattan i estan fartes del seu estil de vida pobre i monòton. Aspirant a quelcom millor, dirigeixen les seves vides en diferents direccions.

## Repartiment

* Joan Crawford: Geraldine 'Gerry' March
* Anita Page: Connie Blair
* Dorothy Sebastian: Francine 'Franky' Daniels
* Robert Montgomery: Tony Jardine
* Raymond Hackett: David 'Davey' Jardine
* John Miljan: Martin W. 'Marty' Sanderson
* Hedda Hopper: Mrs. Lansing Ross-Weaver
* Albert Conti: Monsieur Pantoise
* Edward Brophy: Joseph Aloysius 'Joe' Munsey
* Robert Emmett O'Connor: el detectiu
* Martha Sleeper: Evelyn Woodforth
* Gwen Lee: Miss Dardinelle, una model
* Mary Doran: Eloise, una model
* Catherine Moylan: una model
* Norma Drew: una model
* Claire Dodd: una model
* Wilda Mansfield: una model

## Box office

Segons MGM la pel·lícula va guanyar 874.000 dòlars en els EUA i Canadà i 337.000 dòlars en la resta del món, resultant en un benefici de 412.000 dòlars.

## Referències

* ↑ Chandler, Charlotte. Not the Girl Next Door: Joan Crawford, a Personal Biography. Simon and Schuster, 2008, p. 90. ISBN 1-416-56478-0.
* ↑ Barrios, Richard. A Song in the Dark: The Birth of the Musical Film. Oxford University Press, 1995, p. 310. ISBN 0-195-08811-5.
* ↑ Háy, Peter. MGM: When the Lion Roars. Turner Publishing, Inc., 1991, p. 72. ISBN 1-878685-04-X.
* ↑ «Our Blushing Brides». The New York Times.
* ↑ The Eddie Mannix Ledger, Los Angeles: Margaret Herrick Library, Center for Motion Picture Study.
# Park Row

Park Row és una pel·lícula dirigida per Samuel Fuller i estrenada el 1952. Ha estat doblada al català.

## Argument

A finals del segle xix, al barri de Park Row, Phineas Mitchell, periodista, acaba de perdre la seva feina, juntament amb altres col·legues. Al voltant d'un got, somia crear el seu propi diari, el "Globe". Un vell impressor proposa prestar-li les seves màquines per a llançament d'un nou quotidià. El "Globe" creix i inquieta els magnats de la premsa, entre els quals Charity Hackett, directora de l'"Stars". De seguida, l'enfrontament gira a postures cada vegada més violentes...

## Repartiment

* Gene Evans: Phineas Mitchell
* Mary Welch: Charity Hackett
* Bela Kovacs: Ottmar Mergenthaler
* Herbert Heyes: Josiah Davenport
* Tina Pine: Jenny O'Rourke
* George O'Hanlon: Steve Brodie
* J.M. Kerrigan: Dan O'Rourke
* Forrest Taylor: Charles A. Leach
* Don Orlando: Mr. Angelo
* Stuart Randall: Mr. Spiro

## Referències

* ↑ esadir.cat. Park Row. esadir.cat.
* ↑ «Park Row». The New York Times.
# Perduts a la gran ciutat

Perduts a la gran ciutat (títol original en anglès: The Rat Race) és una pel·lícula dels Estats Units de 1960, dirigida per Robert Mulligan, adaptació de l'obra homònima de Garson Kanin. Ha estat doblada al català.

## Argument

Havent marxat del seu Wisconsin natal, Pete Hammond Jr. desembarca a l'estació d'autobusos de Nova York, en plena canícula. El jove saxofonista va directament a Broadway, la Meca dels músics de jazz. Amb dificultat, troba un allotjament barat que ha de compartir amb Peggy Brown, una jove ballarina. Aquesta viu a Nova York des de fa tres anys, però, per sobreviure, ha d'acceptar un treball en un club nocturn on el patró la persegueix amb les seves provocacions, tot fent-li xantatge. A Pete, per la seva banda, li roben els seus instruments de música. Finalment, la parella acaba per unir-se per desbaratar els mals cops i obrir-se junts finalment a la seva vocació.

## Repartiment

* Tony Curtis: Pete Hammond Jr
* Debbie Reynolds: Peggy Brown
* Jack Oakie: Mac, barman
* Kay Medford: Sra. "Soda" Gallo
* Don Rickles: Nellie
* Marjorie Bennett: Sra. Kerry
* Hal K. Dawson: Bo Kerry
* Norman Fell: el reparador del telèfon
* Lisa Drake: Toni
* Joe Bushkin: Frankie Bandleader
* Sam Butera: Carl, líder dels Red Peppers
* Elmer Bernstein: un músic dels Red Peppers
* Gerry Mulligan: ell mateix
* Stanley Adams (no surt als crèdits): El taxista

## Referències

* ↑ esadir.cat. Perduts a la gran ciutat. esadir.cat.
* ↑ «The rat race». The New York Times.