OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carròç

Carròs (nom occità) (en francès Carros) és un municipi francès situat al departament dels Alps Marítims i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava. L'any 1999 tenia 10.710 habitants.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 404 | 576 | 607 | 748 | 778 | 811 | 819 | 776 | 854 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 818 | 634 | 656 | 606 | 534 | 525 | 512 | 536 | 560 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 443 | 453 | 453 | 390 | 384 | 403 | 509 | 563 | 662 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 761 | 963 | 4 197 | 8 457 | 10 747 | 10 710 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1878-1900 | Emmanuel Clergue | |
| 1900-1921 | Hypollite Isnard | |
| 1921-1945 | Fernand Barbary | |
| 1945-1971 | Laurent Spinelli | PCF |
| 1971-1995 | Pierre Jaboulet | PS |
| 1995- | Antoine Damiani | PS |

## Agermanaments

* San Giustino
# CS-143

La CS-143 (Carretera Secundària 143) és una carretera de la Xarxa de Carreteres d'Andorra, que comunica la CS-142 a l'altura de la Collada de la Gallina amb el Mas d'Alins. També és anomenada Carretera del Mas d'Alins.
Segons la codificació de carreteres d'Andorra aquesta carretera correspon a una Carretera Secundària, és a dir, aquelles carreteres què comuniquen una Carretera General amb un poble o zona.
Aquesta carretera és d'ús local ja què només l'utilitzen los veïns de les poblacions que recorre.
La carretera té en total 2,6 quilòmetres de recorregut.

## Història

Creada l'any 2007, a partir de la CS-142 què se li restà el tram de la Carretera del Mas d'Alins ara CS-143.

## Recorregut

* CS-142
* Les Pardines
* Mas d'Alins
* Església de Sant Esteve de Mas d'Alins
| Tipus de Sortida | Direcció de la sortida | Carretera que hi enllaça |
| CS-143 | Borda del Gastó | CS-142 |
| | Les Pardines | Camí |
| | Mas d'Alins | |
| | Església de Sant Esteve de Mas d'Alins | |

## Referències

* ↑ «Llista de Carreteres Andorranes (Consell General)». [Consulta: 7 abril 2018].
* ↑ «Mapa General de Carreteres Andorranes». Arxivat de l'original el 2018-03-28. [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «Carreteres de La Massana». Arxivat de l'original el 2018-04-05. [Consulta: 4 abril 2018].

## Vegeu també

* Llista de Carreteres d'Andorra

## Enllaços externs

* Informació sobre la carretera a aquesta pàgina (en francès)
# Anni Ver (cèsar)

Anni Ver (en llatí Marcus Annius Verus Caesar) va ser un dels fills de l'emperador Marc Aureli i de Faustina Menor.
Va néixer el 163, dos anys després de Còmmode i el seu bessó Antoní Gemí. A la mort d'aquest darrer el 165, Còmmode i Ver van ser elevats al rang de cèsars (octubre del 166) a petició de Luci Aureli Ver a la seva tornada d'Orient. Anni Ver va gaudir poc d'aquest dignitat, ja que va morir a Praeneste el 170 quan tenia 7 anys, d'un tumor sota l'orella, just quan el seu pare estava a punt de sortir en expedició contra els marcomans.

## Referències

* ↑ Birley, Anthony R. Marco Aurelio: una biografía. Madrid: Gredos, 2009, p. 183, 211, 213, 358. ISBN 9788424936129.
# La batalla dels turons del whisky

La batalla dels turons del whisky (títol original en anglès: The Hallelujah Trail) de John Sturges és una paròdia de western estatunidenc estrenada el 1965. Ha estat doblada al català.

## Argument

Quan el 1867 la carestia d'alcohol amenaça la ciutat de Denver, Colorado, l'hivern fa furor i està en perill l'arribada d'una comitiva de quaranta furgons amb sis-cents barrils de whisky i de xampany. Els sioux aguaiten, al llarg de la pista Hallelujah, la comitiva procedent de Julesburg, mentre les dames de la Lliga de temperança amb al seu cap Cora Templeton Massingale, esperen oposar-se a l'arribada de l'alcohol. Al capdavant de la comitiva, es troba Frank Wallingham sota la protecció del destacament de cavalleria del capità Paul Slater.

## Repartiment

* Burt Lancaster: el coronel Thaddeus Gearhart
* Lee Remick: Cora Templeton Massingale
* Donald Pleasence: « Oracle » Jones
* Brian Keith: Frank Wallingham
* Jim Hutton: el capità Paul Slater
* Pamela Tiffin: Louise Gearhart
* Martin Landau: el cap « L'home que va amb l'esquena corbada »
* John Anderson: el sergent Buell
* Robert J. Wilke: el cap «Cinc Bótes»
* Tom Stern: Kevin O'Flaherty
* Dub Taylor: Clayton Howell
* John Dehner: El narrador (veu)
* Val Avery: el barman de Denver
* Bill Williams (no surt als crèdits): el tinent Brady
* Whit Bissell
* Helen Kleeb
* Noam Pitlik
* Billy Benedict
* Hope Summers
* Ted Markland
* Larry Duran
* Jerry Gatlin
* Marshall Reed
* James Burk
* John Mac Kee
* Bing Russell
* Buff Brady
* Carl Pitti

## Referències

* ↑ esadir.cat. La batalla dels turons del whisky. esadir.cat.
* ↑ « The Hallelujah Trail ». The New York Times.
# We Bought a Zoo

We Bought a Zoo és una pel·lícula estatunidenca del 2011 dirigida per Cameron Crowe i protagonitzada per Matt Damon, Thomas Haden Church, Colin Ford i Scarlett Johansson. La història es basa en les memòries de Benjamin Mee, que narren la història de quan ell i la seva família van fer servir tots els estalvis per comprar el zoològic Dartmoor Zoological Park, amb dos-cents animals exòtics, en una zona rural de Devon, Anglaterra. Tot i així, la pel·lícula trasllada l'acció a un zoo anomenat Rosemoor Wildlife Park, a Califòrnia.

## Argument

Vidu des de fa poc, Benjamin Mee (Matt Damon) està de dol per la pèrdua de la seva dona i per altres qüestions quotidianes, com gestionar l'expulsió de l'escola del seu fill de 14 anys Dylan (Colin Ford). Amb tot això, decideix començar de nou, deixa la feina i vol comprar una casa en un altre lloc. Recorre moltes cases amb la seva filla de 7 anys, Rosie (Maggie Elizabeth Jones), i el seu agent immobiliari, el Sr. Stevens (JB Smoove), però no en troba cap fins que en veuen una que sembla la casa perfecta. És una casa gran al mig del camp i Benjamin li diu a l'agent immobiliari que és perfecta. Quan senten un lleó, Stevens explica que tot és més complicat: la casa té un zoològic, que es va tancar ja feia un parell d'anys. Si volen la casa, han de comprar el zoològic.

## Repartiment

* Matt Damon: Benjamin Mee
* Scarlett Johansson: Kelly Foster
* Thomas Haden Church: Duncan Mee,
* Colin Ford: Dylan Mee,
* Maggie Elizabeth Jones: Rosie Mee
* Angus Macfadyen: Peter MacCreedy
* Elle Fanning: Lily Miska,
* Patrick Fugit: Robin Jones; the zoo's craftsman and is Crystal the monkey's owner.
* John Michael Higgins: Walter "Walt" Ferris
* Carla Gallo: Rhonda Blair
* J.B. Smoove: Mr. Stevens
* Stephanie Szostak: Katherine Mee
* Desi Lydic: Shea Seger
* Peter Riegert: Delbert McGinty

## Referències

* ↑ Mee, Benjamin «My Family & Other Animals». The Guardian, 23-06-2007 [Consulta: 7 desembre 2011].
* ↑ «Ben sees Dartmoor Zoo rebuilt in Californian hills». This is Plymouth, 23-07-2011. Arxivat de l'original el 2013-12-24. [Consulta: 11 març 2018].
* ↑ «we Bought a Zoo». The New York Times.
* ↑ Harris, Scott (24 de juny de 2010).
* ↑ «Thomas Haden Church Joins 'Killer Joevbvb' & 'We Bought A Zoo'».
* ↑ Rawden, Mack (20 d'octubre de 2010).
* 1 2 Fleming, Mike (9 de novembre de 2010).

## Enllaços externs

* We Bought a Zoo at Rotten Tomatoes
* We Bought a Zoo a Box Office Mojo (anglès)
# Sent Arroman (Alts Pirineus)

Sent Arroman (en francès Saint-Arroman) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 105 | 114 | 108 | 93 | 107 | 105 | 103 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Serge Sastre | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana s'inclina per Sent Arroma
# Cassís (Boques del Roine)

Cassís (Cassit? en occità; en francès Cassis) és un municipi francès situat al departament de les Boques del Roine i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava. L'any 1999 tenia 8.001 habitants.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 2 300 | 1 878 | 2 065 | 1 846 | 2 050 | 2 065 | 2 093 | 2 069 | 2 080 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 187 | 2 038 | 1 975 | 1 806 | 1 809 | 1 907 | 1 879 | 1 974 | 1 956 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 972 | 1 980 | 1 990 | 2 193 | 2 354 | 2 434 | 2 528 | 2 769 | 3 152 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 3 611 | 4 852 | 5 831 | 6 304 | 7 967 | 8 001 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Jean-Pierre Teisseire | UMP |
| 2008- | Danielle Milon-Vivanti | UMP |
# CS-220

La CS-220 (Carretera Secundària 220) és una carretera de la Xarxa de Carreteres d'Andorra, que comunica la CG-2 a Encamp amb Els Cortals d'Encamp. També és anomenada Carretera dels Cortals d'Encamp.
Segons la codificació de carreteres d'Andorra aquesta carretera correspon a una Carretera Secundària, és a dir, aquelles carreteres què comuniquen una Carretera General amb un poble o zona.
Aquesta carretera és d'ús local ja què només l'utilitzen los veïns de les poblacions que recorre.
La carretera té en total 8,9 quilòmetres de recorregut.

## Punts d'Interés

* Funicamp: Telecabina d'Encamp
* Església de Sant Felip i Sant Jaume dels Cortals
* Cortals d'Aventura d'Encamp
* Mirador d'Encamp

### Església de Sant Jaume dels Cortals

L'Església de Sant Jaume dels Cortals és una construcció de nova planta, inaugurada l’any 1999, prop del Serrat de Sant Jaume.
Sant Jaume dels Cortals es va projectar de manera que quedés plenament integrada al paisatge. A aquest efecte, un gran finestral la connecta amb la vall dels Cortals. A tan sols 50 metres de la capella hi ha el mirador del Bosc de les Llaus, posició privilegiada des d’on es pot gaudir de la vall d’Encamp. A prop de l'església hi ha l'escultura monumental “Lloc pagà”, de l’artista irlandès Michael Warren.

## Recorregut

* Encamp, CG-2
* Les Pardines
* Els Cortals d'Encamp
* GrandValira
| Tipus de Sortida | Direcció de la sortida | Carretera que hi enllaça | Qm |
| CS-220 | Encamp | CG-2 | 0 |
| | Les Pardines | CS-221 | 2,5 |
| | Els Cortals d'Encamp | | 8,9 |

## Referències

* ↑ «Mapa General de Carreteres Andorranes». Arxivat de l'original el 2018-03-28. [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «Carreteres de La Massana». Arxivat de l'original el 2018-04-05. [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ «Mirador d'Encamp». [Consulta: 28 agost 2018].
* ↑ «Església de Sant Jaume dels Cortals». [Consulta: 25 abril 2018].

## Vegeu també

* Llista de Carreteres d'Andorra

## Enllaços externs

* Informació sobre la carretera a aquesta pàgina (en francès)
# Eurípile

En la mitologia grega, Eurípile (grec antic: Εὐρυπύλη) era una reina de les amazones que va dirigir una expedició contra les ciutats de Nínive i Babilònia al voltant de 1760 aC.
L'admiració d'Eurípile per Babilònia es registra en el comentari de Eustaci de Tessalònica sobre Dionís Periegetes, on diu que Eurípile havia pres Babilònia per defensar la seva bellesa. Les transformacions que havia dut a terme Semíramis l'havien posat furiosa.

## Referències

* ↑ Arrian in Fragmenta historicorum Graecorum, vol. III, p. 595.
* ↑ Ukert, F. A.. «Die Amazonen». A: Abhandlungen der philosophisch-philologischen Classe der Koniglich Bayerischen Akademie der Wissenschaften, 1849.
# Châteaulin

Châteaulin (en bretó Kastellin) és un municipi francès situat al departament de Finisterre i a la regió de Bretanya. L'any 2006 tenia 5.337 habitants. A l'inici del curs 2007 l'1,1% dels alumnes del municipi eren matriculats a la primària bilingüe.

## Demografia

Evolució de la població Cassini :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 2 514 | 3 172 | 3 161 | 2 426 | 2 783 | 2 968 | 2 548 | 2 790 | 2 849 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2 852 | 2 892 | 3 259 | 3 339 | 3 436 | 3 462 | 3 656 | 3 677 | 3 857 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 3 874 | 4 237 | 4 721 | 4 005 | 3 766 | 3 615 | 3 702 | 3 954 | 3 958 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 4 096 | 4 370 | 4 711 | 5 357 | 4 965 | 5 157 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Yolande Boyer | PS |
| 2008- | Gaëlle Nicolas | Divers droite |

## Referències

* ↑ (francès) Ofis ar Brezhoneg: Enseignement bilingue
* ↑ http://cassini.ehess.fr/ Des villages de Cassini aux communes d'aujourd'hui
# Windtalkers

Windtalkers és una pel·lícula estatunidenca de guerra de John Woo. Ha estat doblada al català.

## Argument

El film segueix l'epopeia dels indis Navahos reclutats per l'exèrcit americà durant la Segona Guerra Mundial i que ocupaven places d'operadors de ràdio. La utilització de la seva rara llengua assegurava les comunicacions, els japonesos eren incapaços de traduir els missatges que interceptaven. Per a la seva protecció, o més aviat la del codi, els acompanyava un àngel guardià (Nicolas Cage i Christian Slater). Aquests àngels guardians havien de protegir la vida d'aquests navahos. Però si hi havia un petit risc que el seu navaho caigués en mans dels japonesos, llavors l'àngel guardià havia de transformar-se en àngel exterminador: calia protegir el codi a tot premi.
Aquest film segueix la batalla de l'illa japonesa de Saipan el juliol de 1944, tot esbossant un estudi sociològic del lloc de l'indi en relació al blanc: mentre es banya a un rierol, mostrant els seus caràcters físics quasi asiàtics, Ben, el jove navaho, es apallissat per Chick, el « hillbilly » de la brigada (el seu avi, va dir, li explicava com caçaven comanxes, quan el govern oferia 3 dòlars per orella d'indi...) — i després Enders agafava el « windtalker » d'un uniforme japonès per infiltrar-se a les línies enemigues.

## Repartiment

* Nicolas Cage: sergent Joe Enders
* Adam Beach: soldat Ben Yahzee
* Peter Stormare: capità Hjelmstad
* Noah Emmerich: soldat Chick
* Christian Slater: sergent Ox Henderson
* Mark Ruffalo: soldat Pappas « el Grec »
* Brian Van Holt: soldat Harrigan
* Martin Henderson: soldat Nellie
* Roger Willie: soldat Charlie Whitehorse (Cavall blanc)
* Frances O'Connor: infermera Rita
* Jason Isaacs: major Mellitz
* Holmes Osborne: coronel Hollings

## Crítica

* "Curiosament, flaqueja en el que se suposa resulta més estimat per Woo, la plasmació de l'acció: és aquí, en la redundància de situacions, en les perfectament reductibles efusions sagnants on es troba el taló d'Aquil·les d'una pel·lícula tan estranya i personal com, en el fons, destemperada i excessiva"

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Windtalkers». [Consulta: 27 setembre 2018].
* ↑ Mitchell, Elvis «FILM REVIEW; Of Duty, Friendship And a Navajo Dilemma» (en anglès). The New York Times.
* ↑ Torreiro, M. «Windtalkers». El País.
# Avèus

Avèus (en francès Aveux) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 48 | 48 | 47 | 54 | 49 | 55 | 54 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marie-Françoise Barus | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Hoplocetus

Hoplocetus és un gènere extint de cetacis fiseteroïdeus que visqueren entre el Miocè inferior i el Pliocè inferior. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya, Bèlgica, els Estats Units, França, Malta i el Regne Unit.
Tenia les dents enormes (95-150 mm de llargada i 27-47 mm de diàmetre màxim), robustes i dotades d'una còfia d'esmalt curta a les corones. Eren una mica més grosses que les de les orques, però considerablement més petites que les de fiseteroïdeus macrodepredadors com Zygophyseter, així com les de Scaldicetus caretti. Presenten un alt grau d'abrasió, cosa que fa pensar que ocupaven un nínxol ecològic comparable al de les orques. El gènere de les orques, Orcinus, aparegué durant el Pliocè mitjà i possiblement substituí Hoplocetus.
Aquests caràcters dentals també caracteritzen uns altres gèneres extints d'odontocets, Diaphorocetus, Idiorophus i Scaldicetus, que de vegades s'agrupen amb Hoplocetus en la subfamília dels hoplocetins. Tanmateix, alguns d'aquests tàxons són fragmentaris i s'han fet servir com a tàxons calaix de sastre on posar material no diagnòstic de fiseteroïdeus troncals.

## Referències

* 1 2 Entrada «Hoplocetus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 14 maig 2023].
* 1 2 3 Hampe, O. «Middle/late Miocene hoplocetine sperm whale remains (Odontoceti: Physeteridae) of North Germany with an emended classification of the Hoplocetinae» (en anglès). Fossil Record, 9, 1, 2006, pàg. 61-86. DOI: 10.1002/mmng.200600002.
* ↑ Bradford, A. «Orcas: Facts About Killer Whales» (en anglès), 20-11-2014. [Consulta: 12 novembre 2018].
* ↑ Reumer, J. W. F.; Mens, T. H.; Post, K. «New Finds of Giant Raptorial Sperm Whale Teeth (Cetacea, Physeteroidea) from the Westerschelde Estuary (Province of Zeeland, the Netherlands)» (en anglès). Deinsea, 17, 2017, pàg. 32-38 [Consulta: 12 novembre 2018].
* ↑ Toscano, A.; Abad, M.; Ruiz, F.; Muñiz, F.; Álvarez, G.; García, E.; Caro, J. A. «Nuevos Restos de Scaldicetus (Cetacea, Odontoceti, Physeteridae) del Mioceno Superior, Sector Occidental de la Cuenca del Guadalquivir (Sur de España)» (en castellà). Revista Mexicana de Ciencias Geológicas, 30, 2013.
# Maria Rosa Ribas i Monné

Maria Rosa Ribas i Monné (Barcelona, 25 de juliol del 1944 - 20 de febrer del 2024) va ser una compositora i pianista catalana. Va ser professora del Conservatori Superior Municipal de Música de Barcelona i de l'Escola de Música Victòria dels Àngels de Sant Cugat del Vallès.

## Trajectòria

Va fer els estudis musicals al Conservatori de Barcelona, on va obtenir els títols de piano, guitarra, solfeig i composició. Va ser guardonada amb una Menció d'Honor per fuga i amb els Premis d'Honor de piano, música de cambra, harmonia i composició.
Va ser deixebla dels mestres Sofia Puche, Josep Poch, Xavier Montsalvatge i Antoni Ros-Marbà, entre d'altres. De Carles Guinovart va rebre coneixements de música contemporània, i amb Paul Schilhawsky va treballar específicament l'acompanyament del lied. Va ampliar la seva formació amb molts cursos i seminaris de prestigiosos músics com ara Rosalyn Turecko, Dimitri Baskiroff, Frederic Gevers, Paul Badura-Skoda o Witold Lutosławski.
La seva activitat artística se centrà tant en la interpretació com en la composició. Com a pianista formà duo amb la soprano Maria Àngels Miró, amb qui va fer molts concerts, dedicant en els darrers anys especial atenció a la música catalana contemporània. També va escriure la peça Escletxa, per a tenora, violí i piano i dues obres per a guitarra sola, Soledad i Desacord. Les seves obres han estat interpretades en diversos països d'Europa, Mèxic, Japó i també als Estats Units. El 2010 va editar el disc Les ales del vent, amb cançons musicades per ella sobre textos del poeta lleidatà Màrius Torres.

## Reconeixements

El 1980 va guanyar el Premi de composició Francesc Basil de Figueres, i el 1998 el primer premi Caterina Albert de composició, atorgat per l'Associació Catalana de la Dona. El 2009, va ser la guanyadora del primer Concurs de Dones Compositores de Sant Cugat amb l'obra 12 haikús japonesos, que és una peça per a veu i piano amb poemes del poeta japonès Matsuo Bashō traduïts per l'escriptor Jordi Coca.

## Referències

* ↑ López, Begoña «Ribas i Monne, Maria Rosa». Història de la música catalana, valenciana i balear. Diccionari L-Z.. Edicions 62, X, 2003, p. 160.
* 1 2 3 «Mª Rosa Ribas» (en espanyol europeu). Mujer y guitarra española, 13-06-2009. [Consulta: 28 maig 2020].
* 1 2 Maria Rosa Ribas guanya el premi Concurs de la Dona Compositora amb l'obra 12 haikús japonesos
* 1 2 «María Rosa Ribas Monné». Fondaziones Adkins Chiti: Donne in musica. [Consulta: 28 maig 2020].

## Enllaços externs

* Biografia a l'Associació catalana de compositors
# CS-345

La CS-345 (Carretera Secundària 345) és una carretera de la Xarxa de Carreteres d'Andorra, que comunica la CG-3 a Ordino amb Segudet. També és anomenada Carretera de Segudet.
Segons la codificació de carreteres d'Andorra aquesta carretera correspon a una Carretera Secundària, és a dir, aquelles carreteres què comuniquen una Carretera General amb un poble o zona.
Aquesta carretera és d'ús local ja què només l'utilitzen los veïns de les poblacions que recorre.
La carretera té en total 0,4 quilòmetres de recorregut.

## Punts d'Interés

* Museu Postal d'Andorra
* Auditori Nacional d'Andorra
* Museu de la Miniatura

### Museu de la Miniatura

Matrioixques i crucifixos que cal admirar amb lupa i microscopi. Les obres del Museu de la Miniatura d'Ordino et deixaran bocabadat amb el seu detall.
Museu de la Miniatura, a Andorra, és un espai expositiu de gran interès per als amants de l'art, particularment per aquelles persones que valorin la minuciositat dels detalls. Està ubicat a la localitat d'Ordino i es compon d'obres molt variades, resultat de l'esforç de Nicolai Siadristy, un artista ucraïnès considerat un dels millors del món en aquesta especialitat. El museu es troba a l'interior de l'Edifici Maragda, al Carrer Mossèn Cinto Verdaguer, a Ordino.
Què es pot veure al Museu de la Miniatura d'Ordino
El Museu de la Miniatura acull microminiatures elaborades amb materials nobles, com l'or i el platí, a més de materials comuns, com paper, llavors de fruites o grans d'arròs, i creades a mà per Nicolai Siadristy. Al museu podem trobar nombroses mostres de les famoses matrioixques o nines russes; els exemplars més petits són un autèntic prodigi en aquesta disciplina. També podràs contemplar crucifixos, objectes d'art sacre i altres tipus de peces d'art. Per poder apreciar aquest treball al 100%, el visitant pot (i deu) utilitzar un microscopi en alguns casos.
Malgrat les reduïdes dimensions, el Museu de la Miniatura també dedica un espai a la comprensió de l'elaborada feina de Nicolai Siadristy, amb una petita àrea d'audiovisuals on es projecten imatges sobre la seva vida i la seva obra.

## Recorregut

* Ordino (CG-3)
* Segudet
| Tipus de Sortida | Direcció de la sortida | Carretera que hi enllaça | Qm |
| CS-345 | Ordino | CG-3 | 0 |
| | Segudet | Carrer de la Creu del Noral | 0,4 |

## Referències

* ↑ «Mapa General de Carreteres Andorranes». Arxivat de l'original el 2018-03-28. [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «Carreteres de La Massana». Arxivat de l'original el 2018-04-05. [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ «Museu de la Miniatura (Ordino)». [Consulta: 25 abril 2018].

## Vegeu també

* Llista de Carreteres d'Andorra

## Enllaços externs

* Informació sobre la carretera a aquesta pàgina (en francès)
# William Talman

William Talman (1650 - 1719) va ser un arquitecte anglès.
Alumne de Christopher Wren, el treball més famós de Talman és Chatsworth House considerat el primer habitatge privat barroc a Anglaterra. Talman tenia fama de ser un home de mal humor, difícil de tractar, i aquesta va ser la raó per la qual es va triar a John Vanbrugh com arquitecte de l'habitatge més notable del barroc anglès: el castell de Howard.
Al llarg de la seva carrera, Talman va treballar en nombroses cases de camp angleses com Hanbury Hall, Worcestershire Herriard Park, Hampshire Kimberley Hall, Norfolk Lowther Castle o Cumbria Milton Hall.