OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xavier Estivill i Pallejà

Xavier Estivill i Pallejà (Barcelona, 28 de setembre de 1955) és un metge i científic català. Va passar la infantesa a Cornudella de Montsant (Priorat). El 1987 doctorà en medicina a la Universitat Autònoma de Barcelona. El 1989 es va doctorar en genètica a la Universitat de Londres amb una tesi sobre aspectes dels mecanismes moleculars i genètics causants de la fibrosi quística.
Va fer l'especialització en hematologia i hemoteràpia a l'Hospital de Bellvitge i a l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau de Barcelona, i completà la seva formació investigadora a la Universitat de Torí i al St. Mary's Hospital Medical School de Londres, on el 1989 fou professor associat del departament de bioquímica i genètica molecular. De 1988 a 1990 fou professor d'investigació de la unitat de genètica molecular de la Fundació d'Investigació Sant Pau de Barcelona.
El 1990 fou nomenat cap del departament de genètica molecular de l'Institut de Recerca Oncològica de l'Hospital Duran i Reynals, a l'Hospitalet de Llobregat, i el 1991, cap del servei de genètica de l'Hospital Clínic de Barcelona. Actualment és Director de Genètica Mèdica i Molecular de l'Institut de Recerca Oncològica, treballant amb malalties multifactactorials, en especial amb la sordesa hereditària, els dèficits intel·lectuals, la síndrome de Down, la fibrosi pulmonar i malalties psiquiàtriques.
Ha obtingut el premi August Pi i Sunyer, de l'Institut d'Estudis Catalans (1989), el Premi Investigació Reina Sofia del Patronat de Prevenció de la Minusvalidesa (1998), el Premi Ciència i Ciutat de Barcelona, el Premi Sever Ochoa de Investigación Biomédica (1995), la Medalla Narcís Monturiol al mèrit científic de la Generalitat de Catalunya (1996) i el Premi d'Honor Ciutat de l'Hospitalet (1996). El setembre de 2015 va signar un manifest de científics a favor de Junts pel Sí, candidatura independentista a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015.

## Articles

* Los secretos del genoma (2001) a Quark: Ciencia, medicina, comunicación y cultura, ISSN 1135-8521, Nº 20
* De la epidemiología genómica a la biomedicina de sistemas (2006) a Jano.

## Referències

* ↑ Palou, Ricard «Científics de fama mundial, per l'estat propi» (paper). El Punt Avui, 23-09-2015, p. 6 [Consulta: 24 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a cornudellaweb.com
* Premi Severo Ochoa
# Joan Juaneda Rover

Joan Juaneda Rover (Palma, 1912 - 2001) fou un metge mallorquí.

## Biografia

Fill del doctor Onofre Juaneda, fundador de la clínica que du el seu nom, va cursar estudis universitaris a la Universitat de Medicina de Barcelona, on es va llicenciar en l'especialitat de cirurgia. Posteriorment, el 1938, es va traslladar a Hamburg per ingressar a l'Escola de Cirurgia i Traumatologia. En aquest centre va conèixer els especialistes Kyusaku Ogino, Hermann Knaus i Kuncher, amb qui es va iniciar en les disciplines de ginecologia i de traumatologia.
En tornar a Mallorca, es va incorporar a la clínica familiar i es va convertir en el primer cirurgià que va implantar el clau intramedul·lar de Kuncher per a la curació de la fractura diafisària; també va ser el pioner en les intervencions de ginecologia, mitjançant tècniques apreses durant la seva estada a Alemanya. Per una altra banda, el doctor Joan Juaneda va ser també el precursor a Mallorca de l'operació d'estómac denominada gastrectomia de tipus Billroth I i de la histerectomia. Va destacar, així mateix, per ser un fervent defensor de les cures postoperatòries escrupuloses.
Des de 1958 fins a 1991, va exercir com a cirurgià i director de la Clínica Juaneda, de Palma, on va inaugurar el primer servei d'urgències mèdiques de Mallorca (1963) i va implantar les especialitats de traumatologia, cirurgia, medicina interna i intensiva. El 2004 va rebre a títol pòstum el Premi Ramon Llull.
# Jaume Font i Monteros

Jaume Font i Monteros (Porreres, 1856 - 1933) va ser un metge i polític mallorquí.

## Activitat científica

Font i Monteros va estudiar medicina a la Universitat de Barcelona on d'entre altres professors rebé lliçons de Rafael Rodríguez Méndez. El 1909 entra a la Reial Acadèmia de Medicina de Palma llegint una lliçó titulada "Cateterismo uretro-vesical en el hombre, ó, Requisitos indispensables para sondar bien". El 1910 és nomenat vocal de la Junta Provincial de Sanitat. El Col·legi Oficial de Metges de les Illes Balears el nomena president el 1913 i ho conservà fins a l'any següent. Poc després també va ser president de la Reial Acadèmia de Medicina de Palma en diverses ocasions.

## Activitat política

Jaume Font i Monteros va ser nomenat batle de Palma l'any 1905 pel Partit Liberal. Durant el seu mandat es varen organitzar unes colònies escolars i també recomanà que no s'emetessin fums per poder observar clarament un eclipsi solar total.
L'escissió que provocà entre els liberals mallorquins l'entrada de Joan March en política provocà l'alineament de Font i Monteros al costat del general Weyler. Fins i tot arribà a presidir el Partit Weylerista.
Un carrer de Palma porta el seu nom.
| Precedit per: Antoni Planas | Batle de Palma 1905-1906 | Succeït per: Bernat Calvet |

## Referències

* ↑ MARCH NOGUERA, Joan (2002)."L'enderrocament de les muardes de Palma un triomf de l'higienisme mallorquí". Gimbernat 37 p. 247-263
* 1 2 «Datos estadísticos del curso de 1879 á 1880». CRAI Universitat de Barcelona. [Consulta: 19 maig 2021].
* ↑ Article de La Vanguardia sobre Rafel Rodríguez Méndez (04/07/1919)
* ↑ La lliçó d'ingrés a la RAMIB al Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya
* ↑ Notícia a La Vanguardia del nomenament a la Junta Provincial de Sanitat (28/08/1910)
* ↑ Catàleg de l'Exposició dels 125 anys del Col·legi Oficial de Metges
* ↑ Notícia a La Vanguardia com a president de l'Acadèmia (13/12/1918)
* ↑ Butlletí Informatiu de la Història de l'Educació Núm 6. abril-juny 2003
* ↑ MOLL BLANES, Isabel (2005)."L'eclipsi de 1905: Observacions des de la penombra". AMENGUAL, A et al. Conferències de les Jornades de Commemoració i Estudi de l'Eclipsi total a la Mallorca de 1905. Monografies de la Societat d'Història Natural de les Illes Balears 13, p.57-73
* ↑ Notícia a La Vanguardia de la crisi del Partit Liberal (18/03/1916)
* ↑ Notícia a La Vanguardia d'un homenatge al general Weyler (15/08/1920)
# Adrián Marín Gómez

Adrián Marín Gómez (Torre Pacheco, 9 de gener de 1997) és un futbolista professional murcià que juga com a lateral esquerre pel FC Famalicão cedit pel Granada CF.

## Carrera de club

Marín va ingressar al planter del Vila-real CF el 2009 a 12 anys. Va debutar com a sènior amb el Vila-real CF C la temporada 2013–14 a Tercera Divisió, i el mateix any va jugar també amb el Vila-real CF B a la segona divisió B.
El maig de 2014, Marín fou convocat amb el primer equip per Marcelino García Toral pel viatge de pretemporada a l'Àsia. També va jugar amb el primer equip en partits amistosos contra el CF Reus Deportiu i Middlesbrough FC.
Marín va jugar el seu primer partit com a professional el 28 d'agost de 2014, entrant com a suplent de Jaume Costa al minut 57 d'una victòria per 4–0 a casa contra el FK Astana a la Lliga Europa de la UEFA 2014–15. La seva primera aparició a La Liga va ocórrer el 14 de setembre, quan fou titular en un empat 0–0 contra el Granada CF.
El 20 de juliol de 2016, Marín fou cedit al CD Leganés, per la temporada 2016–17. Posteriorment va ampliar el contracte amb el Vila-real fins al 2021, i fou assignat al primer equip.
El 9 d'agost de 2018, Marín va signar contracte per tres anys amb el Deportivo Alavés.
L'1 de febrer de 2021, Marín va fitxar pel Granada CF amb un contracte per dos anys i mig. El 30 d'agost fou cedit al club portuguès de la Primeira Liga FC Famalicão per un any.

## Referències

* ↑ El futuro, en la cantera (The future, in the cantera) Arxivat 2014-09-04 a Wayback Machine.; Vila-real CF, 11 gener 2014 (castellà)
* ↑ Adrián Marín realizará la pretemporada con el primer equipo del Vila-real CF; La Verdad, 8 juliol 2014 (castellà)
* ↑ Lista de convocados para la gira asiática Arxivat 2014-09-04 a Wayback Machine.; Vila-real CF, 23 maig 2014 (castellà)
* ↑ Debut con victoria para el Submarino (0–2) Arxivat 2014-09-04 a Wayback Machine.; Vila-real CF, 26 juliol 2014 (castellà)
* ↑ Gran victoria amarilla en Middlesbrough Arxivat 2014-09-04 a Wayback Machine.; Vila-real CF, 2 agost 2014 (castellà)
* ↑ ¡Europa, ya estamos aquí! (4–0) Arxivat 2014-09-04 a Wayback Machine.; Vila-real CF, 28 agost 2014 (castellà)
* ↑ Adrián Marín, talento y juventud para el lateral izquierdo Arxivat 2017-08-03 a Wayback Machine.; CD Leganés, 20 juliol 2016 (castellà)
* ↑ «El Villarreal prolonga el contrato de Adrián Marín hasta 2021» (en castellà). Diari AS, 07-07-2018. [Consulta: 11 agost 2018].
* ↑ «El Deportivo Alavés incorpora al lateral izquierdo Adrián Marín» (en castellà). Deportivo Alavés, 09-08-2018. [Consulta: 11 agost 2018].
* ↑ «Adrián Marín nuevo jugador del Granada CF» (en castellà). Granada CF, 01-02-2021. [Consulta: 1r febrer 2021].
* ↑ «Adrián Marín jugará cedido en el Famalicao portugués» (en castellà). Granada CF, 30-08-2021. [Consulta: 30 agost 2021].

## Enllaços externs

* Adrián Marín a BDFutbol
* Futbolme profile (castellà)
* Adrián Marín, Fitxa a Soccerway
# Amotz Zahavi

Amotz Zahavi (hebreu: אמוץ זהבי, Pétah Tiqvà, 1 de gener de 1928 - Tel-Aviv, 12 de maig de 2017) fou un biòleg evolutiu israelià, professor emèrit del departament de Zoologia de la Universitat de Tel-Aviv, i un dels fundadors de la Societat per a la Protecció de la Natura a Israel (Society for the Protection of Nature in Israel coneguda com a "SPNI").
Va rebre el doctorat per la Universitat de Tel-Aviv el 1970, i és conegut principalment per enunciar la Principi de handicap, que explica l'evolució de característiques, comportaments o estructures que apareixen en contra de certs principis de l'evolució Darwiniana, ja que semblen reduir l'eficàcia biològica i perjudicar a l'individu que els porta. Evolucionant per selecció sexual, aquests actuen com a senyals de l'estatus de l'individu, ajudant per exemple a atraure possibles parelles. El mateix Zahabi va desenvolupar aquesta teoria al costat de les teories de la senyalització honesta i la idea que la selecció afavoriria senyals amb alts costos, ja que aquests no poden ser utilitzats per enganyar la possible parella.

## Bibliografia

* Zahavi, A. (1975) Mate selection - a selection for a handicap. Journal of Theoretical Biology 53: 205-214.
* Zahavi, A. (1977) The cost of honesty (Further remarks on the handicap principle). Journal of Theoretical Biology 67: 603-605.
* Zahavi, A. and Zahavi, A. (1997) The handicap principle: a missing piece of Darwin's puzzle. Oxford University Press. Oxford. ISBN 0-19-510035-2
* Zahavi, Amotz (1975). "Mate selection-A selection for a Handicap" (PDF). J. theor. Biol 53: 205–214. Arxivat 2013-05-27 a Wayback Machine.
"Israel Prize Official Site - Recipients in 1980 (in Hebrew)". .
# Oxalat

Oxalat (IUPAC: etanodioat), de vegades abreujat com ox, són sals o èsters de l'àcid oxàlic. Les sals tenen en comú el dianió amb fórmula C₂O₄$^{2−}$ també escrit (COO)₂$^{2−}$. El nom d'oxalat també es fa servir per als seus derivats com oxalat de disodi, (Na$^+$)₂C₂O₄$^{2−}$, o un èster d'àcid oxàlic (com el dimetil d'oxalat, (CH₃)₂C₂O₄). Molts ions metàl·lics formen precipitats insolubles amb oxalat, un exemple prominent és l'oxalat de calci, el constituent principal de les pedres del ronyó. Són exemples de compostos derivats l'oxalat de sodi - Na₂C₂O₄, l'oxalat de calci - CaC₂O₄, el ferrioxalat de potassi - K₃[Fe(C₂O₄)₃], el difenil oxalat - (C₆H₅)₂C₂O₄ o el dimetil oxalat - (CH₃)₂C₂O₄.

## Ocurrència en la natura

L'oxalat es presenta àmpliament en el regne de les plantes, per exemple en Chenopodium album i les espècies del gènere Oxalis. Les fulles del ruibarbre (gènere Rheum) i del fajol tenen alts contingut d'oxalat. Es biosintetitza via l'oxidació incompleta dels carbohidrats. Altres plantes comestibles amb quantitats significatives d'oxalat inclouen en ordre decreixent: el fruit (Averrhoa carambola), pebre negre, julivert, llavors de rosella, amaranthus, espinac, bleda, xocolata i Espinac de Nova Zelanda (Tetragonia tetragonioides). Les fulles de te presenten oxalat però la infusió no gaire. També es coneixen minerals oxalats.

## Efectes fisiològics

En el cos l'àcid oxàlic es combina amb ions metàl·lics com el calci (Ca$^{2+}$) i el ferro (Fe$^{2+}$) per formar cristalls excretats amb l'orina. En diverses malalties com les pedres al ronyó i la gota s'aconsella evitar el consum de productes amb alt contingut d'oxalat. El 80% de les pedres del ronyó estan compostes d'oxalat. L'oxalat de magnesi és 567 vegades més soluble que l'oxalat de calci. El cadmi catalitza la transformació de la vitamina C en àcid oxàlic i en els fumadors sovint es presenten alts nivell de cadmi.

## Referències

* ↑ Streitweiser, Andrew Jr.; Heathcock, Clayton H.: Introduction to Organic Chemistry, Macmillan 1976, p 737
* ↑ Coe FL, Evan A, Worcester E. «Kidney stone disease». J Clin Invest., 115, 10, 2005, pàg. 2598–608. DOI: 10.1172/JCI26662. PMC: 1236703. PMID: 16200192.
# Ammocryptocharax minutus

Ammocryptocharax minutus és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes. Els adults poden assolir 2 cm de llargària.
Viu en zones de clima tropical entre 22 °C-26 °C de temperatura a les conques dels rius Negro, Orinoco i Amazones a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Buckup, Paulo Andreas «Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species» (en anglès). Ichthyological Exploration of Freshwaters, 4, 2, 1993, pàg. 97-154. ISSN: 0936-9902.
* 1 2 Casal, Christine Marie V.; Bailly, Nicolas. «Ammocryptocharax minutus Buckup, 1993» (en anglès). FishBase.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard. Exotic tropical fishes. 2nd rev. and expanded ed. Neptune City, NJ: T.F.H. Publications, 1983. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, Paulo Andreas. «Crenuchidae (South American darters)». A: A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). Porto Alegre: Edipucrs, 2003, p. 87-95.
# Cornilhon

Cornilhon (en francès Cornillon) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Ricuí de Poitiers

Ricuí fou comte de Poitiers i de Nantes al segle ix.
Apareix esmentat per Einhard com un dels quinze senyors que va fer de testimoni en el testament de l'emperador Carlemany el 811 on se'l qualifica de comte (Rihwinus comes). La Vita Hludodivici cita a Ricuí com a comte de Poitiers (Richoinum Pictavium comitem) el 814 o 815. Jauria estat missus dominicus imperial el que no exclou l'exercici de funcions comtals particulars. Seria el mateix Ricuí que vers el 831 fou nomenat comte de Nantes al qual els Annals Bertinians recorden com a comte però diuen que fou nomenat a la mort de Lambert I de Nantes, però aquesta mort no es va produir fins vers el 836 i Lambert fou destituït abans. El cartulari de Redon l'anomena com a comte "tenente Richovino comptatum Namneticum". Hauria governat el comtat fins que fou cedit a Renald d'Herbauges vers el 841. Ricuí va morir en la batalla de Fontenoy-en-Puisaye el 25 de juny del 841.

## Referències

Ricui
# Profundulus

Els escamuts (Profundulus) és un gènere, l'únic inclòs en la família Profundulidae, de peixos d'aigua dolça incluída en l'ordre Cyprinodontiformes. El seu nom deriva del llatí profundus, que significa 'profund'. Es distribueixen per rius dels vessants atlàntica i pacífica de Centreamèrica a Mèxic, Guatemala i Hondures.

## Aquariologia

Encara que són peixos bastant rars i difícils de mantenir en hàbitat d'aquari, tots els escamuts són objecte d'interès, hagut de principalment al seu bell color verdós amb reflexos metàl·lics.

## Taxonomia

* Família Profundulidae:
** Gènere Profundulus:
*** Profundulus candalarius (Hubbs, 1924)
*** Profundulus guatemalensis (Günther, 1866)
*** Profundulus hildebrandi (Miller, 1950)
*** Profundulus labialis (Günther, 1866)
*** Profundulus punctatus (Günther, 1866)
# Krassimira Guiurova

Krassimira Guiurova (Sofia, 26 d'octubre de 1953 - Sofia, 30 de març de 2011) fou una jugadora de bàsquet búlgara que va competir durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla de bronze en la competició de bàsquet.

## Referències

* ↑ Krassimira Guiurova a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Krassimira GIUROVA (BUL)». [Consulta: 26 juliol 2020].
# Andana

Una andana o moll és, generalment, una plataforma elevada de ciment, formigó o, en alguns casos, de fusta, que permet el fàcil accés a un mitjà de transport com pot ser un tren, subterrànies, micro, etc. Per dalt de les andanes, és per on la gent circula, separant-los de la via fèrria.
Una consideració important, sobretot per assegurar l'accessibilitat per a persones amb mobilitat reduïda, és la diferència en alçada o distància entre l'andana i el terra del cotxe del tren, també conegut com el "gap". Per exemple, a Espanya, en el cas dels trens de Rodalies de les sèries 446 i 447, la diferència d'alçada entre l'andana i el terra dels trens pot estar entre 390 a 600 mm.
Moltes estacions de metro, com per exemple les de la Línia 1 del Metro de Sevilla o l'estació de Provença d'FGC, tenen ja instal·lades portes d'andana, o mampares de seguretat, en les seves andanes, i que estan sincronitzades amb les portes del tren per evitar així la caiguda de persones entre l'andana i el cotxe del tren, entre altres factors.

## Vegeu també

* Mind the gap

## Referències

* ↑ «moll». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «moll» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ Pla d'Accessibilitat Universal de Renfe Consultat el 28 d'abril de 2011
* ↑ Metro de Sevilla Arxivat 2011-09-05 a Wayback Machine. Consultat el 28 abril 2011
Viccionari
# Potamorhina laticeps

Potamorhina laticeps és una espècie de peix de la família dels curimàtids i de l'ordre dels caraciformes.
Pot atènyer fins a 25 cm de llargària total. És detritívor. Viu en zones de clima tropical a la conca del llac Maracaibo a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & Valenciennes, A. 1850. Histoire naturelle des poissons. Tome vingt-deuxième. Suite du livre vingt-deuxième. Suite de la famille des Salmonoïdes. Table générale de l'Histoire Naturelle des Poissons (pp. 1-91). Histoire naturelle des poissons. v. 22: i-xx + 1 p. + 1-532 + 1-91, Pls. 634-650.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Galvis, G., J.I. Mojica i M. Camargo 1997. Peces del Catatumbo. Asociación Cravo Norte, Santafé de Bogotá, D.C., 188 p.
# Sauvatèrra (Gard)

Sauvatèrra (en francès Sauveterre) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Esquirol nan

Els esquirols nans (Prosciurillus) són un gènere d'esquirols originaris de Sulawesi (Indonèsia) i algunes illes properes. Tenen el pelatge d'un color marró bastant discret. Mesuren aproximadament 15 cm de llargada, sense comptar la cua, que fa uns 9 cm. Tenen un aspecte similar al de l'esquirol pigmeu sud-americà, encara que no hi tenen un parentesc proper.

## Taxonomia

* Esquirol nan del mont Mengkoka (Prosciurillus abstrusus)
* Esquirol nan d'Alston (Prosciurillus alstoni)
* Esquirol nan de Sulawesi (Prosciurillus leucomus)
* Esquirol nan murí de Sulawesi (Prosciurillus murinus)
* Esquirol nan de Rosenberg (Prosciurillus rosenbergii)
* Esquirol nan del mont Topapu (Prosciurillus topapuensis)
* Esquirol nan de Weber (Prosciurillus weberi)

## Referències

* ↑ Entrada «Prosciurillus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Reni Iordanova

Reni Iordanova (búlgar: Рени Йорданова) (valor desconegut, 25 d'octubre de 1953) és una ex-remadora búlgara que va competir durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla de plata en la competició del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Kapka Georgieva, Ginka Gyurova, Marika Modeva i Lilyana Vaseva. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món de rem.

## Referències

* ↑ Reni Iordanova a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Fitxa a worldrowing.com». Arxivat de l'original el 2021-01-12. [Consulta: 10 gener 2021].
# El metall impur

El metall impur és una novel·la de Julià de Jòdar i Muñoz publicada l'any 2006. Aquesta novel·la tanca la trilogia L'atzar i les ombres que va arrancar l'any 1997 amb L'àngel de la segona mort, que continuà amb El trànsit de les fades el 2001. Si la primera novel·la guanyà els premis Cavall Verd-Blai Bonet i el Ciutat de Barcelona i la segona novel·la el premi de la Crítica, el tancament de la trilogia s'endugué el premi Sant Jordi el 2005, i el premi Crítica Serra d'Or l'any de la publicació, el 2006. La novel·la va posar-se a la venta el mes de març de 2006.

## Argument

| « | ¿Què hi ha, en el manuscrit trobat als Encants, que interessi tant un home tranquil com el senyor Lotari? Potser el mateix que al lector que l'acompanyi en la seva aventura: la curiositat per saber la veritat dels fets. | » |
| — Sinopsi de El metall impur. |||
La trilogia L'atzar i les ombres, de la que forma part aquesta novel·la, té com a objectiu explicar, des d'òptiques diverses, la història poc coneguda del proletariat català des dels anys cinquanta fins a l'arribada de la transició. Els Encants són el punt de partida del llibre. A partir d'aquí, el senyor Lotari comença a llegir la història de Gabriel Caballero, en la seva entrada al món laboral i, com a conseqüència, al món dels adults. Un món contrastat pels constants records de la infància que van omplint la ment del protagonista.

## Edició

* Julià de Jòdar i Muñoz. El metall impur (Tapa dura sense s/cob (cartoné)). 1a. Edicions Proa, 2006, p. 432. ISBN 9788484378587.

## Premis

* 2005: premi Sant Jordi
* 2006: premi Crítica Serra d'Or

## Referències

* 1 2 3 «El metall impur». Diccionari de la literatura catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Julià de Jodar treu a la venda "El Metall Impur", el Sant Jordi de Novel·la del 2005». , 02-03-2006 [Consulta: 18 abril 2020].
* ↑ «Julià de Jòdar - El metall impur». Associació d'escriptors en llengua catalana. [Consulta: 18 abril 2020].
* ↑ «El metall impur». Edicions Proa. [Consulta: 18 abril 2020].
* ↑ laie. «El metall impur». [Consulta: 18 abril 2020].