OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Port de Haifa

El port de Haifa (en hebreu: נמל חיפה) és un port marítim israelià. La ciutat de Haifa té un port natural d'aigües profundes que opera l'Autoritat Portuària d'Israel, és obert tot l'any i serveix tant a vaixells de càrrega com de passatgers. Anualment més de 22 milions de tones de mercaderies passen pel port. Més de 1.000 persones treballen en el port, amb un increment de fins a 5.000 quan els creuers de turistes arriben a Haifa. El Port de Haifa, està situat al nord del barri del centre de Haifa, al costat de la mar Mediterrània i arriba fins a tres kilómetres al llarg de la costa central de la ciutat. El port es fa servir amb finalitats militars, industrials i comercials.

## Referències

* ↑ Radius of destruction Arxivat 2008-07-23 a Wayback Machine., Haaretz.
# Castanyó

El castanyó o sepió (Sepia elegans) és una espècie de mol·lusc cefalòpode de la família Sepiidae. Es pesca comercialment.

## Descripció

És una sípia de mida petita, que pot arribar a fer fins 9 cm. La seva coloració és vermellenca al dors. A la base dels seus tentacles presenta dues fileres de ventoses en ziga-zaga. Es diferencia d'altres espècies del seu gènere per l'extensió afuada del cos per sobre del seu cap.

## Distribució i hàbitat

Es pròpia de la mar Mediterrània i de l'oceà Atlàntic central i nord-oriental. Es troba principalment en zones litorals sobre fons sorrencs o de fang, a partir d'uns 25 m de fondària.

## Comportament

Durant l'hivern es troba en aigües pregones, però a la primavera i estiu es trasllada a aigües somes per a reproduir-se. L'època de pondre els ous és de març a octubre.

## Referències

* ↑ «sepió» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* ↑ World Register of Marine Species - Finn, J.; Bouchet, P.; Gofas, S. «Sepia elegans» (en anglès). WoRMS, 2016. [Consulta: 25 agost 2016].
* 1 2 3 4 Norman, Mark. Guía de Cefalópodos del Mundo (en español). Elche, España: Grupo M&G Difusión, 2000, p. 320. ISBN 84-95223-06-6.
* ↑ Barratt, I.; Allcock, L. «Sepia elegans». IUCN Red List of Threatened Species. IUCN, 2012, 2012, pàg. e.T162579A920760. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2012-1.RLTS.T162579A920760.en [Consulta: 25 agost 2016].
* 1 2 3 4 Riedl, R.. Fauna y Flora del Mar Mediterráneo (en español). Barcelona, España: Ediciones Omega, 2011, p. 904. ISBN 978-84-282-0767-6.
* ↑ Bouchet, P.; Gofas, S. «Sepia elegans Blainville, 1827». World Register of Marine Species, 2012. [Consulta: 25 gener 2013].
# Regne de la Baixa Borgonya

Regne de la Baixa Borgonya, Regne de Provença, Regne d'Arel·lat o Regne de la Borgonya Cisjurana són denominacions historiogràfiques per un regne format pel Bosó de Provença, al territori sud-oriental de l'Imperi Carolingi, l'any 879, després de la mort del rei Lluís II de França.
Les seves fronteres la formaven la mar Mediterrània al sud, Septimània al sud-oest, Aquitània a l'oest, la Borgonya Transjurana al nord i el Regne d'Itàlia a l'est.
Després d'aconseguir la neutralitat de la França Oriental al Tractat de Ribemont, els dos fills de Lluís II de França, Lluís III i Carlemany (que s'havien repartit la França Occidental), varen atacar al Bosó, i l'any 882 el seu territori es va integrar al regne de Carlemany. En morir aquest, l'any 884, va passar a mans del seu fill Carles el Gras, que va morir l'any 888.L'any 890, després de la revolta d'Arnulf de Caríntia, Lluís III el Cec, fill de Bosó, va ser coronat rei de la Baixa Borgonya.
Lluís el Cec va ser cridat a Itàlia per Adalbert II de Toscana, que desitjava evitar el control que Berenguer I d'Itàlia estava obtenint a la península. Lluís va derrotar a Berenguer i va ser coronat Emperador Germànic pel Papa Benet IV. Berenguer va derrotar a Lluís l'any següent, expulsant-lo d'itàlia i fent-li prometre que no tornaria. No obstant, ho va tornar a intentar l'any 905, sent derrotat de nou. En aquella ocasió, com a càstig per trencar la seva promesa, Lluís va ser cegat. Els títols de rei d'Itàlia i Emperador Germànic van passar a ser ostentats per Berenguer. Incapacitat per exercir la seva funció de rei, Lluís va nomenar regent a Hug d'Arle, comte de Provença. Durant una nova guerra civil italiana, Hug va ser escollit rei d'Itàlia l'any 924, i va passar els dos anys següents intentant expulsar de la península al seu rival Rodolf II de Borgonya (rei de l'Alta Borgonya). Lluís el Cec va morir l'any 928 i Hug n'heretà el seu tron. No va aconseguir estabilitzar el seu poder per mitjà de l'aliança matrimonial amb Mariozza (la vertadera governant a Roma). Durant els següents cinc anys, Hug va haver de combatre contra les invasions magiars i les incursions dels pirates sarraïns. L'any 934, Hug va firmar la pau amb Rodolf de l'Alta Borgonya, a canvi de concedir-li el regne de la Baixa Borgonya. Ambdues Borgonyes es van fusionar formant l'anomenat Regne d'Arle.

## Referències

* ↑ Histoire administrative de la Lorraine, p. 29, a Google Books
* ↑ Docteur Augustin Cabanès: "Les morts mystérieuses de l'histoire", volume 1.
* ↑ Guillon, Aimé. Raoul ou Rodolphe, devenu roi de France l'an 923: dissertation historique (en francès). Chez l'Editeur, 1827, p. 60.
# Ressonància de Glashow

La ressonància de Glashow, proposada per Sheldon L. Glashow el 1959, és la producció ressonant del bosó W en una col·lisió d'un antineutrí-electró amb un electró: ν e$^-$ → W$^−$. El llindar d'energia de l'antineutrí per a aquest procés (amb un electró en repòs al sistema de laboratori) és de 6.3 PeV (6.3 10$^{15}$ eV). Aquest procés és considerat per a la detecció i estudis de neutrins còsmics d'alta energia als experiments IceCube (a l'Antàrtida) i ANTARES (a la mar Mediterrània), i al futur telescopi de neutrins KM3NET.
L'energia llindar de l'antineutrí d'aquest procés (per a l'electró en repòs al referencial del laboratori) ve donada per la fórmula:
$E_{\nu }={\frac {M_{W}^{2}-(m_{e}^{2}+m_{\nu }^{2})}{2m_{e}}}\approx {\frac {M_{W}^{2}}{2m_{e}}}$, equivalent a 6.3 PeV.
Una observació de la ressonància amb una significació estadística de 2.3σ va ser feta per l'experiment IceCube al pol sud el 2021.

## Referències

* ↑ Glashow, S. L. «Resonant Scattering of Antineutrinos». Phys. Rev., 118, 1960, p. 316-317. DOI: 10.1103/PhysRev.118.316.
* ↑ Collaboration, IceCube «Detection of a particle shower at the Glashow resonance with IceCube». Nature, 591, 10-03-2021, pàg. 220-224. DOI: 10.1038/s41586-021-03256-1.
* ↑ Distefano, Carla «Giant ice cube hints at the existence of cosmic antineutrinos». Nature, 591, 10-03-2021, pàg. 206-207. DOI: 10.1038/d41586-021-00486-1.
# Estació de Verdaguer

Mapa Metro Línia 4 :
Mapa Metro Línia 5 :
Mapa TramBesòs T4, T5 i T6 :
Verdaguer és una estació de les línies L4 i L5 del Metro de Barcelona situada sota el passeig de Sant Joan l'estació de la L4 i sota el carrer de Provença l'estació de la L5 al districte de l'Eixample de Barcelona. També és una estació de la línia T4 del Tram de Barcelona, situada a l'avinguda Diagonal.
El 1970 es va inaugurar l'estació de la L5 del Metro de Barcelona, amb el nom de General Mola. Tres anys més tard, el 1973 es va inaugurar l'estació de la L4 com a part del primer tram de la línia IV entre Joanic i Jaume I.
El 1982 amb la reorganització dels números de línies i canvis de nom d'estacions va adoptar el nom actual. El 2024 s'hi va inaugurar l'estació de tramvia.

## Serveis ferroviaris

Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Trinitat Nova | Joanic | Girona | La Pau |
| Cornellà Centre | Diagonal | Sagrada Família | Vall d'Hebron |
| Trambesòs |||||
| terminal | terminal | Sicília | Estació de Sant Adrià |
| Tram de Barcelona |||||
| Projectat |||||
| Bon Viatge | Diagonal | Sicília | Gorg |
| Hospital Sant Joan Despí | TV3 | Diagonal | Sicília | Gorg |
| Quatre Camins | Diagonal | Sicília | Gorg |
| Bon Viatge | Diagonal | Sicília | Port de Badalona |
| Hospital Sant Joan Despí | TV3 | Diagonal | Sicília | Port de Badalona |
| Quatre Camins | Diagonal | Sicília | Port de Badalona |

## Accessos

* Passeig de Sant Joan
* Carrer de Bailèn
* Carrer de Girona
* Avinguda Diagonal

## Referències

* ↑ «el metro de barcelona - línia L5 - Verdaguer». [Consulta: 3 juliol 2022].
* ↑ «el metro de barcelona - línia L4 - Verdaguer». [Consulta: 3 juliol 2022].
* ↑ «D'on venen els noms de les estacions de l'L5 del metro?», 08-04-2021. [Consulta: 3 juliol 2022].

## Vegeu també

* Llista d'estacions del metro de Barcelona
* Llista d'estacions de tramvia de la regió metropolitana de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Eleccions legislatives gregues de 1932

Les eleccions legislatives gregues de 1932 se celebraren el 25 de setembre de 1932, durant la Segona República Hel·lena. Va guanyar el Partit Liberal i Elevthérios Venizelos va formar govern.
| Eleccions legislatives gregues de 1932 | Eleccions legislatives gregues de 1932 | Eleccions legislatives gregues de 1932 | Vots | Vots | Vots | Escons | Escons |
| Eleccions legislatives gregues de 1932 | Eleccions legislatives gregues de 1932 | Eleccions legislatives gregues de 1932 | No. | % | +− % | No. | +− |
| Partit Liberal Komma Fileleftheron | Elevthérios Venizelos | 398,779 | 34.04 | | 98 | |
| Partit Popular Laikon Komma | Panagis Tsaldaris | 395,974 | 33.80 | | 95 | |
| Partit Progressista Proodeftikon Komma | Georgios Kafandaris | 97,836 | 8.35 | | 15 | |
| Partit Agrari Agrotikon Komma | | 72,311 | 6.17 | | 11 | |
| Partit Comunista de Grècia Kommunistikon Komma Ellados | Nikolaos Zachariadis | 58,223 | 4.97 | | 10 | |
| Partit d'Agricultors i Treballadors Agrotikon kai Ergatikon Komma | Alexandros Papanastasiou | 69,057 | 5.89 | | 8 | |
| Partit Nacional Radical Ethnikon Rizospastikon Komma | Georgios Kondilis | 44,798 | 3.82 | | 6 | |
| Partit dels Lliurepensadors Komma Eleftherofronon | Ioannis Metaxàs | 18,591 | 1.59 | | 3 | |
| Partit Conservador Democràtic Syntiritiko Demokratikon Komma | Andreas Michalakopoulos | 7,145 | 0.61 | | 2 | |
| Anti-Venizelistes independents | | 1,221 | 0.10 | | 0 | |
| Venizelistes independents | | 305 | 0.03 | | 2 | |
| Altres partits | | 8,917 | 0.76 | | 0 | |
| Independents | | 5.895 | 0,50 | | 0 | |
| Vots vàlids | Vots vàlids | 1,171,637 | 100,00 | | 250 | |
| Vots nuls | Vots nuls | 4.346 | | | | |
| Total | Total | 1.175.983 | | | | |
| Participació | Participació | % | | | | |
| Electorat | Electorat | | | | | |
| Font: Web d'eleccions de Lar; Fundació del Món Hel·lènic; Fundació Nacional de Recerca "Elevthérios K. Venizelos" Arxivat 2009-04-22 a Wayback Machine. ||||||||
# Blaveta de la farigola

La blaveta de la farigola (Pseudophilotes panoptes) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels licènids (Lycaenidae) endèmica de la península Ibèrica.

## Distribució i hàbitat

Tota Portugal i l'estat espanyol (absent en algunes regions septentrionals de la península i a Balears). Pròpia de regions amb clima mediterrani o amb forta influència d'aquest clima.

## Descripció

Envergadura alar de 18 a 24 mm, cosa que el converteix en un dels ropalòcers més petits d'Europa. Anvers blavós amb tonalitats negres a mesura que ens apropem als marges. Revers gris marró amb punts negres (incloent un a la cel·la de les ales anteriors), absència de punts taronges. Fímbries ratllades. Eruga verda amb taques obliqües més clares i tres línies longitudinals rosades.

## Hàbitat

Habita en zones obertes i seques, estepes mediterrànies o zones d'herba baixa pedregoses on creixi la planta nutrícia de l'eruga, principalment Thymus mastichina, T. villosus, T. zygis, farigola (T. vulgaris) i sajolida (Satureja montana). Als hàbitats adients rics en farigola, acostuma a ser comuna.

## Període de vol

Generalment vola en una generació a l'any a principis de primavera, encara que en algunes localitats s'ha registrat una segona generació parcial. Hiberna com a pupa.

## Costums

La posta se'n realitza sobre les fulles o les flors de la planta nutrícia.

## Referències

* ↑ «Noms de papallones | TERMCAT». [Consulta: 25 novembre 2024].
* 1 2 3 4 5 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.
* ↑ «Pseudophilotes panoptes» (en anglès). [Consulta: 26 gener 2014].

## Enllaços externs

* Moths and Butterflies of Europe and North Africa (anglès).
* Asturnatura (castellà).
* Biodiversidad virtual (castellà).
# Elevthérios Venizelos (Creta)

Elevthérios Venizelos era un municipi a l'interior de l'illa grega de Creta, a la prefectura de Khanià. Va rebre aquest nom en honor del polític cretenc Elevthérios Venizelos, que era fill del poble de Murniés. Amb el pla Kal·likratis es va integrar en el nou municipi de Khanià.
# Sarah Hammer

Sarah Kathryn Hammer (Redondo Beach, Califòrnia, 18 d'agost de 1983) és una ciclista nord-americana especialista en persecució i òmnium. Campiona del món diversos cops, va aconseguir dues medalles de plata als Jocs Olímpics de Londres, i dues més, també de plata, als Jocs de Rio.

## Palmarès

* 2006
** Campiona del món de persecució individual
* 2007
** Campiona del món de persecució individual
* 2010
** Campiona del món de persecució individual
** Campiona als Campionats Panamericans en persecució individual
** Campiona als Campionats Panamericans en persecució per equips (amb Dotsie Bausch i Lauren Tamayo)
** Campiona als Campionats Panamericans en Òmnium
* 2011
** Campiona del món de persecució individual
* 2012
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Londres en Òmnium
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Londres en Persecució per equips (amb Dotsie Bausch i Jennie Reed)
* 2013
** Campiona del món de persecució individual
** Campiona del món d'Òmnium
* 2014
** Campiona del món d'Òmnium
* 2015
** Medalla d'or als Jocs Panamericans en Òmnium
** Campiona als Campionats Panamericans en Òmnium
** Campiona als Campionats Panamericans en persecució per equips (amb Kelly Catlin, Jennifer Valente i Ruth Winder)
* 2016
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Rio de Janeiro en Òmnium
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Rio de Janeiro en Persecució per equips (amb Kelly Catlin, Chloe Dygert i Jennifer Valente)
** Campiona del món en Persecució per equips (amb Kelly Catlin, Chloe Dygert i Jennifer Valente)

### Resultats a la Copa del Món

* 2002
** 1a a Sydney, en Puntuació
* 2005-2006
** 1a a Los Angeles, en Persecució
** 1a a Manchester, en Puntuació
** 1a a Los Angeles, en Scratch
* 2006-2007
** 1a a Los Angeles, en Persecució
** 1a a Los Angeles, en Puntuació
** 1a a Los Angeles, en Scratch
* 2009-2010
** 1a a Cali, en Persecució
* 2010-2011
** 1a a Cali i Manchester, en Òmnium
* 2011-2012
** 1a a Cali i Londres, en Òmnium
* 2012-2013
** 1a a la Classificació general i a la prova d'Aguascalientes, en Òmnium
* 2013-2014
** 1a a Aguascalientes, en Òmnium
* 2016-2017
** 1a a Cali, en Scratch

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Amastigot

Un amastigot és una cèl·lula que no posseeix flagels ni cilis.
El terme amastigot es fa servir generalment per descriure una determinada fase del cicle de vida dels protozous del gènere tripanosoma. Aquesta fase es coneix també amb el nom de "fase leishmanial", car en el cas de Leishmania, el cas més conegut, és la forma que pren el paràsit una vegada es troba dintre de l'hoste vertebrat. Tot i així és una fase força comuna en tots els gèneres de l'ordre Trypanosomatida.
Els amastigots són la forma intracel·lular de la fase en la que té lloc la reproducció.

## Vegeu també

* Leishmània

## Referències

* ↑ Kahn, S; M Wleklinski, A Aruffo, A Farr, D Coder and M Kahn «Trypanosoma cruzi amastigote adhesion to macrophages is facilitated by the mannose receptor». Journal of Experimental Medicine, 182, 3, 1995, pàg. 1243–1258. DOI: 10.1084/jem.182.5.1243. PMID: PMC2192192 [Consulta: 17 setembre 2009].
# Amat Baró i Gonzàlez

Amat Baró i Gonzàlez (Almacelles, el Segrià, 1982) és un poeta i filòleg català.
És fill del cantautor Xavier Baró. Forma part del grup poètic Tempestat. Va publicar el seu primer poemari el 2008. El 2014, amb el seu pare van crear l'espectacle ambulant Catalunya i Joglaria, amb textos de Llull, l'abat Oliba, Papasseit i Brossa. El 2017 presenta el seu poemari La marca de Caín, amb un recull de 30 poesies que tracten sobre l'esperit postmodern. És responsable del recitals A Cau d'Orella del bar Gilda de Lleida, amb Òscar Mur.

## Obra

* Abracadabra! Poemes i cançons (DeParís, 2008)
* On has deixat la falç? (La República dels Llibres, 2013)
* Gegantíssims (Mosaics, 2015)
* La marca de Caín (Fonoll, 2017)
* Riu avall (Fonoll, 2024)

## Referències

* ↑ «Amat Baró». Institut de Cultura. Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 13 desembre 2015].
* ↑ «Consorci per a la Normalització Lingüística». Editor, 11-12-2015. Arxivat de l'original el 2015-12-22. [Consulta: 11 desembre 2015].
* 1 2 3 4 5 «Poesia de les Caves». Ajuntament de Sant Sadurní d'Anoia, 2018. [Consulta: 30 juliol 2022].
* ↑ Barrull Castellví, Jaume. «Amat Baró: "La millor companyia per els meus poemes seria una guitarra de blues ranci"». Lectura - Suplement dominical de Segre. segre.com, 23-10-2017. Arxivat de l'original el 30 de juliol 2022. [Consulta: 30 juliol 2022].
* 1 2 «Amat Baró». Segre. segre.com, 22-09-2017. [Consulta: 30 juliol 2022].
* ↑ López, Cecília. «Juglares del siglo XXI narran la historia de Catalunya a través de los grandes autores» (en castellà). La Vanguardia', 20-05-2014. [Consulta: 13 desembre 2015].
* ↑ «Amat Baró: "La poesia catalana és un món absolutament 'caïnític', però ja em va bé"». [Consulta: 27 novembre 2017].
* ↑ «El lleidatà Amat Baró presenta el seu nou poemari, 'Riu avall'». Segre, 06-04-2024.

## Enllaços externs

* '"El nostre modern d'avui és el poeta Amat Baró, d'Almacelles" a Cabaret elèctric
* Te l'has de jugar!. Intervenció d'Amat Baró a l'Institut d'Estudis Ilerdencs, el 9 d'abril de 2013, en el marc dels actes de Sant Jordi
* "Opinions - Amat Baró". A Se7accents: informació de proximitat i periodisme reflexiu. [Consulta: 19 agost 2020]
# Manuel Losada Villasante

Manuel Losada Villasante (Carmona, Andalusia, 1929) és un bioquímic i biòleg espanyol.

## Biografia

Nascut el 20 de desembre de 1929 a Carmona (Sevilla) el 1929. Deixeble de Severo Ochoa, es va llicenciar i doctorar en farmàcia per la Universitat Complutense de Madrid, treballant posteriorment a la Universitat de Münster i la Universitat de Berkeley durant els anys 50.
Abans de ser nomenat catedràtic de Bioquímica de la Universidad Hispalense de Sevilla, va dirigir durant tres anys el Instituto de Biología Celular del CSIC. El seu interés primordial com a investigador se centra en la fotosíntesi i altres sistemes bioquímics de conversió d'energia.
Juntament amb l'Instituto Nacional de Biodiversidad de Costa Rica, el 1995 fou guardonat amb el Premi Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica, per les seves investigacions pioneres i essencials sobre l'assimilació fotosintètica del nitrogen, clau fonamental pel desenvolupament de la vida.

## Enllaços externs

* (castellà) Fundació Príncep d'Astúries, Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica 1995 Arxivat 2010-05-05 a Wayback Machine.
# Josep Verd i Sastre

Josep Verd i Sastre (Palma, 1879-Santa Maria del Camí, 1959)
Va fer la carrera de medicina a Barcelona (1902). Va ampliar estudis a la Sorbona. El 1903 i 1904 va publicar a la Revista balear de ciencias médicas traduccions d'articles de medicina de G. Kasarinov i Frantz Giegel. S'instal·là com a metge a sa Cabaneta fins al 1915, que passà a Santa Maria del Camí, on des de 1918 fou metge titular. De 1920 a 1924 fou vocal del col·legi de metges. L'any 1922 participà en l'organització del Primer Congrés nacional de reorganització sanitària que es va celebrar a Palma.
Va treballar de manera activa per la millora de les condicions sanitàries locals. La seva tasca com a metge de Santa Maria va cobrir un període de 34 anys sense interrupció. Treballà molt contra les malalties infeccioses (va tenir una actuació exemplar en el contagi de grip de 1918) i en la prevenció sanitària. Va dur a terme un extens recull de dades estadístiques de morbiditat i mortalitat de Santa Maria del Camí del 1871 al 1950.
El 1955 li fou concedida l'Ordre Civil de Sanitat en la categoria d'argent. L'any 1976 l'Ajuntament de Santa Maria del Camí li dedicà un carrer.

## Referències

* ↑ Simonet i Salas, Josep M i Maria Francesca «Josep Verd i Sastre. Metge titular de Santa Maria del Camí». I Jornades d'estudis locals, Ajuntament de Santa Maria del Camí, Santa Maria del Camí, 1998, pàg. 237-253..
# Joan Ignasi Valentí Marroig

Joan Ignasi Valentí Marroig (Palma, 1901 - 1936) va ser un psiquiatre mallorquí.
Estudià el batxillerat a l'Institut Balear amb la promoció que es titulà el 1918. A la Universitat de Barcelona es va llicenciar en ciències naturals (1922) i en medicina (1925) i s'hi doctorà en medicina (1926). Va ser ajudant interí a la càtedra d'Higiene de la Facultat de Medicina de la Universitat de Barcelona. El 1930 va fer estudis de psiquiatria a París. Muntà a Palma una consulta privada, el 1927, on atenia una clientela nombrosa. Treballà a la Clínica Mental i va ser inspector municipal de sanitat de Palma. Entre 1928 i 1930 va ser professor interí de Ciències Naturals de l'Institut de Segona Ensenyança de Palma. El 1933 obtingué el títol de mestre a l'Escola Normal de Mestres de Palma. Fou un dels primers en preocupar-se de treballadors socials i de la necessitat de treballar amb els menors amb problemes mentals. El 1933 va fer part d'una comissió de la Diputació Provincial encarregada d'estudiar els problemes infantils. El 1933 va dirigir la secció de psiquiatria infantil del Museu Pedagògic Provincial de les Balears. Fou nomenat inspector municipal de sanitat. El 1936 signà el manifest Resposta dels mallorquins al missatge dels catalans. De 1934 a 1935 va ser el secretari del Col·legi Oficial de Metges de les Balears. Va ser membre de l'Associació per la Cultura de Mallorca. Publicà treballs de la seva especialitat i articles a la premsa. A títol pòstum va ser nomenat magister de la Maioricensis Schola Lullística.

## Obra

* La paràlisi general masculina al manicomi de Palma de Mallorca (1931)
* La lluita contra la follia. Assaig de vulgarització (1931)
* Escoles per a anormals i escoles per a superdotats (Ideari a desenrotllar) (1934)

## Referències

* ↑ CONTRERAS, A.; GARCÍA, A.; OLIVER JAUME, Jaume «Ciències Mèdiques i Ciències de l’Educació: una interacció amb història. (Notes per a una contextualització de Joan Ignasi Valentí)». Educació i Cultura: revista mallorquina de Pedagogia, 1989, pàg. 169-177.
* ↑ GARCÍA MAS, Alexandre; OLIVER JAUME, Jaume. Joan Ignasi Valentí i Marroig. Psiquiatria i educació a Mallorca (1900-1936). Palma: Edicions UIB, 1991. ISBN 978-84-7632-135-5.
* ↑ MESTRE, Bartomeu; PARELLADA I FELIU, Dídac «El Doctor Joan Ignasi Valentí Marroig, i la seva obra psiquiatrica». Gimbernat: Revista d’Història de la Medicina i de les Ciències de la Salut, 1985, pàg. 167-172.
* ↑ «Valentí Marroig, Joan Ignasi». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 17. Palma: Promomallorca, p. 396. ISBN 84-8661702-2.
# Josep Mir Peña

Josep Mir Peña (Palma, 1877 - 1955) fou un metge mallorquí.
El 1904 formava part de la junta directiva del Col·legi Medico-Farmacèutic de les Balears. Soci de Creu Roja des d'abans de 1905. L'any 1907 va ser metge protector de l'Asil Bressol de Santa Catalina, a Palma. Va presidir el Col·legi de Metges de les Balears de 1923 a 1930 i de 1940 a 1946. Casat amb Eugènia Vanrell Grimaud. Va signar la Resposta als Catalans.

## Referències

* ↑ Història del Col·legi de Metges de les Balears" (1882-2007). Catàleg de l'exposició.