OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Julhan

Julhan (en francès Juillan) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.235 | 2.115 | 2.420 | 3.175 | 3.483 | 3.506 | 3.903 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Robert Vignes | PRG |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Sent German d'Estulh

Sent German d'Estulh (en francès Saint-Germain-d'Esteuil) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 915 | 1.003 | 764 | 855 | 1.020 | 1.087 | 1.177 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Jacques Corsan | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Per què s'assassina un magistrat?

Per què s'assassina un magistrat? (títol original: Perché si uccide un magistrato) és un pel·lícula italiana dirigida per Damiano Damiani estrenada el 1974. Ha estat doblada al català.

## Argument

El cineasta Giacomo Solaris celebra el seu últim èxit: una pel·lícula de suspens polític que conta la mort d'un jutge massa a prop de la màfia. Escandalitzat, un autèntic magistrat, originari de Sicília, exigeix l'embarg de la pel·lícula. Mor poc després, en les mateixes circumstàncies que el personatge de Giacomo Solaris. Aquest només s'adona que un poder ocult tira els cordills quan els seus amics són assassinats un a un.

## Repartiment

* Franco Nero: Giacomo Solaris
* Marco Guglielmi: Mari d'Antonia
* Françoise Fabian: Antonia Traini
* Mico Cundari: Director'
* Renzo Palmer: Terrasisi
* Ennio Balbo
* Giancarlo Badessi
* Pierluigi Aprà
* Luciano Catenacci: Meloria
* Eva Czemerys: Sabina
* Tano Cimarosa
* Claudio Gora
* Elio Zamuto
* Damiano Damiani
* Giorgio Cerioni: Valgardeni

## Referències

* ↑ esadir.cat. Per què s'assassina un magistrat?. esadir.cat.
* ↑ «Perché si uccide un magistrato?». The New York Times.
# Descans en la fugida a Egipte

Descans en la fugida a Egipte és un quadre pintat per Caravaggio l'any 1597 i que actualment s'exposa al Palazzo Doria-Pamphili de Roma.
Va ser el primer quadre de Caravaggio que abordava temes bíblics, i va formar part del conjunt dedicat al seu mecenes, Francesco del Monte, qui anys més tard el donà al palau Aldobrandini (com un regal a Climent VIII, d'aquesta família). La seva autoria no és discutida, però el que sí que està en disputa és la resta de les llunetes que Caravaggio «va realitzar» per del Monte, la majoria són atribuïts als seus deixebles Domenichino i Albani. Anys més tard, els pintors francesos Poussin i Lorrain visitarien, per separat, Roma. Ambdós definirien aquest quadre com «un paisatge heroic».

## Referències

* ↑ Mancini, Giulio. Considerazioni sulla pittura: Commento alle opere del Mancini di Luigi Salerno (en italià). Accad. Naz. dei Lincei, 1957, p. 224.
* ↑ Calvesi, Maurizio. Le realtà del Caravaggio (en italià). G. Einaudi, 1990, p. 202. ISBN 978-88-06-11710-8.
* ↑ Langdon, Helen. Caravaggio (en castellà). Edhasa, 2002-11, p. 154. ISBN 978-84-350-2647-5.
# Cabàs e lo Massés

Cabàs e Lo Massès (en francès Cabas-Loumassès) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània. Limita amb els municipis d'Arroeda, Besuas e Bajon, Aussòs, Manent e Montaner i Sent Blancat.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Henri Soumeillan | Divers droite |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 83 | 90 | 83 | 72 | 56 | 50 | 48 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 22 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Riu Cubia

El Cubia (en asturià, Cubia) és un riu del centre d'Astúries, afluent per l'esquerra del riu Nalón.
El seu nom, coincident amb el d'una població del concejo de Grado, prové segons Xosé Lluis García Arias de la veu caput upia (vora riu), essent caput una preposició llatina i upia derivat d'una veu preromana amb el mateix origen que el llatí aqua (aigua).
Naix al pic La Berza, a la parròquia de Tolinas en el conceyu de Grado. Els seus afluents principals són el Menéndez i el Vega. El seu curs travessa les poblacions de Tolinas, Las Villas (Las Villas y Noceda), Villamarín, Santianes de Molenes (Bárzana, Momalo, San Miguel y Tejedo), Pereda (Agüera y Villanueva), La Mata (Llantrales), Grado i Castañedo.

## Referències

* ↑ «Río Cubia» (en espanyol europeu). Confederación Hidrográfica del Cantábrico. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ García Arias, Xosé Lluis. Contribución a la gramática histórica de la lengua asturiana y a la caracterización etimológica de su léxico (en castellà). Universidad de Oviedo, 1988, p. 291. ISBN 978-84-7468-150-5.
* ↑ Rodríguez Pérez, Carmen «La evolución geomorfológica de la media montaña cantábrica: las sierras cuarcíticas de Porcaberzas y de Santa Cristina (área central de Asturias)». Ería: Revista cuatrimestral de geografía, 84, 2011, pàg. 47–75. ISSN: 2660-7018.
# Lairiça

Lairiça (en francès Layrisse) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 90 | 105 | 98 | 111 | 140 | 148 | 174 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Claude Rousse | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Vençac (Gironda)

Vençac (en francès Vensac) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 641 | 662 | 620 | 680 | 658 | 694 | 772 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Luc Piquemal | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Caccia tragica

Caccia tragica és una pel·lícula dramàtica italiana de 1947 dirigida per Giuseppe De Santis i amb actuació principal de Vivi Gioi, Andrea Checchi i Carla Del Poggio. Va formar part de l'ona cinematogràfica de postguerra del neorealisme italià. Va ser un de les dues produccions del moviment ANPI al costat de Il sole sorge ancora de l'any anterior. Michelangelo Antonioni i Carlo Lizzani van escriure el guió.

## Sinopsi

Després de la Segona Guerra Mundial, en Emília-Romanya, una cooperativa ha estat fundada per pagesos. La guerra ha destruït el país. Un grup de bandits, amb l'ex col·laboradora nazi Daniela, coneguda com 'Lili Marlene' (Vivi Gioi), sosté el camió on viatja els diners de la cooperativa. Tots els pagesos busquen als lladres en una tràgica cacera.

## Repartiment

* Vivi Gioi: Daniela ('Lili Marlene').
* Andrea Checchi: Alberto.
* Carla Del Poggio: Giovanna.
* Massimo Girotti: Michele.
* Vittorio Duse: Giuseppe.
* Checco Rissone: Mimì.
* Umberto Sacripante: el hombre cojo.
* Folco Lulli: el granjero.
* Michele Riccardini: el maresciallo.
* Eugenia Grandi: Sultana.
* Piero Lulli: el conductor.
* Ermanno Randi: Andrea.
* Enrico Tacchetti: el contable.
* Carlo Lizzani: el viejo del discurso.

## Premis i distincions
### Festival Internacional de Cinema de Venècia

| Any | Categoria | Guardonat | Resultat |
| 1947 | Millor film italià | Giuseppe De Santis | Guanyador |

### Nastro d'Argento

| Any | Categoria | Guardonat | Resultat |
| 1947 | Millor pel·lícula | Giuseppe De Santis | Guanyador |

## Referències

* ↑ «The 1940′s». Arxivat de l'original el 15 d’agost 2011. [Consulta: 8 octubre 2013].
* ↑ Nastri d'Argento 1947, mymovies.it

## Bibliografia

* Moliterno, Gino. The A to Z of Italian Cinema. Scarecrow Press, 2009.
# Netumbo Nandi-Ndaitwah

Netumbo Nandi-Ndaitwah (Oshana, 29 d'octubre de 1952), amb el sobrenom d'NNN, és una política namibiana que es va convertir presidenta electa de Namíbia després de guanyar les eleccions presidencials el 3 de desembre de 2024. És la primera dona que ocuparà aquest càrrec. El febrer de 2024 havia exercir com a vicepresidenta tercera del país. També va ser la primera dona candidata presidencial del partit Organització del Poble del Sud-Oest Africà (SWAPO) i es va presentar a les eleccions generals namibianes de 2024. El 2017, Nandi-Ndaitwah va ser escollida vicepresidenta de SWAPO, la primera dona que ocupava aquest càrrec.
Nandi-Ndaitwah també va exercir com a viceprimera ministra de Namíbia del 2015 al 2024, ministra de Relacions Internacionals i Cooperació del desembre del 2012 al 2015 i com a ministra de Medi Ambient i Turisme del març del 2010 al desembre del 2012. És membre de l'Assemblea Nacional des de 1990.

## Referències

* ↑ «SWAPO Braces for Vote Showdown». , 16-11-2022.
* ↑ «Naimibia Elects Its First Woman President». , 04-12-2024.
* ↑ «Namibia will have its first female leader after the VP wins presidential election for ruling party» (en anglès americà). KTALnews.com, 03-12-2024. [Consulta: 3 desembre 2024].
# Esclaçan e la Bastida

Esclassan e La Bastida (en francès Esclassan-Labastide) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 237 | 220 | 199 | 207 | 211 | 284 | 336 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Rober Loubet | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 22 agost 2010].
* ↑ «Mapa del Gers amb els municipis en gascó». Arxivat de l'original el 2020-10-24. [Consulta: 22 agost 2010].
# Riu del Llinar

El Riu del Llinar és un riu de l'antic terme d'Isona, actualment pertanyent al terme municipal d'Isona i Conca Dellà.
Es forma a la Sadella, a 1.323 m. alt., al nord-oest del Tossal de Moreu, des d'on davalla cap al sud-oest, en una vall que arriba a ser molt profunda en alguns llocs, sobretot al lloc on hi ha el Pont del Llinar, per damunt del qual passa la carretera de Siall. Passa ran i al sud del Mullol i al nord de Siall. Al cap de poc rep per l'esquerra el barranquet de les Marredes i quan arriba al nord del Turó de la Colomera, juntament amb altres petits barrancs forma amb ell el barranc de la Colomera.

## Referències

* ↑ «riu del Llinar». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ «Riu del Llinar». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ «ICGC - Vissir3». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. [Consulta: Tossal Moreu].
* ↑ Tutusaus, Jordi. Caminant el Pallars Jussà. Cossetània Edicions, 2007, p. 43. ISBN 978-84-9791-283-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Barbadan Devath

Barbadan Devath (en francès Barbazan-Debat) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 524 | 744 | 1.365 | 3.204 | 3.536 | 3.504 | 3.477 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Gilles Mondon | PRG |
| 2008- | Jean-Christian Pédeboy | Divers gauche |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Cinquanta ombres més fosques (pel·lícula)

Cinquanta ombres més fosques (títol original en anglès, Fifty Shades Darker) és una pel·lícula estatunidenca de drama romàntic eròtic del 2017 dirigida per James Foley i escrita per Niall Leonard, basada en la novel·la homònima d'E. L. James del 2012. Produïda per Michael De Luca Productions i Trigger Street Productions, i distribuïda per Universal Pictures, és la segona entrega de la sèrie de pel·lícules Cinquanta ombres i la seqüela de la pel·lícula del 2015 Cinquanta ombres d'en Grey. La pel·lícula és protagonitzada per Dakota Johnson i Jamie Dornan com a Anastasia Steele i Christian Grey, respectivament, amb Eric Johnson, Eloise Mumford, Bella Heathcote, Rita Ora, Luke Grimes, Victor Rasuk, Kim Basinger i Marcia Gay Harden en papers secundaris. Segueix l'Ana i en Christian quan han de decidir reactivar la seva relació, aquesta vegada sense regles, sense càstigs i sense més secrets. S'ha subtitulat al català.
Abans del llançament de Cinquanta ombres d'en Grey el 2015, hi havia una gran expectació dels fans per a la seqüela. Quan la primera pel·lícula es va estrenar en una projecció especial a la ciutat de Nova York el febrer de 2015, el desenvolupament de les seqüeles ja havien començat ràpidament. El novembre de 2015, Foley i Leonard van ser contractats respectivament per dirigir i escriure les dues seqüeles, que es rodarien de forma conjunta el 2016. El rodatge principal es va iniciar inicialment a Vancouver el juny de 2015. No obstant això, més tard es va ajornar a causa dels retards de Leonard per acabar el guió. El rodatge de Cinquanta ombres més fosques i la seva seqüela Cinquanta ombres alliberades (2018) va començar finalment el 9 de febrer de 2016 a París i Vancouver i va concloure l'11 d'abril de 2016. Danny Elfman, que havia compost la música de la primera pel·lícula, va tornar a compondre la banda sonora de la seva seqüela.
Cinquanta ombres més fosques es va estrenar a Hamburg el 7 de febrer de 2017, i als Estats Units el 10 de febrer a càrrec d'Universal Pictures. La pel·lícula va recaptar més de 380 milions de dòlars a tot el món amb un pressupost de 55 milions de dòlars, tot i rebre crítiques generalment negatives pel seu guió, interpretació i narració, tot i que algunes de les interpretacions van rebre alguns elogis. A la 38a edició dels premis Golden Raspberry, la pel·lícula va rebre nou nominacions; inclosa la de pitjor pel·lícula, pitjor actor (Dornan) i pitjor actriu (Johnson), i en va guanyar dos per a la pitjor preqüela, nova versió, plagi o seqüela i a la pitjor actriu de repartiment (Basinger).

## Referències

* ↑ «Cinquanta ombres més fosques». Goita què fan, ara!. [Consulta: 10 juliol 2024].
* ↑ «RAZZIE AWARD NOMINATIONS ANNOUNCED». Rotten Tomatoes, 21-01-2018. Arxivat de l'original el December 9, 2020. [Consulta: 21 gener 2018].
# Cronaca di un amore

Cronaca di un amore és una pel·lícula italiana de 1950 dirigida per Michelangelo Antonioni i és seu primer llargmetratge.

## Argument

A Milà, una agència de detectius privats rep la visita d'Enrico Fontana, un ric industrial de la ciutat que l'encarrega d'efectuar una investigació sobre Paola, jove i bonica noia de 27 anys i la seva esposa des de fa un any, de la qual ignora el passat.
Carloni, l'investigador, investiga a Ferrara on Paola ha viscut i ha seguit els seus estudis fins als 17 anys, abans d'instal·lar-se a la capital llombarda. S'assabenta que va marxar després de la defunció accidental de l'una de les seves 2 millors amigues, Giovanna, promesa amb Guido, l'antic amant de Paola.
Matilde, l'altra amiga de Paola, és interrogada per Carloni i, immediatament després de l'interrogatori, escriu una carta a Guido per tal d'advertir-lo que ell i Paola són l'objecte d'una investigació.
Guido va llavors a Milà, entra en contacte amb Paola i els examants decideixen trobar-se l'endemà. En aquesta cita, Paola s'assabenta dels termes de la carta de Matilde, després evoquen aquest tràgic accident d'ascensor del qual va estar víctima Giovanna i reviuen els remordiments per no fer res per tal de potser salvar-la. Paola, suposant que la investigació actual és relativa a aquest accident i desitjosa de reprendre la relació amb Guido, el convenç de quedar-se a Milà, després, molt ràpidament, reprenen la seva antiga relació amorosa. Fontana, que ha reconegut ser l'origen de la investigació, és des d'aleshores un obstacle a la seva nova felicitat i Paola empeny Guido a matar-lo. L'amant acaba acceptant i prepara un crim, fàcilment maquillable com a accident de cotxe, en el trajecte que fa diàriament Fontana.
El dia i el lloc previstos, Guido, ser feble i indecís, està a punt de renunciar a aquest projecte diabòlic però Enrico perd el control del seu cotxe sobre el paviment moll i es mata. Carloni l'havia advertit abans de la relació de la seva dona. Llavors, accident o suïcidi? Guido, sentint-se culpable, marxa de Milà i Paola...

## Premis

* 1951: Ruban d'argent a la millor música, per Giovanni Fusco
* 1951: Ruban d'argent especial per Michelangelo Antonioni per als valors humans i estilístics en la realització del film

## Repartiment

* Lucia Bosè: Paola Molon Fontana
* Massimo Girotti: Guido
* Ferdinando Sarmi: Enrico Fontana
* Gino Rossi: Carloni, el detectiu
* Marika Rowsky: Joy, una model
* Rosi Mirafiore
* Franco Fabrizi: el presentador de la desfilada de moda
* Vittoria Mondello: Matilde
* Gino Cervi
* Anita Farra
* Carlo Gazzabini
* Nardo Rimediotti
* Renato Burrini
* Vittorio Manfrino

## Referències

* ↑ «Cronaca di un amore». The New York Times.
* 1 2 el palmarès 1951 du Sindacato Nazionale Giornalisti Cinematografici Italiani (SNGCI), a imdb.com
# Ambarés e la Grava

Ambarés e la Grava (en francès Ambarès-et-Lagrave) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 5.831 | 7.134 | 7.622 | 8.105 | 10.195 | 11.206 | 12.963 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2004 | Henri Houdebert | PS |
| 2004- | Michel Héritié | PS |

## Agermanaments

* Kelheim
* Norton Radstock

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Braça (mesura)

La braça és una unitat de mesura tradicional i antropomètrica que s'ha usat mundialment en moltes cultures i moments diferents, amb diferents valors segons el cas.
Es diu així perquè equival a la longitud d'un parell de braços estesos (aproximadament sis peus).

## Com a unitat de mesura longitudinal

La braça es defineix com la distància entre la punta dels dits d'una mà i de l'altra d'una persona que manté els braços estirats en creu.

### La braça als Països Catalans

En els Països Catalans, n'hi havia dues variants, la braça i la braça reial.
* La braça sualment equivalia a 1,6718 metres (m), mida lleugerament inferior a sis peus i mig de Barcelona (1,6856 m), i una mica superior a una cana de Barcelona (1,555 m). L'extensió de terra d'una braça de llargària s'anomena braçada.
* La braça reial era una mida pròpia sobretot d'algunes localitats de la zona de Castelló de la Plana i de València, igual a 9 pams, és a dir, a 2 1/4 vares, o el que és el mateix, 2,085 m.

### Braça nàutica

També se'n diu braça de la mida itinerària equivalent a 1/1200 part de la milla marítima, és a dir, 1,543 m.
Aquesta mida s'empra sobretot per la gent de la mar per mesurar caps i xarxes, així com fondàries i distàncies curtes.

### Braça en el sistema imperial

La braça del sistema imperial d'unitats (fathom) equival a 1,8287 metres.

## Com a unitat de mesura superficial

La braça entesa com a mesura superfícial s'entén, si no es diu el contrari, referida a la braça reial. Era una mesura eminentment agrària. Equivalia a 81 pams quadrats, o el que és el mateix, 4,15548 m$^2$. Dues-centes braces reials superficials constituïen una fanecada, és a dir, 831,096 m$^2$.

## Referències

* ↑ «Braça (mesura)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Alsina i Català, Claudi; Feliu Monfort, Gaspar; Marquet i Ferigle, Lluís. Pesos, mides i mesures dels Països Catalans. Barcelona: Curial, 1990.
Unitats tradicionals de Mallorca :
# Llista mundial de diaris segons tirada

Aquesta és una llista mundial de diaris de pagament endreçats segons la seva circulació mitjana. Les xifres de circulació de diaris a tot el món són recopilades per la Federació Internacional d'Oficines d'Auditoria de Circulacions i l'Associació Mundial de Diaris i Editors de Notícies. Aquesta llista mostra les últimes xifres que estan disponibles públicament a través de qualsevol de les organitzacions. Algunes xifres són discutides. Els diaris gratuïts no són considerats en aquesta llista.

## Principals diaris per circulació

La llista següent mostra els diaris de pagament per circulació a tot el món. Les dades s'han recopilat a partir de l'informe World Press Trends 2016 de WAN-IFRA.
| Posició | Diari | País | Llengua | Circulació (milers) |
| 1 | The Yomiuri Shimbun | Japó | Japonès | 9 101 |
| 2 | The Asahi Shimbun | Japó | Japonès | 6 622 |
| 3 | USA Today | USA | Anglès | 4 139 |
| 4 | Dainik Bhaskar | Índia | Hindi | 3 818 |
| 5 | Dainik Jagran | Índia | Hindi | 3 308 |
| 6 | The Mainichi Newspapers | Japó | Japonès | 3 166 |
| 7 | Cankao Xiaoxi | Xina | Mandarí | 3 073 |
| 8 | Amar Ujala | Índia | Hindi | 2 935 |
| 9 | The Times of India | Índia | Anglès | 2 836 |
| 10 | The Nikkei | Japó | Japonès | 2 729 |
| 11 | People's Daily | Xina | Mandarí | 2 603 |
| 12 | The Chunichi Shimbun | Japó | Japonès | 2 452 |
| 13 | Hindustan | Índia | Hindi | 2 410 |
| 14 | Malayala Manorama | Índa | Malayalam | 2 343 |
| 15 | The Wall Street Journal | USA | Anglès | 2 276 |
| 16 | Bild | Alemany | Alemany | 2 220 |
| 17 | The New York Times | USA | English | 2 134 |
| 18 | Guangzhou Daily | Xina | Mandarí, Cantonès | 1 880 |
| 19 | Nanfang City News | Xina | Mandarí | 1 853 |
| 20 | Rajasthan Patrika | Índia | Hindi | 1 812 |

## Referències

* ↑ Les xifres dels diaris japonesos han estat criticades per ser sospitosos en algun cas d'oshigami, una exageració per un sobre-subministrament de diaris a les empreses.
* ↑ Milosevic, Mira. «World Press Trends 2016». WAN-IFRA, 2016. Arxivat de l'original el 2018-01-15. [Consulta: 15 gener 2018].
* ↑ «World Press Trends 2016: Facts and Figures». wptdatabase.org. WAN-IFRA. Arxivat de l'original el July 6, 2017. [Consulta: 15 gener 2018].
# Baselhac

Baselhac (en francès Bazillac) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 314 | 335 | 319 | 352 | 317 | 304 | 362 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2008 | Michèle Banet | |
| 2008- | Charles Rocheteau | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# La Lana de Gimona

La Lana Arquèr (en francès Lalanne-Arqué) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 200 | 204 | 171 | 175 | 167 | 161 | 136 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Pierre Escorsac | |
| 2008- | Thierry Bonnet | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 22 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó