OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Batalla de Termes

La batalla de Termes va ser una batalla durant la Primera Guerra Púnica que va tenir lloc el 259 aC prop de Termes d'Hímera, a la costa nord de Sicília. El general cartaginès Hamílcar va sorprendre i derrotar 6.000 soldats de les tropes aliades de Roma.
Separats de la principal força romana de 20.000 homes a causa de desavinences, els aliats van ser atacats i aixafats prop de Termes, on van patir entre 4.000 i 6.000 baixes. A conseqüència d'aquesta batalla, Hamílcar va capturar Enna i Camarina.

## Batalla

Hamílcar va atacar els aliats romans amb tot el seu exèrcit de 50.000 soldats, prenent-los per sorpresa quan es preparaven per salpar. De 4.000 a 6.000 romans van morir en la batalla.

## Referències

* ↑ Lazenby, 1996, p. 75.
* 1 2 Rankov, 2011, p. 154.
* ↑ Lazenby, 1996, p. 73–74.

## Bibliografia

* Lazenby, John Francis. The First Punic War: A Military History. Stanford, California: Stanford University Press, 1996. ISBN 0-8047-2673-6. OCLC 34371250.
* Rankov, Boris. «A War of Phases: Strategies and Stalemates 264–241». A: A Companion to the Punic Wars. Oxford: Wiley-Blackwell, 2011. ISBN 978-1-405-17600-2id.
# Lleterola (desambiguació)

«Lleterola» té aquests significats:
* Plantes generalment conegudes com lleterola, lletereses, lleterasses o lletereres:
** lleterola d'hort o lleteroleta (Euphorbia helioscopia).
** lleterola de camp (Euphorbia falcata).
* Bolets de la família de les russulàcies: lleterola (grup de bolets)
** lleterola vera o lleterola roja (Lactifluus rugatus)
** lleterola de llet groga o pinetell o rovelló bord (Lactarius chrysorrheus).
** lleterola de peu pelut (Lactarius atlanticus).
** lleterola roja o sastre (Lactifluus volemus).
** lleterola verda o de llet roent (Lactarius pyrogalus).
# Nathalie Gendron

Nathalie Gendron (Lingolsheim, 9 de juliol de 1967) fou una ciclista francesa, guanyadora d'una medalla d'or, al Campionat del món en contrarellotge per equips.

## Palmarès en carretera

* 1990
** 1a a la Chrono champenois
* 1991
** Campiona del món en contrarellotge per equips (amb Marion Clignet, Cécile Odin i Catherine Marsal)
** 1a a la Chrono champenois
** 1a a la Chrono des Herbiers

## Palmarès en pista

* 1993
** Campiona de França en Puntuació

## Referències

* ↑ «Chrono Champenois» (en anglès). cyclingnews, 15-09-2002. [Consulta: 6 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Tatiana Antóixina

Tatiana Andréievna Antóixina (en rus: Татьяна Андреевна Антошина) (Moscou, 27 de juliol de 1982) és una ciclista russa professional des del 2006 al 2014. Del seu palmarès destaquen set Campionats nacionals en contrarellotge, i dos més en ruta.
El juliol del 2016 va ser suspesa pel seu equip en donar positiu amb hormona del creixement.

## Palmarès

* 2007
** Campiona de Rússia en contrarellotge
* 2009
** Campiona de Rússia en contrarellotge
* 2010
** Campiona de Rússia en ruta
** Campiona de Rússia en contrarellotge
* 2011
** 1a a la Gracia Orlová
** 1a al Trofeu d'Or
** Vencedora d'una etapa al Tour féminin en Limousin
* 2013
** Campiona de Rússia en contrarellotge
** 1a al Tour de l'Ardecha
** Vencedora d'una etapa al Tour féminin en Limousin
* 2014
** Campiona de Rússia en ruta
** Campiona de Rússia en contrarellotge
* 2015
** Campiona de Rússia en contrarellotge
** 1a a la Nagrada Ljubljana TT
** 1a al Tour de Feminin-O cenu Českého Švýcarska i vencedora d'una etapa
** 1a al Crono de les Nacions-Les Herbiers-Vendée
** Vencedora d'una etapa al Tour de Bretanya
* 2016
** Campiona de Rússia en contrarellotge
* 2021
** 1a al Grand Prix Develi

## Referències

* ↑ «La rusa Antoshina, suspendida por dar positivo por la hormona del crecimiento». europapress.es, 04-07-2016 [Consulta: 17 agost 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Nuredduna

Nuredduna és un personatge mitològic balear creat pel poeta Miquel Costa i Llobera. És una sibil·la, protagonista del poema èpic intitulat La deixa del geni grec.
El nom Nuredduna va ser encunyat pel mateix Costa i Llobera sobre la base de la paraula "nur", el significat del qual en llengües antigues de l'Orient s'associa amb el foc i la llum (نور).

## Història

El poema liriconarratiu La deixa del geni grec va ser escrit l'any 1900, a Pollença, pel poeta Miquel Costa i Llobera.
En aquest poema èpic es narra l'aventura d'uns grecs, desembarcats fa mil·lennis a Mallorca, a Bocchoris, prop del Port de Pollença. Amb ells, viatja un jove rapsoda, Melesigeni, un alter ego d'Homer. Així, es relata com aquests grecs són fets presoners per les tribus de foners nadiues de l'illa, que es disposen a sacrificar-los als talaiots propers a les coves d'Artà. Emperò una nit, la sacerdotessa mallorquina Nuredduna, enamorada del jove poeta Melesigeni, es decideix a alliberar-lo mentre els altres compatriotes són sacrificats als Déus. Entretant, amb l'apremi de la fugida, Melesigeni oblida dins la cova la seva lira. Serà aquesta la deixa del geni grec, el classicisme que fecundarà la cultura popular i donarà lloc a la poesia culta.

## Llegat i repercussió

El novembre del 1971, l'Ajuntament de Palma va decidir rendir homenatge al poeta Costa i Llobera, amb motiu del cinquantenari de la seva mort. La corporació municipal va encarregar a l'artista mallorquina Remigia Caubet la creació d'una escultura i monument al poeta pollencí. En l'actualitat, diversos carrers i edificis de les Balears porten el seu nom, entre d'altres, a Palma i Pollença. L'obra Nuredduna (1947) és una òpera en llengua catalana, amb música d'Antoni Massana i Bertran i llibret de Miquel Forteza i Pinya. L'asteroide (16852) Nuredduna pertanyent al cinturó d'asteroides, regió del sistema solar que es troba entre les òrbites de Mart i Júpiter, deu el seu nom a la figura mitològica creada pel poeta Costa i Llobera.

## Referències

* ↑ Costa i Llobera i el món clàssic (1854-1922). Lleonard Muntaner Editor, p. 221.
* ↑ «La deixa». El País, 16-04-2009.
* ↑ Diario Última Hora - Nuredduna, más bella que una diosa
* ↑ Partitura completa
* ↑ «(16852) Nuredduna». IAU Minor Planet Center. [Consulta: 10 gener 2022].
# Zhu Jiner

Zhu Jiner (nascuda el 16 de novembre de 2002), és una jugadora d'escacs xinesa que té el títol de Gran Mestra des de 2020.

## Resultats destacats en competició

El 2016, va guanyar el Campionat del món d'escacs Juvenil en la categoria d'edat sub-14. El 2017, va ser tercera a la Zona Asiàtica 3.5 després de Zhai Mo i Ni Shiqun, i es va classificar per al Campionat del món d'escacs femení de 2018. Aquell mateix any, va rebre el títol de Mestra Internacional Femenina de la FIDE. El 2018, Zhu Jiner va guanyar la medalla de bronze al Campionat d'escacs ràpid femení de la Xina.
Va participar en les tres primeres etapes del Gran Premi Femení FIDE 2022-23. A Astana, el primer torneig, hi va quedar tercera amb un 6,5/11, a Múnic va empatar al cinquè lloc amb un 5,5/11 i a Nova Delhi, va quedar empatada primera amb Aleksandra Goryachkina i Bibisara Assaubayeva amb una puntuació de 6/9. La seva actuació a Nova Delhi li va valer la seva última norma de GM, però a l'abril de 2023 encara no se li havia atorgat el títol.

## Referències

* ↑ «2017Women's world champion chess championship Zona l 3.5 setembre 2017 China FIDE Chess Tournament details». ratings.fide.com.
* ↑ Herzog, Heinz. «World Youth Chess Championships 2016 G14». Chess-Results.com.
* ↑ Herzog, Heinz. «2017Women's world champion chess championship Zonal 3.5». Chess-Results.com.
* ↑ Herzog, Heinz. «2018 China Rapid Chess Championships». Chess-Results.com.
* ↑ «Standings — FIDE Grand prix, Astana 2022» (en anglès). womengrandprix.fide.com. [Consulta: 5 abril 2023].
* ↑ «Standings — FIDE Grand prix 2023» (en anglès). womengrandprix.fide.com. [Consulta: 5 abril 2023].
# Jonathan Tah

Jonathan Glao Tah (Hamburg, l'11 de febrer de 1996) és un futbolista professional alemany que juga com a defensa central amb el Bayer Leverkusen. La seva mare és alemanya i el seu pare és de Costa d'Ivori. És internacional amb la selecció alemanya.

## Palmarès
### Bayer Leverkusen

* 1 Bundesliga: 2023-24
* 1 Copa alemanya: 2023-24
* 1 Supercopa alemanya: 2024

## Referències

* ↑ «Jonathan Tah - Abwehr».
* ↑ Whelan, Padraig. «🚨 Bayer Leverkusen crowned German champions for first time 🏆» (en anglès). OneFootball, 14-04-2024. [Consulta: 14 abril 2024].
* ↑ Gómez, Amador. «El Leverkusen gana la Copa y conquista un doblete histórico en Alemania» (en castellà). elcorreo, 25-05-2024. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ «Leverkusen conquista la Supercopa y logra triplete alemán» (en castellà). ESPN, 17-08-2024. [Consulta: 19 agost 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a kicker.de (alemany)
# GIV-4031

La GIV-4035 és una carretera actualment gestionada per la Diputació de Girona. La GI correspon a la demarcació de Girona, i la V al seu antic caràcter de veïnal. Discorre pels termes municipals de Ger, de la comarca de la Cerdanya. Uneix les poblacions de Ger i de Meranges a través d'una carretera de 9 quilòmetres.

## Enllaços externs

* La GIV-4035 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Bernat de Gualbes

Bernat de Gualbes (Barcelona, ? - Barcelona 1422). Doctor en dret civil i canònic. Fill de Bernat de Gualbes de Terrades.

## Biografia

Va estudiar dret civil i canònic a la Universitat de Bolonya.
El 1396 fou l'advocat fiscal del procés que havia de jutjar dels càrrecs de corrupció i malversació diferents cortesans del rei difunt Joan I. El 1397 era nomenat assessor del governador del Rosselló i la Cerdanya. Aquell mateix any també fou assessor del batlle general de Catalunya sobre com s'havia de recuperar el patrimoni reial alienat durant els anteriors regnats.
Fou conseller segon de Barcelona entre 1404 i 1405. El 1408-1409 en va ser conseller en cap.
Va dur a terme diverses missions sobre el Cisma d'Occident per a Martí l'Humà i Benet XIII d'Avinyó, entre elles la d'anar al Concili de Pisa del 1409 juntament amb Domènec Ram.
Durant l'interregne de 1410-1412, després de la mort del rei Martí, fou la cara pública de l'antiurgellisme al parlament català. Per tant, quan fou nomenat compromissari a Casp el 1412, va votar perquè Ferran de Trastàmara fos el nou rei de la Corona d'Aragó, amb la qual cosa era l'únic i imprescindible membre de la terna catalana que votà per ell.
Un cop Ferran ja era el rei, es va apressar a nomenar Gualbes vice-canceller de la Cancelleria Reial aquell mateix any. Amb aquest càrrec fou el responsable de jutjar el comte Jaume II d'Urgell després que aquest es rebel·lés contra el nou monarca.
Posteriorment, el 1415, ocupà el càrrec de Mestre del Racional.

## Vegeu també

* Compromís de Casp
* Jaume II d'Urgell
* Benet XIII d'Avinyó
* Ferran d'Antequera
# Col·legi de les Quatre Nacions

El Col·legi de les Quatre Nacions fou un projecte inclòs en el testament del Cardenal Mazzarino.

## Història

En 1661, en el seu testament, el Cardenal Mazzarino va disposar que la seva immensa fortuna fos emprada en la fundació d'un col·legi destinat a la preparació gratuïta de seixanta homes pertanyents a les quatre nacions agrupades i sotmeses a l'obediència real després de la signatura dels tractats: Pau de Westfàlia i Tractat dels Pirineus duta a terme el 1648 (d'aquí la procedència del nom: Col·legi de les Quatre Nacions: Artois, Alsàcia, Pinerolo i Catalans del Rosselló i Cerdanya.
Mazzarino volia ser enterrat, com ho havia estat el Cardenal Richelieu en la Sorbona. Mazzarino va llegar, així mateix, el conjunt de les seves obres a la biblioteca del nou edifici que hauria de romandre obert per a tots els literats dues vegades per setmana.
Colbert va encarregar a l'arquitecte Luis Le Vau el disseny dels plànols del col·legi que se situaria devant del Louvre.
La construcció de l'edifici es va dur a terme entre els anys 1662-1688.
La biblioteca, herència de Mazzarino, va ser oberta al públic el 1691. Durant la Revolució Francesa el Col·legi de les Quatre Nacions va passar a ser, successivament: Col·legi de la Unitat, Casa d'arrests, Seu del Comitè de Salut Pública, Escola Central Superior i Escola de Belles Arts.
El 1805 a petició de Napoleó I l'Institut de França va ser traslladat del Louvre a l'antic Col·legi de les Quatre Nacions. Antoine Vaudoyer va transformar la capella en un saló per a les sessions dels Acadèmics.
# Pontogeneus

Pontogeneus és un gènere extint de cetacis de la família dels basilosàurids que visqueren durant l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils a Egipte i el sud-est dels Estats Units. Descrit pel paleontòleg estatunidenc Joseph Leidy el 1852 a partir d'una vèrtebra cervical, es tracta d'un nomen dubium. Eren els únics dorudontins de mida comparable a la dels basilosaurins, cosa que podria indicar que en són el tàxon germà. El nom genèric Pontogeneus significa ‘nascut del mar’.

## Referències

* ↑ Berta, 2017, p. 28.
* ↑ Thewissen, 1998, «Middle to Late Eocene Basilosaurines and Dorudontines» (M. D. Uhen).
* 1 2 Palmer, 1904, p. 557.
* ↑ Perrin, Wursig i Thewissen, 2002, «Basilosaurids» (M. D. Uhen).

## Bibliografia

* Berta, A. The Rise of Marine Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2017. ISBN 9781421423265.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Perrin, W. F.; Wursig, B.; Thewissen, J. G. M. Encyclopedia of Marine Mammals (en anglès). 2a edició. Academic Press, 2002. ISBN 0-12-551340-2.
* Thewissen, J. G. M. The Emergence of Whales (en anglès). Springer Science+Business Media, 1998. DOI 10.1007/978-1-4899-0159-0. ISBN 978-1-4899-0159-0.
# Nipponotusukuru

Nipponotusukuru és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. Es pot trobar al Japó.
Fou descrit per primera vegada per H. Saito i H. Ono l'any 2001.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Nipponotusukuru enzanensis Saito & Ono, 2001 (Espècie tipus)
* Nipponotusukuru spiniger Saito & Ono, 2001

## Referències

* ↑ «Gen. Nipponotusukuru Saito & Ono, 2001». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Saito, H.; Ono, H. «New genera and species of the spider family Linyphiidae (Arachnida, Araneae) from Japan». Bulletin of the National Museum of Nature and Science Tokyo (A), vol. 27, 2001, pàg. 1–59.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# 573 aC

L'any 573 aC es un any del calendari gregorià. En l'Imperi Romà havia estat conegut com l'any 181 Ab urbe condita. La denominació de 573 aC per aquest any ha estat utilitzada des de principis de l'edat mitjana, quan es va establir l'era del calendari de l'Anno Domini per denominar els anys.

## Esdeveniments

* Es funden els Jocs Nemeus a Nèmea, Grècia (data tradicional).
* Finalitza el Setge de Tir (586-573 aC) fet per Nabucodonosor II de Babilònia. A Tir, Fenícia.
* El profeta Ezequiel té una visió del futur Segon Temple uns 200 anys abans de la seva construcció.

## Necrològiques

* El Duc Li de Jin, governant de l'estat de Jin.

## Referències

* ↑ Apollodorus, iii.6
* ↑ Pausanias, viii, 50; Plutarca, Philop. 11
* ↑ Vogelstein 1950–51, p. 198
* ↑ Garstad 2016, p. 179
* ↑ Ephʿal 2003, p. 186
* ↑ Sima Qian. «zh:晉世家» (en xinès). Records of the Grand Historian. [Consulta: 12 abril 2012].
# Calconatronita

La calconatronita és un mineral de la classe dels carbonats. El seu nom prové del grec chalcos, pel coure, i natró, el nom modern de la forma natural en què es troba el carbonat de sodi.

## Característiques

La calconatronita és un carbonat hidratat de coure i sodi de fórmula química Na₂Cu(CO₃)₂·3H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic en forma de crostes de gra fi de plaques pseudohexagonals o en forma de llistons; també de manera massiva, en forma de butllofes i pel·lícules.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la calconatronita pertany a «05.CB - Carbonats sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations grans (carbonats alcalins i alcalinoterris)» juntament amb els següents minerals: termonatrita, natró, trona, monohidrocalcita, ikaïta, pirssonita, gaylussita, baylissita i tuliokita.

## Formació i jaciments

La calconitrita es forma com un component de la pàtina en artefactes de bronze, i pel que sembla és característica d'entorns de corrosió àrids; també es pot formar com a mineral secundari poc comú a la zona d'oxidació de dipòsits polimetàl·lics.
Va ser descoberta l'any 1955 a Egipte. També ha estat trobada a diferents indrets d'Alemanya, la mina de níquel Carr Boyd Rocks, a la Comarca de Menzies (Austràlia Occidental, Austràlia); a Zunderwand, a Erlacher Bock (Caríntia, Àustria); a la pedrera Poudrette, al Mont Saint-Hilaire (Quebec, Canadà); als estats estatunidencs de Colorado, Michigan i Virgínia; a diferents indrets de la Bohèmia (República Txeca); a una mina de sal de Bex (Vaud, Suïssa); a la mina Santa Rosa, al Districte de Santa Rosa-Huantajaya (Regió de Tarapacá, Xile). Als territoris de parla catalana ha estat descrita a la mina Eureka (La Torre de Cabdella, Pallars Jussà).
Sol trobar-se associada a altres minerals com: cuprita, atacamita, paratacamita, guix, brochantita, malaquita, atzurita, epsomita, magnesita niquèlica, glaucosferita, takovita, georgeïta, carrboydita.

## Referències

* 1 2 «Chalconatronite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 3 maig 2017].
* 1 2 3 4 «Chalconatronite» (en anglès). Hanbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 4 maig 2017].
* ↑ «Chalconatronite from Eureka mine, Castell-estaó, La Torre de Cabdella, La Vall Fosca, El Pallars Jussà, Lleida, Catalonia, Spain». Mindat. [Consulta: 13 gener 2024].
# Bartomeu Trias i Comas

Bartomeu Trias i Comas (Barcelona, 14 de febrer de 1876 - Barcelona, 11 de febrer de 1965) fou un empresari i polític carlí català, pare de Carles Trias Bertran.

## Biografia

Era comerciant de cereals. Fou militant de la Comunió Tradicionalista, president de la Joventut Tradicionalista de Barcelona i gerent de l'òrgan del partit, El Correo Catalán. Fou candidat carlí per Igualada a les eleccions generals espanyoles de 1916, però no fou escollit. Sí que seria elegit diputat pel districte de Vic a les eleccions generals espanyoles de 1918 i 1919. Malgrat que tenia el vistiplau de la Lliga Regionalista a les eleccions generals espanyoles de 1920 fou derrotat per Ramon Vilaplana i Forcada, un regionalista independent. Per això fou nomenat senador per Barcelona en 1920 i per Girona en 1923.
Amb altres empresaris, va encapçalar la manifestació en suport del general Primo de Rivera que l'any 1923 va discórrer entre la Borsa i la Capitania General de Barcelona. Fou vicepresident del Banc de Barcelona. Durant la Guerra Civil espanyola va ser oficial del Requetè.

## Referències

* ↑ Trias Sagnier, Centro-Derecha en Cataluña a Blanco y Negro, 2 d'agost de 1975
* ↑ http://prensahistorica.mcu.es/es/catalogo_imagenes/grupo.cmd?posicion=1&path=1008755&presentacion=pagina
* ↑ Isidre Molas Els senadors carlins de Catalunya (1901-1923) Ed. Universitat de Barcelona, p.21
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ «Una nissaga de polítics i intel·lectuals». La Vanguardia, 26-03-2017.
# Josep Elias i Cornet

Josep Elias i Cornet (París, 1941-Cadaqués, 1982) fou un poeta català que publicà en castellà i català.
El 1967 va publicar la seva primera obra Lejos de casa (1967) i poc després Cruzar una calle para escaparse de casa (1968), que estaven emmarcats dins de l'estil del realisme líric de l'època. La seva darrera obra en castellà va ser el 1974, amb 20 boyards papel maíz. També va traduir del francès al castellà. La seva primera obra en català fou Per a un duc Bach escriví música d'orgue, a Weimar (1971), que va obtenir el premi Carles Riba. Més endavant, amb Ideari a la recerca de la fruita tendra (1976) va començar un nou estil, molt més reflexiu i amb certa ironia, que es va confirmar amb La dona del capità (1977) i Descomposicions (1980) premi Documenta 1980. Va morir el 1982 i es va publicar Davant del fet com si no hi fos (1982) ja de manera pòstuma.
Josep Elias i Cornet era net del pintor Feliu Elias i Bracons.

## Obra
### Poesia

* Per a un duc Bach escriví música d'orgue, a Weimar. Barcelona: Proa, 1971.
* Ideari a la recerca de la fruita tendra. Barcelona: Lumen, 1976.
* Davant el fat com si no hi fos. Barcelona: José Batlló, 1982.

### Narrativa

* La dona del capità. Barcelona: Laia, 1977.
* Descomposicions. Barcelona: Edicions 62, 1981.

## Referències

* ↑ País, Ediciones El «Josep Elías, poeta catalán» (en castellà). El País [Madrid], 02-07-1982. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Josep Elias i Cornet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Broch, director, Àlex. Diccionari de la LITERATURA CATALANA. Barcelona334: Enciclopèdia Catalana, 2008. ISBN 9788441218239.
* ↑ Sala, Josep Maria «De dos premis "Carles Riba"». Diari La Vanguardia, 06-09-1973, pàg. 48.
* ↑ (Redacció) «Josep Elias, ganador del primer premio <<Documenta-1980>>». Diari La Vanguardia, 21-11-1980, pàg. 35.
* 1 2 Redacció «Murió Josep Elias». Diari La Vanguardia, 02-07-1982, pàg. 41.
* 1 2 «Josep Elias». [Consulta: 3 desembre 2018].

## Vegeu també

* Premi Carles Riba de Poesia
* Llibreria Documenta
# George Monck

George Monck (Merton, 6 de desembre de 1608 - Londres, 3 de gener de 1670) fou un militar i polític anglès que va servir Carles I, però que amb l'arribada de la Commonwealth d'Anglaterra va decidir treballar per a Oliver Cromwell.
Durant la guerra anglo-escocesa, el juliol de 1651, les forces de Cromwell van creuar el Fiord de Forth cap a Fife i el 20 de juliol van derrotar els escocesos a la batalla d'Inverkeithing. El Nou Exèrcit Model va avançar cap a Perth permetent a Carles II, al capdavant de l'exèrcit escocès, traslladar-se cap al sud a Anglaterra. Cromwell va seguir Carles a Anglaterra, deixant George Monck per acabar la campanya a Escòcia. Monck va prendre Stirling el 14 d'agost i Dundee l'1 de setembre. A Anglaterra Cromwell va combatre els darrers partidaris reialistes i definitivament va vèncer el Rei Carles II el 1651 i aquest va haver de fugir a França. L'any següent, el 1652, es van eliminar les restes de la resistència realista i, segons els termes de la "Tender of Union", els escocesos van rebre 30 escons en un Parlament unit a Londres, amb el general Monck com a governador militar d'Escòcia. Cromwell eliminà el sistema polític d'Escòcia, que va passar a ser quasi una província més d'Anglaterra si ve no va haver-hi expropiacions de terres.
Quan Cromwell va morir, Monck convocà el parlament per restaurar la dinastia dels Stuart i atorgar el tron a Carles II d'Anglaterra. El seu sepulcre és situat a l'Abadia de Westminster.

## Referències

* ↑ Carpenter, 2005, p. 158.
* ↑ Carpenter, 2005, p. 185.
* ↑ Dand, Charles Hendry. The Mighty Affair: how Scotland lost her parliament (en anglès). Oliver and Boyd, 1972, p. 20.
* ↑ «SMITH, George (-d.1619), of Madford House, Exeter, Devon | History of Parliament Online» (en anglès). [Consulta: 27 juny 2020].

## Bibliografia

* Carpenter, Stanley D. M.. Military Leadership in the British Civil Wars, 1642-1651: "The Genius of this Age" (en anglès). Psychology Press, 2005. ISBN 978-0-7146-5544-4.