OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Robert Blanché

Robert Blanché (Sauzé-Vaussais, Poitou-Charentes, 27 de novembre de 1898 - Tolosa, Llenguadoc, 6 de desembre de 1975) va ser un filòsof i professor universitari francès.
Estudià a l'École Normale Supérieure i a la Sorbona i fou professor a la Universitat de Tolosa. Racionalista crític i antidogmàtic, destacà per les anàlisis descriptives dels marcs conceptuals de teories logicoepistemològiques, amb estudis d'epistemologia, filosofia de la lògica, filosofia de la ciència i metodologia. De les seves obres cal citar Les attitudes idéalistes (1949), l'Axiomatique (1955), Introduction à la logique contemporaine (1957), Structures intellectuelles (1966), L'induction scientifique et les lois naturelles (1975).

## Referències

* ↑ «Robert Blanché». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Ferrater Mora, José «Blanché, Robert (1898-1975)». Diccionario de filosofía [Consulta: 3 novembre 2020].
* ↑ «Robert Blanché». Enciclopèdia Larousse [Consulta: 3 novembre 2020].
# Andre Geim

Andre Geim (en rus Андрей Константинович Гейм, 21 d'octubre de 1958, Sotxi, Rússia), és un físic neerlandès d'origen rus que es coneix sobretot arran de la seva descoberta del grafè, cosa que li va valer el Premi Nobel de física el 2010 conjuntament amb Konstantín Novosiólov.

## Biografia

Andre Geim va estudiar a l'Institut de Física i Tecnologia de Moscou i a l'Institut de Física dels estats sòlids de Txernogolovka on obtingué la seva tesi. Va treballar després com a postdoctorand a la Universitat de Nottingham, la Universitat de Bath i la Universitat de Copenhagen abans d'arribar a ser professor associat de la Universitat Radboud de Nimega (Països Baixos). El 2001, ingressà com a professor a la Universitat de Manchester i més tard fou triat com a director del Centre de Mesociència i Nanotecnologia de Manchester.

## Avenços científics

Geim es feu conèixer arran de l'experiment de levitació d'una granota magnèticament que li feu obtenir, junt amb Sir Michael Berry de la Universitat de Bristol, el Premi Ig Nobel de física 2000. Però fou gràcies a la seva descoberta el 2004 del grafè a l'interior del grafit i de les propietats físiques i electrofísiques particulars d'aquesta nova forma cristal·lina del carboni que adquirí més notorietat mundial · , Aquesta darrera troballa li permeté d'obtenir a l'octubre de 2010 el Premi Nobel de física per les seves "experiències revolucionàries sobre els materials bidimensionals en grafè".

## Premis i guardons

* 2000: Premi Ig Nobel
* 2007: Premi Mott
* 2008: Premi EuroPhysics
* 2009: Premi Körber
* 2010: Premi John J. Carty
* 2010: Medalla Hughes
* 2010: Premi Nobel de física

## Referències

* 1 2 Personnel de rédaction. «The Nobel Prize in Physics 2010». Fondation Nobel. «for groundbreaking experiments regarding the two-dimensional material graphene» (anglès)
* ↑ K. S. Novoselov, A. K. Geim, S. V. Morozov, D. Jiang, Y. Zhang, S. V. Dubonos, I. V. Grigorieva, A. A. Firsov Electric Field Effect in Atomically Thin Carbon Films Science (2004) vol.306, Plantilla:Numéro5696:666-669. (anglès)
* ↑ Le prix Nobel de physique à deux chercheurs pour leurs travaux sur le graphène Le Monde 5 octobre 2010.
* ↑ Le Nobel de physique pour les découvreurs du graphène dans Le Figaro du 5 octobre 2010.

## Enllaços externs

* Pàgina web a la Universitat de Manchester Arxivat 2008-05-14 a Wayback Machine.
# An Kum-Ae

An Kum-Ae –en hangul, 안금애– (Pionyang, 3 de juny de 1980) és una esportista nord-coreana que va competir en judo.
Va participar en dos Jocs Olímpics d'Estiu en els anys 2008 i 2012, obtenint dues medalles: plata en Pequín 2008 i or en Londres 2012. En els Jocs Asiàtics va aconseguir dues medalles en els anys 2006 i 2010.
Va guanyar dues medalles en el Campionat Mundial de Judo en els anys 2005 i 2007, i dues medalles en el Campionat Asiàtic de Judo en els anys 2004 i 2005.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2008 | Pequín ( R.P. de la Xina) | 2 | –52 kg |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 1 | –52 kg |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2005 | el Caire ( Egipte) | 3 | –52 kg |
| 2007 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 3 | –52 kg |
| Jocs Asiàtics ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2006 | Doha ( Qatar) | 1 | –52 kg |
| 2010 | Canton ( R.P. de la Xina) | 3 | –52 kg |
| Campionat Asiàtic ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2004 | Almatý ( Kazakhstan) | 3 | –52 kg |
| 2005 | Taskent ( Uzbekistan) | 1 | –52 kg |

## Referències

* 1 2 An Kum-Ae Arxivat 2009-11-30 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* 1 2 An Kum-Ae en Judoinside.com (anglès)

## Enllaços externs

* 2006 Asian Games profile
# Paek Myong-suk

Paek Myong-suk (coreà: 백명숙) (24 de febrer de 1954) va ser una jugadora de voleibol nord-coreana que va competir durant la 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla de bronze en la competició de voleibol.

## Referències

* ↑ «Paek Myong-Suk Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 3 juny 2019].
# Ri Chun-ok

Ri Chun-ok (25 de maig de 1947) va ser una jugadora de voleibol nord-coreana que va competir durant la 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla de bronze en la competició de voleibol.

## Referències

* ↑ «Ri Chun-Ok Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 3 juny 2019].
# Kim Zung-bok

Kim Zung-bok (17 de juliol de 1945) va ser una jugadora de voleibol nord-coreana que va competir durant la 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla de bronze en la competició de voleibol.

## Referències

* ↑ «Kim Zung-Bok Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 3 juny 2019].
# Brzeźnicka Węgorza

El Brzeźnicka Węgorza (pronunciació: IPA [bʐɛʑ'ɲiʦka vɛŋ'gɔʐa]) és un riu del municipi de Węgorzyno, a Pomerània Occidental, Polònia. Té 40 km de longitud. El riu és una zona especial de conservació de la natura. La reserva natural té una superfície de 592,2 hectàrees.

## Referències

* ↑ «Informacja o szlaku rowerowym "Rzeka Brzeźnicka Węgorza – Wodospady"» (en polonès). drawsko.pttk.pl. Arxivat de l'original el 2012-09-16.
* ↑ Natura 2000 — Standardowy formularz danych obszaru chronionego Brzeźnicka Węgorza Arxivat 2021-12-03 a Wayback Machine. (en polonès).
# Eugène Van Roosbroeck

Eugène Van Roosbroeck (Noorderwijk, 13 de maig de 1928 - Noorderwijk, 28 de març de 2018) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1949 i 1957. Sent ciclista amateur guanyà la medalla d'or de la contrarellotge per equips dels Jocs Olímpics de 1948 junt a Léon Delathouwer i Lode Wouters.

## Palmarès

* 1948
** Medalla d'or de la contrarellotge per equips dels Jocs Olímpics de Londres de 1948
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Limburg amateur
* 1949
** 1r al Campionat de l'Hainaut
* 1952
** 1r a l'Omloop der Vlaamse Gewesten
* 1954
** 1r a l'Haspengouwse Pijl
* 1955
** 1r a l'Anvers-Herselt

## Referències

* ↑ «L'ancien champion olympique de cyclisme Eugeen Van Roosbroeck est décédé», 29-03-2018. [Consulta: 29 març 2018].
* ↑ «VAN ROOSBROECK Eugeen». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Eugène Van Roosbroeck». [Consulta: 30 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Eugène van Roosbroeck a sitiodeciclismo.net
# Elisabet Juliana de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Norburg

Elisabet Juliana de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Norburg (en alemany Elisabeth Juliane von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Norburg) va néixer a Norburg (Alemanya) el 24 de maig de 1634 i va morir a Wolfenbüttel el 4 de febrer de 1704. Era filla del duc Frederic (1581-1658) i d'Elionor d'Anhalt-Zerbst (1608-1681).

## Matrimoni i fills

El 17 d'agost de 1656 es va casar a Wolfenbüttel amb el duc Antoni Ulric de Brunsvic-Lüneburg (1633-1714), fill del també duc August de Brunsvic-Lüneburg (1579-1666) i de Dorotea d'Anhalt-Zerbst (1607-1634). El matrimoni va tenir tretze fills:
* August Frederic (1657-1676)
* Elisabet Elionor (1658-1729), casada primer amb Joan Jordi de Mecklenburg-Mirow (1629-1675), i després amb Bernat I de Saxònia-Meiningen (1649-1706).
* Anna Sofia (1659-1742), casada amb Carles Gustau de Baden-Durlach (1648-1703).
* Leopold August (1661-1662)
* August Guillem (1662-1731)
* August Enric (1663-1664)
* August Carles, nascut i mort el 1664.
* August Francesc (1665-1666)
* Augusta Dorotea (1666-1751), casada amb Anton Günther de Schwarzburg-Sondershausen.
* Amàlia Antònia, nascuda i morta el 1668.
* Enriqueta Cristina (1669-1753)
* Lluís Rodolf (1671-1735), casat amb Cristina Lluïsa d'Oettingen-Oettingen (1671-1747).
* Sibil·la Rosalia (1672-1673)

## Enllaços externs

* Familypedia.wikia.com
# John Kay

John Kay va ser un inventor anglès nascut al poblat de Bury (comtat de Lancashire, Anglaterra, Regne Unit), el 1704.
És conegut històricament per ser el pare de la llançadora volant, una eina de producció que va desenvolupar el 1733, la qual permetia teixir peces de cotó en major escala i a major velocitat del que es podria assolir amb l'habilitat manual d'un treballador.
La burgesia anglesa mai va reconèixer la patent del seu invent, i els treballadors que es van veure aturats per causa directa de la llançadora volant van destruir la seva casa a Bury el 1753. A causa d'això, es va traslladar a França, on va morir completament arruïnat el 1780.
John Kay és àmpliament recordat per l'economia moderna, ja que se li atribueix l'inici de la revolució agrícola anglesa; la qual, posteriorment, donaria gènesi a la revolució industrial. La llançadora volant reemplaçava per primera vegada teixidors especialitzats en la cadena de producció de tèxtils, i generava una necessitat d'augmentar la manufactura de fils per a compensar la velocitat de teixit que oferia aquesta eina. Tal necessitat es va convertir en el motor primari del desenvolupament de les innovacions tecnològiques, que finalment convergirien en el naixement del maquinisme.
# Le Joueur

Le Joueur és una comèdia en cinc actes i en vers, de Jean-François Regnard, representada per primera vegada a París, el 19 de desembre de 1696.

## Argument

Angélique estima a l'empedreït 'jugador' Valère, però només acceptarà casar-s'hi si abandona el joc. Valère no pot controlar la seva passió; fins i tot es ven el retrat de la seva amant a un brocanter de segona mà. Així és que ella decideix casar-se amb Dorante, que no és altre que l'oncle de Valere.

## Personatges

* Valère, el 'jugador', amant d'Angélique
* Angélique, amant de Valère
* Géronte, pare de Valère
* La Comtessa, germana d'Angélique
* Dorante, oncle de Valère i amant d'Angélique
* El Marquès
* Nérine, serventa d'Angélique.
* Senyora La Ressource, venedora
* Hector, criat de Valère
* Senyor Toutabas, mestre de jaquet
* Senyor Galonnier, sastre
* Senyora Adam, guarnimentera
* Un lacai d'Angélique
* Tres lacais del Marquès

## Enllaços externs

* Text de Le Jouer, en francès
# Stefano Torelli

Stefano Torelli (Bologna, 1712 - Sant Petersburg, 1784) va ser un pintor italià. Es va formar estudiant amb son pare, Felice Torrelli, per a passar després a les ordres de Francesco Solimena. El que seria rei de Polònia, August III, el va dur a Dresde el 1740, on va treballar en peces d'altar i decoracions de cel·les, moltes de les quals havien estat destruïdes durant la Guerra dels Set Anys.
Va pintar figures en les vint-i-nou vistes de Dresde de Canaletto, el 1741. El 1762 arriba a la cort de Rússia per pintar en estances del Palau Reial, així com diversos retrats, entre els quals el de l'emperadriu Elizabeth en armes. Va ser un intel·ligent caricaturista. Va morir a Sant Petersburg.

## Enllaços externs

* «Stefano Torelli». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Amàlia Caterina de Waldeck-Eisenberg

Amàlia Caterina de Waldeck-Eisenberg (en alemany Amalia Katharina von Waldeck-Eisenberg) va néixer a Culemburg (Alemanya) el 13 d'agost de 1640 i va morir a la mateixa ciutat el 4 de gener de 1699. Era filla de Felip de Waldeck-Eisenberg (1614-1645) i de Maria Magdalena de Nassau-Siegen (1622-1647).

## Matrimoni i fills

El 26 de desembre de 1664 es va casar a Arolsen amb el comte Jordi Lluís I d'Erbach-Erbach (1643-1693), fill de Jordi Albert I d'Erbach (1597-1649) i de la comtessa Elisabet Dorotea de Hohenlohe-Waldenburg-Schillingsfürst (1617-1655). El matrimoni va tenir catorze fills, encara que la majoria no arribaren a l'edat adulta:
* Enriqueta (1665-1665)
* Enriqueta Juliana (1666-1684)
* Felip Lluís (1669-1720)
* Carles Lluís (1670-1704)
* Jordi Albert (1671-1671)
* Amàlia (1672- ?)
* Frederic Carles (1673-?)
* Magdalena Carlota (1676-1676)
* Guillem Lluís (1677-1678)
* Amàlia Caterina (1678-1678)
* Frederica Carlota (1679-1679)
* Frederic Carles (1680-1731), casat amb Sofia Elionor de Limpurg (1695-1737)
* Ernest (1681-1684)
* Sofia Albertina (1683-1742), casada amb el duc Ernest Frederic I de Saxònia-Hildburghausen (1681-1724)

## Enllaços externs

* Amàlia Caterina
* Amàlia Caterina
# Giovanni Carlo Boschi

Giovanni Carlo Boschi (Faenza, 9 d'abril de 1715 – Roma, 6 de setembre de 1788) va ser un cardenal i arquebisbe italià.

## Biografia

Nasqué a Faenza (Emília-Romanya) el 9 d'abril de 1715, fill d'una família patrícia. El seu pare era el comte Pietro Antonio Boschi. Va començar els seus estudis sota la supervisió del seu oncle, Giovanni Boschi, canonge i arxipreste de la catedral de Faenza, sent enviat a Roma, on estudià al Collegio Clementivo entre 1725 i 1732, i després a l'Acadèmia dels nobles eclesiàstics entre 1732 i 1737, doctorant-se finalment a la Universitat La Sapienza el 1746 en dret civil i canònic.
El 1740 va ser nomenat canonge de la basílica Liberiana. El Papa Benet XIV el nomenà membre de l'Acadèmia d'Història Eclesiàstica. Al 1743 va ser nomenat consultor de la Sagrada Congregació pels Ritus. Canonge de la basílica Vaticana el1744, rebé els ordes menors el 7 de febrer de 1745.
El 5 de març de 1746 va ser ordenat prevere. Va ser nomenat refrendari dels Tribunals de la Signatura Apostòlica de Gràcia i Justícia, Prefecte de cambra del Papa Benet XIV, prelat de la Sagrada Congregació Consistorial, Prelat domèstic, Protonotari Apostòlic i Prefecte de la Casa Pontifícia al setembre de 1759.
El 22 de setembre de 1760 va ser elegit arquebisbe titular d'Atenes, sent consagrat bisbe el 5 d'octubre de 1760 pel Papa Climent XIII. El mateix Papa l'elevà al Col·legi Cardenalici al consistori del 21 de juliol de 1766, amb el títol de cardenal prevere de Ss. Giovanni e Paolo. Va ser adscrit a les congregacions del Sant Ofici, Propaganda Fide, Ritus, Consistorial, Índex i Examinació dels Bisbes. L'1 de setembre de 1767 va ser nomenat Penitencier Major de la Penitenciaria Apostòlica, càrrec que ostentaria fins a la seva mort. Prefecte de la Congregació per a la correcció dels llibres de les Esglésies Orientals.
Va participar en el conclave de 1769, en el que s'escollí a Climent XIV; i durant el seu pontificat va mantenir un perfil baix. Camarlenc del Col·legi de Cardenals. El gener de 1774 va passar a ser Pro-Prefecte de la Congregació de la Disciplina Regular. Participà en el conclave de 1774-1775, en el que va patir el veto del rei Carles III d'Espanya en considerar-lo filo-jesuïta. Al 1776 va encarregar-se de les negociacions entre la Santa Seu i el govern de Mòdena per la modificació del Codi de 1771, però la mort del duc Francesc III i l'ascens del duc Hèrcules III al 1780 va fer que la negociació fracassés. El 1784 optà pel títol de San Lorenzo in Lucina; i finalment va ser cardenal protoprevere.
Va morir el 6 de setembre de 1788, sent enterrat a la seva església titular, de San Lorenzo i Lucina.

## Enllaços externs

* Giovanni Carlo Boschi a The Cardinals of the Holy Roman Church (anglès)
* Giovanni Carlo Boschi a www.catholic-hierarchy.org (anglès)
# Silenci del Sejm

El Silenci del Sejm (en polonès Sejm Niemy) és el nom amb què es coneix la sessió del Sejm o Parlament de la República de les Dues Nacions que va tenir lloc el dia 1 de febrer de 1717. La sessió marca el punt final dels intents d'August II de Polònia d'establir una monarquia absoluta a Polònia. Alhora significà l'inici de la creixent influència de Rússia al país.
A les acaballes de la Gran Guerra del Nord, que significà entre altres coses la desfeta de Polònia i l'augment de la influència de Rússia a l'Europa oriental, augmentà el conflicte existent des del principi del regnat d'August II de Polònia entre la monarquia i el Parlament.
Les posicions eren clares. Mentre August pretenia crear un poder absolut i centralitzat per a la monarquia a imatge de la França borbònica, el Parlament era reticent a deixar anar competències i quotes de poder, que la noblesa mantenia des d'antic. En aquestes dues posicions enrocades, el tsar Pere I de Rússia esdevingué el conciliador entre totes dues forces. Aquesta conciliació es produïa en un moment de debilitat de Polònia i de fortalesa de Rússia, que s'havia erigit com la gran guanyadora de la Gran Guerra del Nord.
L'exèrcit rus ocupà el Parlament polonès i únicament se li permeté de parlar al mariscal del Sejm o president de la cambra, Stanisław Ledóchowski. La resta de parlamentaris únicament pogueren sancionar favorablement una concòrdia escrita paraula per paraula pel tsar rus Pere I.
La Concòrdia de Pere establia els següents punts: Primer, estipulava que tant els polonesos com els saxons no podien immiscir-se en els afers interns dels altres. Segon, establia una limitació important al poder que ostentava la noblesa a través de l'exèrcit. Tercer, marcava un límit màxim de 24.000 soldats a l'exèrcit polonès. Acabada l'exposició de la Concòrdia de Pere, el mariscal del Sejm, Ledóchowski, preguntà si hi havia objeccions. Després de més de sis hores en què ningú no havia dit res, davant de les pressions russes, s'aprovà la concòrdia.
Pels historiadors, aquesta concòrdia significa la primera intromissió de Rússia en els afers interns del país. I, alhora, un precedent per entendre la partició del país que es produí al final del segle xviii i que comportà la desaparició de l'estat polonès del mapa l'any 1795.
# Hannah Callowhill Penn

Hannah Callowhill Penn (11 febrer 1671 - 20 desembre 1726) fou la segona esposa del fundador de Pennsilvània, William Penn; administrà la província de Pennsylvania durant els sis anys la malaltia del seu marit i després de la mort d'ell durant altres vuit anys.
Filla de Tomàs Callowhill, que va néixer a Bristol, Anglaterra. Es va casar amb William Penn el 5 març 1696 a l'edat de 24 anys, quan ell en tenia 52. Quan la parella es va embarcar en un viatge de tres mesos als Estats Units en 1699, ella estava embarassada del segon dels seus fills.

## Enllaços externs

* Proclamació Presidencial 5284 Arxivat 2011-04-17 a Wayback Machine.
* Pennsylvania Historical Marker
# Ipermestra (Vivaldi)

Ipermestra (títol original en italià, en català Ipermestra), Ryom Verzeichnis 722, és una òpera en tres actes composta per Antonio Vivaldi sobre un llibret en italià d'Antonio Salvi. Es va estrenar el 1727 al Teatro della Pergola de Florència.
Òperes d'Antonio Vivaldi :
Ottone in villa (1713)
Orlando finto pazzo (1714)
Nerone fatto Cesare (1715)
Arsilda, regina di Ponto (1716)
La costanza trionfante (1716)
L'incoronazione di Dario (1717)
Tieteberga (1717)
Armida al campo d'Egitto (1718)
Scanderbeg (1718)
Teuzzone (1719)
Tito Manlio (1719)
La verità in cimento (1720)
La Silvia (1721)
Ercole su'l Termodonte (1723)
Dorilla in Tempe (1726)
Farnace (1727)
Orlando furioso (1727)
Siroe, re di Persia (1727)
Ipermestra (1727)
Rosilena ed Oronta (1728)
Atenaide (1729)
Argippo (1730)
La fida Ninfa (1732)
Motezuma (1733)
L'Olimpiade (1734)
Bajazet (1735)
Griselda (1735)
L'Adelaide (1735)
Catone in Utica (1737)
Rosmira (1738)
L'oracolo in Messenia (1738) :
Llista d'obres de Vivaldi :
# Ezio (Händel)

Ezio (títol original en italià, en català Ezio), Händel-Werke-Verzeichnis 29, és una obra dramaticomusical en tres actes composta per Georg Friedrich Händel sobre un llibret en italià de Pietro Metastasio, basat en Britannicus i Ezio de Jean Racine. Es va estrenar el 15 de gener de 1732 al Her Majesty's Theatre de Ciutat de Westminster.

## Vegeu també

* Llista d'òperes de Georg Friedrich Händel
Òperes de Georg Friedrich Händel :
Almira (1705)
Florindo (1708)
Rodrigo (1707)
Agrippina (1709)
Rinaldo (1711)
Il pastor fido (1712)
Silla (1713)
Teseo (1713)
Amadigi di Gaula (1715)
Acis and Galatea (1718)
Radamisto (1720)
Muzio Scevola (1721)
Floridante (1721)
Ottone (1723)
Flavio (1723)
Giulio Cesare (1724)
Tamerlano (1724)
Rodelinda (1725)
Scipione (1726)
Alessandro (1726)
Admeto (1727)
Riccardo Primo (1727)
Siroe (1728)
Tolomeo (1728)
Lotario (1729)
Partenope (1730)
Poro (1731)
Ezio (1732)
Sosarme (1732)
Orlando (1733)
Arianna in Creta (1734)
Oreste (1734)
Ariodante (1735)
Alcina (1735)
Atalanta (1736)
Arminio (1737)
Giustino (1737)
Berenice (1737)
Alessandro Severo (1738)
Faramondo (1738)
Serse (1738)
Giove in Argo (1739)
Imeneo (1740)
Deidamia (1741)
Semele (1744)
Alceste (1750) :
Oratoris de Georg Friedrich Händel :
Il trionfo del Tempo e del Disinganno (1707)
La resurrezione (1708)
Brockes Passion (1715)
Esther (1732)
Deborah (1733)
Athalia (1733)
Alexander's Feast (1736)
Il trionfo del Tempo e della Verità (1737)
Saul (1738)
Israel in Egypt (1738)
L'Allegro, il Penseroso ed il Moderato (1740)
El Messies (1741)
Samson (1741)
Semele (1743)
Joseph and his Brethren (1743)
Hercules (1744)
Belshazzar (1744)
Occasional Oratorio (1746)
Judas Maccabaeus (1746)
Joshua (1747)
Alexander Balus (1747)
Susanna (1748)
Solomon (1748)
Theodora (1749)
The Choice of Hercules (1750)
Jephtha (1751)
The Triumph of Time and Truth (1757) :
Cantates de Georg Friedrich Händel :
Ero e Leandro (1707)
Clori, Tirsi e Fileno (1707)
Aci, Galatea e Polifemo (1708)
Dalla guerra amorosa (1709)
Apollo e Dafne (1710)
Ode for the Birthday of Queen Anne (1713)
Ode for St. Cecilia's Day (1739) :
# Caterina Amàlia de Solms-Laubach

Caterina Amàlia de Solms-Laumbach (en alemany Katharine Amalie zu Solms-Laubach) va néixer a Laubach (Alemanya) el 26 de setembre de 1654 i va morir a Scheveningen el 26 d'abril de 1736. Era filla del comte Carles Otó de Solms-Laubach (1633-1676) i d'Amona Elisabet de Bentheim-Steinfurt (1623-1701).

## Matrimoni i fills

El 16 d'abril de 1680, es va casar amb Felip de Hessen-Philippsthal (1655-1721), fill de Guillem VI de Hessen-Kassel (1629-1663) i de la princesa Hedwig Sofia de Brandenburg (1623-1683). El matrimoni va tenir vuit fills:
* Guillemina (1681-1699)
* Carles (1682-1770), landgravi de Hessen-Philippsthal, casat amb Caterina Cristina de Saxònia-Eisenach (1699-1743).
* Amàlia (1684-1754)
* Amona (1685-1686)
* Felip (1686-1717), casat amb Maria de Limburg (1689-1759.
* Enriqueta(1688-1761)
* Guillem (1692-1761), landgravi de Hessen-Philippsthal-Barchfeld, casat amb la princesa Carlota d'Anhalt-Bernburg (1704-1766).
* Sofia (1695-1728), casada amb el duc Pere August de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck (1696-1775).

## Enllaços externs

* Caterina Amàlia
# Amphibradys guiomari

Amphibradys guiomari és una espècie extinta de mamífer pilós de la família dels notrotèrids que visqué a Sud-amèrica durant el Miocè mitjà, fa entre 13,8 i 16 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina del Neuquén. Es tracta de l'única espècie del gènere Amphibradys. Era un notrotèrid de mida mitjana. El nom genèric Amphibradys significa ‘peresós a banda i banda’ i es refereix a les seves similituds morfològiques amb altres gèneres de notrotèrids. El nom específic guiomari fou elegit en honor de la paleontòloga argentina María Guiomar Vucetich.

## Referències

* 1 2 Entrada «Amphibradys guiomari» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 29 gener 2024].
* ↑ Scillato-Yané i Carlini, 1998, p. 55.
* ↑ Scillato-Yané i Carlini, 1998, p. 54.
* ↑ Scillato-Yané i Carlini, 1998, p. 56.

## Bibliografia

* Scillato-Yané, G. J.; Carlini, A. A. «Nuevos Xenarthra del Friasense (Mioceno medio) de Argentina» (en castellà). Studia geologica salmanticensia, 34, 1998, pàg. 43-67.