OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aeroport Internacional de Rodes-Diàgores

L'Aeroport Internacional de Rodes-Diàgores" (en grec: Κρατικός Αερολιμένας Ρόδου, "Διαγόρας") o Aeroport Internacional Diàgores (codi IATA: RHO, codi OACI: LGRP) és un aeroport situat a la zona oest de l'Illa de Rodes a Grècia. La instal·lació es troba al nord del poble de Paradisi, a 14 km al sud-oest de la capital, Rodes. L'Aeroport Internacional de Rodes va ser el quart aeroport més utilitzat a Grècia el 2016, amb 5.007.159 passatgers.

## Història

L'aviació civil a Rodes va començar després de la Segona Guerra Mundial, al proper aeroport de Rodes-Maritsa d'ús militar.
Aquest va ser l'aeroport principal de l'illa fins al 1977, quan es va obrir el nou aeroport internacional de Rodes. Hi havia una gran necessitat d'una nova instal·lació, ja que el 'vell' aeroport Maritsa no complia les necessitats d'un aeroport civil modern. El nou aeroport "Diàgores" va ser construït el 1977. Es va decidir que, en aquest emplaçament, milloraria les necessitats de l'illa.
Es van realitzar millores a l'aeroport, com l'expansió dels carrers de rodatge, plataformes i edificis aeroportuaris. L'actualització més recent és una nova terminal de passatgers, inaugurada el 2005, per donar cabuda a la creixent quantitat de vols xàrter i passatgers. Actualment, l'aeroport abasten una superfície total de 60.000 m²
El 2015, l'aeroport de Rodes es va tancar durant 14 hores, ja que va aparèixer un forat a la pista. Es van desviar els vols a Atenes i la pista d'aterratge va ser arreglada i reoberta poc després.
El desembre de 2015 es va finalitzar la privatització de l'aeroport internacional de Rodes i altres 13 aeroports regionals de Grècia amb la firma de l'acord entre l'empresa conjunta Fraport AG/Copelouzos Group i el fons de privatització estatal. "Hem signat avui l'acord," va declarar el cap de l'agència de privatització de Grècia HRADF, Stergios Pitsiorlas. Amb l'acord, l'empresa conjunta opera els 14 aeroports (inclòs l'aeroport internacional de Rodes) durant 40 anys a partir de la tardor de 2016.

## Referències

* ↑ «RODOS AIRPORT "DIAGORAS"». [Consulta: 8 gener 2018].
* ↑ «Rhodes Diagoras International Airport History, Facts and Overview». Airports Guides. http://www.airports-guides.com/.+[Consulta: 12 novembre 2011].
* ↑ «Tornos News | Greece signs privatization of 14 regional airports with Germany's Fraport». tornosnews.gr. [Consulta: 23 juliol 2016].
* ↑ Reuters Editorial. «REFILE-UPDATE 1-Greece signs major privatisation deal with Germany's Fraport | Reuters». uk.reuters.com. Arxivat de l'original el 22 de desembre 2015. [Consulta: 23 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial
* Greek Airport Guide: Rodos Airport, "Diagoras"
* Informació de l'aeroport del World Aero Data
# Anzor Kavazaixvili

Anzor Kavazaixvili (Batumi, 19 de juliol de 1940) és un exfutbolista georgià de la dècada de 1960 i entrenador.
Fou 29 cops internacional amb la selecció de la Unió Soviètica amb la qual participà en les Copes del Món de futbol de 1966 i 1970.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Torpedo Moscou.

## Referències

* ↑ (rus) RussiaTeam biography Arxivat 2020-09-14 a Wayback Machine.
* ↑ Anzor Kavazaixvili a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil a eu-football.info
# Otar Gabelia

Otar Gabelia (Zúgdidi, 24 de març de 1953) és un exfutbolista georgià de la dècada de 1970 i entrenador.
Fou 1 cop internacional amb la selecció de la Unió Soviètica. Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Dinamo Zúgdidi, FC Dinamo Sokhumi, FC Torpedo Kutaisi, i FC Dinamo Tbilisi.

## Referències

* ↑ «Otar Gabelia — Club-statistics, Country-statistics, Games». [Consulta: 12 febrer 2017].
* ↑ (rus) «Приз "Вратарь года" был одним из самых почетных наград советского футбола. Он вручался лучшему вратарю по итогам сезона». [Consulta: 12 febrer 2017].
* ↑ (anglès) Otar Gabelia • Profile on national-football-teams.com
# Gimnàs Nacional de Pequín

El Gimnàs Nacional de Pequín (xinès: 国家体育馆) és un pavelló esportiu a Pequín (La Xina) on se celebraran les competicions de gimnàstica, trampolí i les finals del torneig d'handbol dels Jocs Olímpics de 2008.
Té una capacitat de 19.000 espectadors. Va ser construït sota el disseny de l'estudi d'arquitectes Glöckner amb seu a la ciutat alemanya de Nuremberg.
Està ubicat al Parc Olímpic, districte de Chaoyang, al nord de la capital xinesa, a pocs metres de l'Estadi Nacional de Pequín.
# Ahmed (elefant)

Ahmed (al voltant de 1919- Parc de Marsabit, 1974) va ser un elefant africà de sabana de Kenya. L'animal que vivia al Parc nacional de Marsabit, part d'una reserva situada al nord del país, es féu famós per la dimensió impressionant dels seus ullals a partir dels anys 60, cosa que va fer que el van anomenar The King of Marsabit ("rei del Marsabit").
Ahmed féu l'objecte de diversos documentals i la seva popularitat va créixer fins al punt que molts alumnes kenyans van demanar enviant cartes al govern que l'animal fos protegit. A conseqüència, va rebre un estatus particular i protecció especial contra la caça furtiva d'ençà el 1970 arran d'un decret de l'aleshores president del país, Jomo Kenyatta. És fins ara l'únic elefant que s'hagi declarat "monument vivent".
Després de la seva mort que va ser natural, al gener de 1974, es van recuperar el seu esquelet i els seus ullals que es conserven al Museu nacional de Nairobi que exhibeix també una reproducció de l'animal a l'entrada de l'edifici. El pes dels seus ullals (més de 68 kg cadascun), que són els més pesants coneguts fins avui, feien que Ahmed havia de pujar les costeres caminant cap enrere.
El 6 de desembre del 2023 se li reté homenatge mundialment mitjançant un Google Doodle.

## Referències

* ↑ «Vidéo. Qui est Ahmed l’éléphant, le Doodle de Google du jour ?» (en francès), 06-12-2023. [Consulta: 6 desembre 2023].
* ↑ «Google celebrates Ahmed the elephant», 06-12-2023. [Consulta: 6 desembre 2023].
* ↑ «AHMED: The Elephant with Many Bodyguards» (en anglès), 01-05-2021. [Consulta: 6 desembre 2023].
* ↑ «Who is Ahmed the elephant? Google Doodle celebrates figure» (en anglès), 06-12-2023. [Consulta: 6 desembre 2023].
* ↑ «Ahmed the Elephantː The King of Marsabit» (en anglès), 06-12-2023. [Consulta: 6 desembre 2023].
* ↑ «Google honours elephant who was heavily guarded until death» (en anglès), 06-12-2023. [Consulta: 6 desembre 2023].
* ↑ «Celebrating Ahmed the Elephant Doodle - Google Doodles». [Consulta: 6 desembre 2023].
# Berit

Berit o Berith és un dimoni capaç de predir el futur, que s'invoca amb un anell màgic de plata. Se'l representa com un poderós soldat amb corona, ja que ocupa un rang elevat a la jerarquia de l'Infern i els alquimistes creien que tenia un paper important en la transmutació d'elements en or. Probablement el seu nom ve d'una variant local del déu Baal.

## Referències

* ↑ 1655, p. 19
* ↑ «Judges 8 / Hebrew - English Bible / Mechon-Mamre». [Consulta: 24 novembre 2024].

## Bibliografia

* Lemegeton (en anglès), 1655. Lemegeton.
# Kristi Noem

Kristi Noem (Watertown, 30 de novembre de 1971) és una política estatunidenca que exerceix des del 2019 com a 33a governadora de Dakota del Sud. Militant del Partit Republicà, va ser membre de la Cambra de Representants dels Estats Units al districte congressional únic de Dakota del Sud del 2011 al 2019 i membre de la Cambra de Representants de Dakota del Sud per al districte 6è del 2007 al 2011.
El 2018 va ser governadora el 2018 i és la primera dona a ocupar aquest càrrec. Durant les eleccions del 2018, va ser avalada pel president Donald Trump. Com a governadora, Noem va protagonitzar diversos titulars a la premsa durant la pandèmia de la COVID-19 per la seva negativa a emetre un mandat estatal per portar mascareta.
Resident a la zona rural Dakota del Sud, Noem també és agricultora i ramadera. Va publicar la seva primera autobiografia, Not My First Rodeo: Lessons from the Heartland, el 2022. El seu segon llibre, No Going Back (2024), va generar polèmica per descriure-hi que va matar el seu gos de catorze mesos per ira.
El novembre de 2024, Donald Trump va seleccionar Noem per exercir com a secretària de Seguretat Nacional en el seu segon mandat no consecutiu.

## Referències

* ↑ «General Election Official Returns for Legislature, 2006». South Dakota Secretary of State. Arxivat de l'original el October 17, 2011.
* ↑ ; Groves, Stephen «'A resume for future office': Virus tests a GOP governor». Associated Press, 05-05-2020.
* ↑ Groves, Stephen «As deaths spiral, South Dakota governor opposes mask rules» (en anglès). ABC News. Associated Press, 16-11-2020.
* ↑ Collins, Kaitlan. «Trump picks Kristi Noem to serve as his Homeland Security secretary». CNN, 12-11-2024. [Consulta: 12 novembre 2024].
# Nacareniobsita-(Nd)

La nacareniobsita-(Nd) és un mineral de la classe dels silicats que pertany al supergrup de la seidozerita.

## Característiques

La nacareniobsita-(Nd) és un sorosilicat de fórmula química Ca₂(CaNd)Na₃Nb(Si₂O₇)₂(OF)F₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de setembre de l'any 2024. Encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «09.BE - Estructures de sorosilicats, amb grups Si₂O₇, amb anions addicionals; cations en coordinació octaèdrica [6] i major coordinació». L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 5998/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al massís alcalí de Dara-i-Pioz, als Districtes de la Subordinació Republicana (Tadjikistan). Aquest indret és l'únic de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Nacareniobsite-(Nd)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 novembre 2024].
* 1 2 Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 81». European Journal of Mineralogy, 36, 5, 21-10-2024, pàg. 917–923. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-917-2024 [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ «Strunz-mindat (2024) Classification - Si2O7 groups, with additional anions; cations in octahedral [6 and greater coordination]». Mindat. [Consulta: 24 novembre 2024].
# Pedi (llengua)

Sesotho sa leboa (també conegut com a sotho del nord o sepedi, i que no ha de confondre's amb el sesotho) és una llengua africana parlada en l'Àfrica Austral, més específicament en el nord de Sud-àfrica. Entre la família de llengües níger-congo, forma part del grup bantú, subgrup sotho.
A Sud-àfrica al voltant de 3,7 milions de persones consideren aquesta la seva llengua materna. És una de les onze llengües oficials esmentades a l'article 6.1 de la Constitució de 1996.
Existeix certa confusió sobre l'ús del nom sepedi per a aquesta llengua; a Sud-àfrica oficialment se li coneix per aquest nom, no obstant això generalment es coneix com a sepedi tan sols a un dialecte d'aquesta llengua utilitzat pel poble bapedi.

## Referències

* ↑ «Constitució de Sud-àfrica a la web del Tribunal Constitucional.» (en anglès). [Consulta: 15112014].
* ↑ «African Languages - Sesotho se Leboa» (en anglés). [Consulta: 15112014].
Viccionari
# Al-Rayyan SC

L'Al-Rayyan SC (àrab: نادي الريان الرياضي, Nādī ar-Rayyān ar-Riyāḍī, ‘Club Esportiu d'ar-Rayyan') és un club poliesportiu qatarià de la ciutat d'Ar Rayyan a on destaca la secció de futbol. Les altres seccions que el club té en diversos esports són basquetbol, voleibol, handbol i tennis taula.

## Història

El club es fundà el 1967 després de la fusió de l'antic Al-Rayyan amb el Nusoor Club.

## Palmarès

* Lliga qatariana de futbol:
       1975–76, 1977–78, 1981–82, 1983–84, 1985–86, 1989–90, 1994–95, 2015–16
* Copa de l'Emir de Qatar:
       1998–99, 2003–04, 2005–06, 2010, 2011, 2013
* Copa Príncep de la Corona de Qatar:
       1995, 1996, 2001, 2012
* Copa del Xeic Jassem de Qatar:
       1992, 2000, 2012, 2013, 2018

## Jugadors destacats

* Ali Benarbia
* Naif Al-Qadi
* Emile Mpenza
* Sonny Anderson
* Salomon Olembé
* Mario Basler
* Frank de Boer
* Ronald de Boer
* Jacek Bąk
* Fernando Hierro
* Fumagalli
* Juan Forlín

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en àrab). aljazeerasport.net. Arxivat de l'original el 29 setembre 2012.
* ↑ «Qatar - List of Champions».
* 1 2 3 «Qatar - List of Cup Winners».

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2013-01-14 a Wayback Machine.
# Alain Weill

Alain Weill (Estrasburg, 6 d'abril de 1961) (nascut el 6 d'abril de 1961 a Estrasburg) és un directiu i empresari francès a la indústria dels mitjans i les comunicacions mòbils.
Weill va obtenir una llicenciatura en economia i va completar la seva MBA a HEC Paris. La seva primera emissora professional va ser l'emissora de ràdio privada NRJ el 1985, i després es va convertir en director general de Quarare, una filial del proveïdor de serveis Sodexo. El 1990 va tornar al sector dels mitjans de comunicació, inicialment com a assistent de direcció i més tard com a director general del grup RTL. En aquest càrrec es va fer càrrec, entre altres coses, de BFM el 2002 i va llançar el canal empresarial BFM TV el 2005.
Com a funcionari múltiple, també va formar part dels consells de supervisió de l'empresa de telefonia mòbil SFR i de l'empresa de telecomunicacions Iliad i va dirigir el negoci operatiu del proveïdor de serveis d'Internet Altice Europe, inicialment com a director d'operacions i després com a director general.

## Referències

* ↑ «L’Express est-il le combat de trop pour Alain Weill ?». Arxivat de l'original el 2024-05-23. [Consulta: 23 maig 2024].
* ↑ «NextRadio TV doit croître face aux chaînes historiques»
* ↑ Ils sont passés par un MBA
# Alan Hansen

Alan David Hansen (13 de juny de 1955) és un exfutbolista escocès de la dècada de 1980.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Escòcia amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1982. Pel que fa a clubs, defensà els colors de Partick Thistle, i principalment el Liverpool FC.

## Referències

* ↑ «Perfil a hugmansfootballers». Arxivat de l'original el 2018-09-07. [Consulta: 7 setembre 2018].
* ↑ «In Profile-Alan Hansen former footballer turned television pundit». Scotland On Sunday, 05-11-2011 [Consulta: 23 juliol 2012].
* ↑ «Alan Hansen». National Football Teams. [Consulta: 19 juliol 2014].
* ↑ «This much I know: Alan Hansen». The Guardian, 04-07-2010. [Consulta: 12 juliol 2014].
* ↑ «LFC History Player Profile 3». [Consulta: 19 gener 2014].
* ↑ Perfil a neilbrown.newcastlefans.com
# Campionat del Món d'esgrima de 1958

El Campionat del Món d'esgrima de 1958 fou la catorzena edició del Campionat del Món d'esgrima. Es va disputar a Filadèlfia, Estats Units.

## Resultats
### Resultats masculins

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Floret individual | Giancarlo Bergamini | Ferenc Czvikovszky | Bernard Baudoux |
| Floret per equips | FrançaClaude Bancilhon Bernard Baudoux Roger Closset Christian d'Oriola Jacques Guittet Claude Netter | Unió SovièticaMark Midler Iuri Rudov Iuri Sissikin Guerman Sveixnikov | ItàliaGiancarlo Bergamini Mario Curletto Edoardo Mangiarotti Alberto Pellegrino Antonio Spallino |
| Espasa individual | Bill Hoskyns | Edoardo Mangiarotti | Arnold Chernushevich |
| Espasa per equips | ItàliaEdoardo Mangiarotti Franco Bertinetti Giuseppe Delfino Gianluigi Saccaro Carlo Pavesi Alberto Pellegrino | HongriaLajos Balthazár Árpád Bárány Tamás Gábor István Kausz | FrançaDaniel Dagallier Jacques Guittet Maurice Huet Gérard Lefranc Armand Mouyal René Queyroux |
| Sabre individual | Iàkov Rilski | David Tyshler | Jerzy Twardokens |
| Sabre per equips | HongriaAladár Gerevich Zoltán Horváth Rudolf Kárpáti Pál Kovács Tamás Mendelényi | Unió SovièticaLev Kuznetsov Umiar Mavlikhànov Iàkov Rilski David Tyshler | PolòniaJerzy Pawłowski Wojciech Zabłocki Zygmunt Pawlas Andrzej Piątkowski Emil Ochyra Jerzy Twardokens |

### Resultats femenins

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Floret individual | Valentina Rastvorova | Ėmma Efimova | Ildikó Rejtő |
| Floret per equips | Unió SovièticaGalina Gorochova Ėmma Efimova Valentina Rastvorova Valentina Prudskova Aleksandra Zabelina | RFAAstrid Berndt Helmi Höhle Ilse Keydel Helga Volz-Mees Heidi Schmid | FrançaKate Delbarre Renée Garilhe Françoise Mailliard Régine Veronnet |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 3 | 4 | 1 | 8 |
| 2 | Itàlia | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 3 | Hongria | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 4 | França | 1 | 0 | 3 | 4 |
| 5 | Regne Unit | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 | RFA | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Polònia | 0 | 0 | 2 | 2 |

## Referències

* ↑ The Guinness Encyclopaedia of Sports Records & Results. Fencing World Championships, pages 165-167. Guinness Superlatives Ltd, 1987. ISBN 0-85112-492-5.
* ↑ Medaller masculí de floret
* ↑ Medaller masculí d'espasa
* ↑ Medaller masculí de sabre
* ↑ Medaller femení de floret
# Ral·li del Japó

El Ral·li del Japó, oficialment Rally Japan (ラリージャパン), és un ral·li disputat al Japó, puntuable per al Campionat Mundial de Ral·lis de la Federació Internacional d'Automobilisme (FIA).
Originalment la prova s'inicià l'any 2002 sota la denominació de Ral·li Hokkaido, dins del Campionat de Ral·lis Àsia-Pacífic. Després de dos edicions amb notable èxit, l'esdeveniment passà a la denominació de Ral·li del Japó i entrà al Campionat Mundial de Ral·lis de cara a l'edició de 2004.
En una primera etapa mundialística, el Ral·li del Japó es disputà sobre terra entre 2004 i 2010, amb l'excepció del 2009 en que no es disputà la prova. Aquest tenia lloc a l'illa d'Hokkaido, discorrent els seus trams a l'entorn de tupits boscos, on la forta humitat i la proximitat als arbres donava poc marge a l'error.
Després d'una dècada sense disputar-se, per l'any 2020 s'anuncià el seu retorn, però fou suspès per la pandèmia de Covid-19, un fet que es repetiria pel 2021. Finalment, el Ral·li del Japó tornà a disputar-se l'any 2022, si bé aquest canvià a superfície d'asfalt, ubicant-se al sud de Nagoya, a les carreteres de montanya de les prefectures de Gifu i Aichi,a l'illa de Honshu.
Pel que fa a victòries, tan sols Mikko Hirvonen i Eflyn Evans han estat capaços de guanyar la prova en més d'una ocasió, en el cas d'Hirvonen els anys 2007 i 2008 amb un Ford Focus WRC i en el cas d'Evans els anys 2023 i 2024 amb un Toyota GR Yaris Rally1.

## Guanyadors

    A 25 de novembre de 2024
| Any | Edició | Pilot | Copilot | Cotxe | Camp. |
| 2004 | 4th Rally Japan | Petter Solberg | Phil Mills | Subaru Impreza WRC | WRC |
| 2005 | 5th Rally Japan | Marcus Grönholm | Timo Rautiainen | Peugeot 307 WRC | WRC |
| 2006 | 6th Rally Japan | Sébastien Loeb | Daniel Elena | Citroën Xsara WRC | WRC |
| 2007 | 7th Rally Japan | Mikko Hirvonen | Jarmo Lehtinen | Ford Focus WRC | WRC |
| 2008 | 8th Rally Japan | Mikko Hirvonen | Jarmo Lehtinen | Ford Focus WRC | WRC |
| 2010 | 9th Rally Japan | Sebastien Ogier | Julien Ingrassia | Citroën C4 WRC | WRC |
| 2022 | 10th Rally Japan | Thierry Neuville | Martijn Wydaeghe | Hyundai i20 N Rally1 | WRC |
| 2023 | 11th Rally Japan | Eflyn Evans | Scott Martin | Toyota GR Yaris Rally1 | WRC |
| 2024 | 12th Rally Japan | Eflyn Evans | Scott Martin | Toyota GR Yaris Rally1 | WRC |

## Enllaços externs

* Web oficial (japonès) (anglès)

## Referències

* ↑ «Todo lo que necesitas saber del Rally de Japón 2022» (en castellà). [Consulta: 12 novembre 2022].
* ↑ «El Rally de Japón define su vuelta al WRC con un evento de 19 tramos» (en castellà), 25-07-2020. [Consulta: 12 novembre 2022].
* ↑ «Previo del Rally de Japón del WRC 2022: horarios y recorrido» (en castellà). [Consulta: 12 novembre 2022].
# Préssec d'Ordal

El préssec d’Ordal és una varietat geogràfica de préssec que es creix entre els municipis de Subirats i Avinyonet del Penedès a la comarca de l'Alt Penedès, Catalunya.
És un dels productes de més qualitat de la zona. Es tracta d’un cultiu 100% de secà en un terreny argilós i molt calcari. Aquestes característiques fan que el fruit que se’n deriva tingui unes qualitats difícils de trobar en altres regions on el conreu del presseguer també hi és estès.
Té un gust i aroma intensos i, depenent de la varietat la seva carn pot ser d'una textura més carnosa o més sucosa.
La varietat més coneguda és el préssec de vinya, una varietat d'un color groc intens, carnós i dolç, però amb un petit toc àcid que el fa molt agradable al paladar.
La collita comença a principis de juny i finalitza a mitjans d'agost. Ara bé, com que no es rega, la recol·lecció no es pot allargar més en el temps.
Durant els mesos de recol·lecció de juny, juliol i agost, a Sant Pau d'Ordal, se celebra cada cap de setmana el "Mercat del préssec d'Ordal", un espai que permet l’intercanvi comercial directe entre els productors de Préssec d’Ordal i els seus consumidors.

## Referències

* ↑ «Web oficial del "Préssec d'Ordal"» (en català). [Consulta: 8 juliol 2023].
* ↑ «Pàgina web que explica el Préssec d'Ordal. "Productes de la terra" de la Diputació de Barcelona» (en català). [Consulta: 11 juliol 2023].
* ↑ «Mercat del préssec d'Ordal» (en català). [Consulta: 8 juliol 2023].
# Muralla de les Ventoses

La Muralla de les Ventoses és una obra del municipi de Preixens (Noguera) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

A la part sud del carrer de les Piques trobem el tram de muralla, carrer que limita al seu extrem contrari amb l'església de Sant Pere. El mur salva un desnivell considerable entre els dos carrers del nucli. És un perímetre que envoltava el nucli de les Ventoses amb finalitat defensiva.
Al seu extrem est té una altura de 2,5 metres, i va augmentant gradualment fins a arribar a uns 10 metres en el seu punt màxim. La longitud del tram de muralla és d'uns 80 metres, formant un angle de 165º. La part est de la muralla té una longitud de 60 metres en línia recta, abans de formar l'angle a l'alçada de l'església. El tram de la part oest de l'angle té uns 20 metres de longitud.
El tram final de la part oest de la muralla, transcorre per l'interior d'una antiga casa en estat ruïnós. Una part de la paret d'aquesta antiga casa està unida a la muralla.
A la part frontal de la muralla, es pot apreciar la roca sobre la qual descansa part del mur.

## Història

La primera referència documental que es té de les Ventoses data de l'any 1131, fa referència expressa al castrum de Ventoses. L'origen d'aquest castrum segurament tindria a veure amb l'existència des del darrer quart del segle xi d'una casa forta o masia situada probablement en el punt més elevat del nucli, que dominaria l'antic camí.
A partir del segle xii, a més a més de consolidar-se una trama entorn del castell o casal en una primera fase, aviat el nucli s'estendria cap a l'est, prenent com a eix un carrer principal que enllaçaria amb el camí.
Durant aquest període cal destacar la constància de diversos portals, fet que ens indica l'existència d'un perímetre murallat. Aquesta configuració es mantindria més o menys fins al segle xvii.
Es poden apreciar diverses etapes de rehabilitació a la muralla, però resulta difícil establir unes dates per a elles.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Muralla de les Ventoses». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 setembre 2017].