OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Haze (pel·lícula de 2005)

Haze (ＨＡＺＥ ヘイズ) és una pel·lícula de misteri de terror japonesa del 2005 escrita i dirigida per Shinya Tsukamoto que també estrelles de la pel·lícula. Després d'aparicions a diversos festivals internacionals el 2005, la pel·lícula va debutar al Japó el 4 de març de 2006. Existeixen dues versions de la pel·lícula: el llançament original, una versió curta de 25 minuts; i el que el director Tsukamoto va anomenar "Versió llarga", que dura 49 minuts.

## Argument

Un home es desperta, tancat en una mena de laberint subterrani, tan estret que amb prou feines pot moure's. No recorda d'on venia ni com va entrar en aquest infern. Té una ferida profunda i dolorosa a l'abdomen. Comença a moure's pels estrets confins d'aquest laberint, intentant sobreviure a les trampes mortals sempre presents. De vegades s'ha de moure per la força de les dents... En un lloc ple d'extremitats esquinçades i putrescents, coneix una dona -també amnèsica- i junts intenten trobar respostes en va. Quan l'home està disposat a rendir-se, la dona decideix netejar un pas d'una claveguera; mentre la segueix, la perd de vista...

## Repartiment

* Shinya Tsukamoto
* Kaori Fujii (藤井かほり)
* Takahiro Murase (村瀬貴洋)
* Takahiro Kandaka (神高貴宏)
* Masato Tsujioka
* Mao Saito (さいとう真央)

## Recepció

Keith Uhlich de Slant Magazine va premiar la pel·lícula amb tres estrelles i mitja de quatre, i va escriure: "Molts directors, sens dubte, tindrien una perspectiva de Déu de l'heroi de Haze, però Tsukamoto afavoreix un estil de càmera íntim que compensa la pel·lícula de gènere sturm und drang i basa la seva pel·lícula en una perspectiva terriblement mortal." Niina Doherty de HorrorNews.net gva donar una crítica positiva a la pel·lícula, elogiant l'atmosfera claustrofòbica, el disseny sonor i la cinematografia de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ «ja:ＨＡＺＥ ヘイズ» (en japanese). AllCinema. [Consulta: 16 octubre 2013].
* ↑ «Twitch Film». Arxivat de l'original el 2012-07-31. [Consulta: 7 abril 2024].
* ↑ Uhlich, Keith. «Review: Haze - Slant Magazine». SlantMagazine.com. Keith Uhlich, 22-09-2005. [Consulta: 7 agost 2019].
* ↑ Doherty, Niina. «Film Review: Haze (2005)». HorrorNews.net. Niina Doherty, 14-12-2005. [Consulta: 7 agost 2019].

## Enllaços externs

* «Haze» (en japanese). Official Site. Arxivat de l'original el 2010-06-27. [Consulta: 7 abril 2024].
# Jalmari Helander

Jalmari Helander (nascut el 21 de juliol de 1976) és un guionista i director de cinema finlandès. És conegut per la pel·lícula Rare Exports: A Christmas Tale de 2010 (que Cate Blanchett n va nomenar com una de les seves pel·lícules favorites), amb la que va guanyar el premi a la millor pel·lícula i el premi a la millor direcció al XLIII Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya. El 2014 va dirigir la pel·lícula d'acció i aventures Caça major protagonitzada per Samuel L. Jackson i el 2022 la pel·lícula d'acció de la Segona Guerra Mundial Sisu, premi a la millor pel·lícula al LV Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya. Abans de dedicar-se als llargmetratges, Helander va dirigir diversos curtmetratges i comercials de televisió premiats.
Helander és cunyat de l'actor Jorma Tommila i oncle matern del fill de Jorma, Onni, que han actuat en les seves pel·lícules.

## Filmografia
### Llargmetratges

* Rare Exports: A Christmas Tale (2010)
* Caça major (2014)
* Sisu (2022)
* Sisu 2 (TBA)
* Jerry and Ms. Universe (TBA)

### Curtmetratges

* Iceman (1999)
* Maximillian Tarzan (1999)
* Ukkonen (2001)
* Rare Exports, Inc. (2003)
* Rare Exports: The Official Safety Instructions (2005)
* The Fakir (2006)

### Sèries de televisió

* Luottomies (2016–2018)
* Perfect Commando (2020–)

## Referències

* ↑ «Jalmari Helander | BFI | BFI», 27-12-2013. Arxivat de l'original el 2013-12-27. [Consulta: 25 maig 2023].
* ↑ Papa Noel gana en Sitges, El País, 16 de octubre de 2010, consultado el 17 de octubre del mismo año.
* ↑ 'Sisu': la ganadora del Festival de Sitges 2022 es una gloriosa orgía de acción ultraviolenta que ilustra el verdadero significado de la "experiencia cinematográfica", espinof.com, 18 d'octubre de 2022
* ↑ «TIFF.net | Big Game», 04-02-2015. Arxivat de l'original el 2015-02-04. [Consulta: 25 maig 2023].
* ↑ «Nyt se vahvistui: Sisu 2 on tekeillä – Jalmari Helander palaa ohjaajaksi» (en finès). Muropaketti, 20-12-2023. [Consulta: 29 desembre 2023].
* ↑ Rare Exportsin tekijä Jalmari Helander ohjaa scifiseikkailun – FBI-agentti ja hakkeri ufojahdissa – Episodi (in Finnish)
# Johns

Johns (estilitzt com a johns) és una pel·lícula dramàtica nord-americana de 1996 escrita i dirigida per Scott Silver i protagonitzada per David Arquette i Lukas Haas, que interpreten prostituts que treballen a Santa Monica Boulevard.

## Argument

És la nit de Nadal i en John (David Arquette) està adormit en un parc de Los Angeles. Es desperta mentre algú li està robant les sabates, en les quals guarda els seus diners. Persegueix el lladre però no el pot atrapar. En John està enfadat no només perquè aquestes són les seves sabatilles esportives "afortunats", sinó perquè està intentant acumular prou diners per passar una nit en un hotel elegant per celebrar el seu aniversari, que també és Nadal. Cada vegada que John reuneix diners, mitjançant la prostitució o el robatori de clients, se li prenen per robatori o com a compensació per un tracte de drogues on va estafar el traficant.
Mentrestant, Donner (Lukas Haas), un company que és nou al carrer i que s'ha enamorat de John, intenta convèncer en John perquè l'acompanyi a Branson (Missouri). Donner té un familiar que hi dirigeix un parc temàtic i que els pot aconseguir feina. John inicialment es resisteix a la idea, però, després d'algunes experiències especialment dolentes, accepta anar-hi.
John i Donner tenen prou diners per a dos bitllets d'autobús a Branson, però John té una darrera "cita" per guanyar diners per a les despeses. Després de la seva trobada sexual en un motel, però, la "cita" de John està penedida per haver superat l'acte. Li insisteix en John que no és gai. En John somriu i diu que ell tampoc. Però la seva "cita" creu que John s'està burlant d'ell i es torna violent, colpejant John fins a la mort sense pietat.
Donner va a la recerca de John i el troba al motel. Donner arrossega el cos sense vida d'en John des del bany fins al llit i confessa amb llàgrimes que va ser ell qui li va robar les sabatilles esportives i els diners en un intent desesperat de persuadir en John de marxar de la ciutat amb ell.

## Repartiment

* David Arquette com a John
* Lukas Haas com a Donner
* Wilson Cruz com a Mikey
* Keith David com a Homeless John
* Christopher Gartin com a Eli
* Elliott Gould com a Manny Gold
* Terrence Dashon Howard com Jimmy, The Warlock
* Nicky Katt com a "Mix"
* Richard Kind com a Paul Truman
* John C. McGinley com a Danny Cohen
* Richard Timothy Jones com el Sr. Popper
* Alanna Ubach com a Nikki
* Arliss Howard com a John Cardoza
* Nina Siemaszko com a Tiffany, la prostituta
* Craig Bierko com a predicador de ràdio de Nadal

## Premis i nominacions

* Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1996 Millor director novell - Scott Silver (1996)
* XVII edició de la Mostra de València: Premi del Públic.

## Lançament en DVD

Johns es va publicar al DVD de la Regió 1 el 29 de febrer de 2000.

## Referències

* ↑ Even Midnight Cowboys Have Sunshine Dreams, The New York Times, 31 de gener de 1997
* ↑ Imanol Uribe gana el Oro en un palmarés lleno de Conchas vacías, ABC, 29 de setembre de 1996
* ↑ El filme argelino «Las hermanas Hamlet», Palmera de Oro, ABC, 18 de setembre de 1996

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Leona (pel·lícula)

Leona és una pel·lícula dramàtica mexicana del 2018 i el debut com a director d'Isaac Cherem. Va ser escrit per Cherem i Naian González Norvind. González Norvind també protagonitza una jove jueva a Ciutat de Mèxic que s'enamora d'un home no jueu, Iván (Christian Vazquez).
La pel·lícula es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Morelia el 22 d'octubre de 2018. La pel·lícula també va aparèixer a la programació de diversos festivals internacionals de cinema jueu com el Festival de Cinema Jueu de Filadèlfia, Festival de Cinema Jueu d'Atlanta, al Jewish Motifs International Film Festival de Polònia i l'UK Jewish Film Festival. Segons Cherem, la pel·lícula es va estrenar als cinemes mexicans l'octubre de 2019, seguida d'una estrena a les sales nord-americanes per part de Menemsha Films entre l'any següent i el 2021.

## Resum de la trama

Ariela, una jove artista de la Ciutat de Mèxic d'una família jueva siriana, es veu pressionada perquè trobi una parella adequada. Desenvolupa sentiments per un home no jueu, Iván (Christian Vazquez). Això la presenta un dilema mentre sopesa la relació amb la desaprovació de la seva família i comunitat.

## Repartiment

* Naian González Norvind com Ariela
* Christian Vázquez com Iván
* Carolina Politi com Estrella
* Daniel Adissi com Gabriel
* Margarita Sanz com Abuela
* Ana Kupfer com Rebeca
* Emma Dib com Liz
* Rodrigo Corea com Miguel
* Elías Fasja com Simón
* Ricardo Fastlicht com Moisés
* Adriana Llabres com Cordelia

## Premis i nominacions

| Premi | Categoria | Nominats | Resultat |
| Festival Internacional de Cinema de Morelia | Ull a millor llargmetratge mexicà | Leona | Nominat |
| Festival Internacional de Cinema de Morelia | Millor actriu | Naian González Norvind | Guanyadora |
| LXIII edició dels Premis Ariel. | Millor actriu | Naian González Norvind | Nominada |
| LXIII edició dels Premis Ariel. | Millor coactuació femenina | Margarita Sanz | Nominada |
| LXIII edició dels Premis Ariel. | Millor coactuació femenina | Carolina Politi | Nominada |
| LXIII edició dels Premis Ariel. | Millor guió original | Isaac Cherem Naian Gónzalez Norvind | Nominats |
| LXIII edició dels Premis Ariel. | Millor opera prima | Leona | Nominada |
| LXIII edició dels Premis Ariel. | Millor vestuari | Ximena Guzmán | Nominada |
| LXIII edició dels Premis Ariel. | Millor música original | Jacobo Lieberman | Nominat |

## Referències

* ↑ Leona Arxivat 2020-08-08 a Wayback Machine. Philadelphia Jewish Film Festival. Retrieved on 19 October 2019
* 1 2 Leona Atlanta Jewish Film Festival. Retrieved on 19 October 2019
* ↑ Leona Jewish Motifs International Film Festival. Retrieved on 19 October 2019
* ↑ Leona UK Jewish Film Festival. Retrieved on 19 October 2019
* ↑ Mexican Director's Jewish Theme The Jerusalem Post. 27 March 2019
* ↑ «Premios Ariel 2021. Lista completa de nominaciones» (en castellà), 18-08-2021. [Consulta: 19 agost 2021].
* ↑ «Estos son todos los ganadores del premio Ariel 2021» (en castellà), 26-09-2021. [Consulta: 27 setembre 2021].
# Llengües pekodianes

Les llengües pekodianes són un subgrup de la família de les llengües carib. Les llengües són parlades als estats brasilers del Mato Grosso i Pará i constitueixen la branca més meridional del carib.
Meira i Chousou-Polydouri (2015) consideren que el pekodià ha descendit de les migracions caribanes que van venir del nord, ja que la diversitat lingüística carib es concentra al nord d'Amèrica del Sud.

## Llengües

Les llengües pekodianes són:
* Bakairí
* Ikpeng
* Arára de Pará
* Yarumá (Suyá)
* Amonap (Kuikuro–Kalapalo, Matipuhy)

## Classificació interna

Carvalho classifica les llengües pekodianes de la següent manera.

### Branca pekodiana

* Bakairí
* Grup dialectal Kampot
** Ikpeng
** Arára de Pará
** Apiaká do Tocantins
** Parirí
** Yarumá
El terme Kampot fou encunyat per Carvalho (2020) a partir de la innovació lèxica *kampot "foc" que defineix el clúster dialectal.

## Paraules de préstec

Les llengües pekodianes tenen diversos préstecs de llengües no caribanes, incloses les llengües yuruna i arawak.
El pekodià també pot haver influït en bororoanes i en altres famílies de llengües no caribs.

## Referències

* 1 2 3 Carvalho, Fernando O. de (2020). Tocantins Apiaká, Parirí and Yarumá as Members of the Pekodian Branch (Cariban). Revista Brasileira de Línguas Indígenas - RBLI. Macapá, v. 3, n. 1, p. 85-93, 2020.
* ↑ Meira S, Birchall J, Chousou-Polydouri S. 2015. A character-based internal classification of the Cariban family. Talk presented at the 48th Annual Meeting of the Societas Linguisticae Europaea, Leiden, Netherlands, Sept. 4.
* ↑ Meira, Sérgio. 2006. A família lingüística Caribe (Karíb). Revista de Estudos e Pesquisas v.3, n.1/2, p.157-174. Brasília: FUNAI. (PDF)
* ↑ Gildea, Spike. 2012. "Linguistic studies in the Cariban family", in Campbell & Grondona, eds, The Indigenous Languages of South America: A Comprehensive Guide. Berlin/Boston: De Gruyter Mouton.
* ↑ Jolkesky, Marcelo Pinho De Valhery. 2016. Estudo arqueo-ecolinguístico das terras tropicais sul-americanas. Ph.D. dissertation, University of Brasília.
# László Kaszás Kaszner

László Kaszás Kaszner (Budapest, 18 de febrer de 1938) fou un futbolista hongarès de la dècada de 1960.

## Trajectòria

Començà la seva carrera al Vasas SC de Budapest, va marxar del seu país després de la invasió russa, aprofitant un partit del seu club a Alemanya. És traslladà a Barcelona on estaven els seus amics hongaresos Kubala i Kocsis, No va debutar en el FC Barcelona, per una sanció de la UEFA al marxar del seu país. Va jugar alguns partits amistosos marcant un total de 5 gols. Dos anys més tard fitxà pel Reial Madrid on tampoc jugà cap partit de lliga. El 1960 fou cedit al Racing de Santander, on va deixar un gran record, i un any més tard fitxà pel Venezia de la lliga italiana. Un any més tard retornà a la lliga espanyola per jugar primer al CE Constància, i el 1963 al RCD Espanyol. Un cop abandonà l'Espanyol jugà dues temporades a la UE Lleida, i amb una breu estada a la North American Soccer League acabà la seva carrera al Terrassa FC.

## Referències

* ↑ «Llegó un delantero húngaro para el Barcelona». Mundo Deportivo, 16-09-1957.
* 1 2 «Kaczas no deja el futbol» (en castellà). El Mundo Deportivo, 31-07-1971.
* ↑ Rota, Davide. «Hungarian Players and Coaches in Italy». RSSSF, 09-01-2001.
* ↑ «LOS TRÁNSFUGAS Y SUS PARTIDOS EN EL CAMPO RIVAL» (en castellà). El Mundo Deportivo, 19-12-2007.

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
* Perfil a NASL Arxivat 2017-08-31 a Wayback Machine.
# Mademoiselle de Paris (pel·lícula de 2010)

Mademoiselle de Paris és la primera pel·lícula pornogràfica francesa coproduïda l'any 2010 per Marc Dorcel i usuaris d'Internet a través de la plataforma comunitària MyDorcel. Va ser dirigit per Hervé Bodilis i protagonitzada per Jade Laroche, Jessica Fiorentino, Nina Roberts, Claire Castel, Anna Polina, Suzie Carina, Black Angelika, Aleska Diamond, James Brossman, Eric Park, J.P.X., Ian Scott i Alex.
La pel·lícula es va rodar a París el juny de 2010, el pressupost de 185.000 € va ser pagat en un 49% per Marc Dorcel i en un 51% pels productors d'Internet de MyDorcel.

## Sinopsi

La parisenca dia i nit sap ser sexy per atreure les mirades cap a ella i fer trobades molt inusuals...

## Repartiment

* Aleska Diamond
* Alex
* Anna Polina
* Black Angelika
* Claire Castel
* Eric Park
* Ian Scott
* Jade Laroche
* James Brossman
* Jessica Fiorentino
* J.P.X.
* Nina Roberts
* Suzie Carina

## Nominacions

* Premis AVN de 2012: millor pel·lícula estrangera i millor director de pel·lícula estrangera.

## Referències

* ↑ Class of 2015: Meet the AVN Hall of Fame Inductees, avn.com
* ↑ «AVN Awards 2012: The Nominees». Adult Video News, 06-12-2011. Arxivat de l'original el 10 de març 2016. [Consulta: 13 gener 2013].

## Enllaços externs

* MyDorcel Arxivat 2018-06-30 a Wayback Machine.
# Marius Holst

Marius Holst (nascut el 15 de gener de 1965) és un cineasta, productor i guionista noruec.

## Educació

Holst va estudiar a la London International Film School. El 1990, la seva pel·lícula de diploma va ser nominada al Premi Amanda al millor curtmetratge, i als Premis de l'Acadèmia d'Estudiants i va guanyar el Grand Prix Potier del BBC Drama Award.

## Carrera

El 1994 el seu primer llargmetratge Ti kniver i hjertet va ser un èxit de taquilla a Noruega, i es va convertir en un èxit de festivals internacionals, guanyant el Prix de Montreal al Festival Internacional de Cinema de Montreal i el Premi Blaue Engel al 45è Festival Internacional de Cinema de Berlín.
Marius Holst és cofundador i propietari de la productora 4 ½, juntament amb el seu també director Pål Sletaune i els productors Turid Øversveen i Håkon Øverås. Fundada el 1998, la companyia produeix tant llargmetratges com anuncis publicitaris.

## Denúncia d'agressió sexual

El març de 2007, durant una emissió de ràdio a NRK P3, Holst i l'artista Morten Abel van ser acusats per l'artista i pintora Marianne Aulie d'intentar drogar-la i violar-la durant una festa a mitjans dels anys noranta. Aulie i l'entrevistadora Mina Hadjian van ser criticades més tard per l'emissió, mentre que Holst i Abel van negar l'acusació a través dels seus advocats.

## Filmografia

* 1990: Besøkstid
* 1994: Ti kniver i hjertet
* 1996: Lukten av mann
* 1996: 1996: Pust på meg!
* 2001: Øyenstikker
* 2005: Ekko av Ibsen (Kjøter)
* 2006: Blodsbånd
* 2010: L'illa dels oblidats
* 2018: Mordene i Kongo

## Referències

* 1 2 Norwegian Film Institute. «Marius Holst». nfi.no. [Consulta: 24 desembre 2011].
* ↑ «Berlinale: 1995 Prize Winners». berlinale.de. [Consulta: 31 desembre 2011].
* 1 2 «- Aulie har brukt NRK» (en noruec bokmål). www.vg.no, 13-03-2007. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ Aftenposten: Navnga to kjendiser som sexovergripere
* ↑ Bent Johan Mosfjell. «Ytringsfriheten til Marianne Aulie» (en noruec bokmål). Liberaleren, 13-03-2007. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ «Aulie: - Dette er kvinnekamp» (en noruec bokmål). www.vg.no, 12-03-2007. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ Marcus Husby. «- De prøvde å voldta meg» (en noruec). Se og Hør, 12-03-2007. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ «Kjendiser avviser anklager om voldtektsforsøk» (en noruec bokmål). www.vg.no, 12-03-2007. [Consulta: 21 gener 2024].

## Enllaços externs

* Marius Holst´s Statement about Mirush
* Interview about Dragonfly a la BBC
# Celebochoerus

Celebochoerus és un gènere extint de mamífers artiodàctils de la família dels súids que visqueren al sud-est asiàtic des del Pliocè superior fins al Plistocè mitjà, fa entre 3,6 milions d'anys i 126.000 anys. Se n'han trobat restes fòssils a les Filipines i Indonèsia. Eren súids enormes, amb ullals que estaven situats més enrere i que es projectaven més cap enfora que en els porcs senglars d'avui en dia. Les femelles els tenien més petits que els mascles. El nom genèric Celebochoerus significa 'porc de Cèlebes'.

## Referències

* 1 2 Entrada «Celebochoerus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 31 octubre 2023].
* 1 2 Ingicco, T. «A new species of Celebochoerus (Suidae, Mammalia) from the Philippines and the paleobiogeography of the genus Celebochoerus Hooijer, 1948» (en anglès). Universitat de Wollongong. Arxivat de l'original el 2022-03-13. [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ Prothero i Foss, 2007, «Superfamily Suoidea» (J. M. Harris i L. Li-Ping).

## Bibliografia

* Prothero, D. R.; Foss, S. E. The Evolution of Artiodactyls (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2007. ISBN 978-0-8018-8735-2.
# Litokoala

Litokoala és un gènere de marsupial extint, del qual s'han trobat fòssils a Austràlia. Juntament amb Nimiokoala i les espècies extintes del gènere Phascolarctos, és el parent més proper del coala d'avui en dia. Es creu que tenia una mida de la meitat de la del coala actual.
# Phaeothlypis

Phaeothlypis és un gènere d'ocells de la família dels parúlids (Parulidae). Es poden trobar a nivells baixos a prop de l'aigua, en boscos humits i paratges de la zona neotropical.
Antigament havien estat inclosos dins del gènere Basileuterus. Tot i que la majoria d'autoritats ara reconeixen dues espècies dins Phaeothlypis, l'evidència filogènica suggereix que els límits d'espècie poden requerir un re-avaluació.

## Espècie

* Phaeothlypis fulvicauda (Spix, 1825)
* Phaeothlypis rivularis (Wied, 1821)

## Referències

* Lovette, I. J. (2004). Molecular phylogeny and plumage signal evolution in a trans Andean and circum Amazonian avian species complex. Mol. Phyl. Evo. 32: 512-523
* Ridgely, R. S., & G. Tudor (2009). Birds of South America – Passetines. Christopher Helm, London. ISBN 978-1-4081-1342-4
* ↑ Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.7, 2011)

## Vegeu també

* Teretistris
# Cyrnaonyx

Cyrnaonyx és un gènere de llúdria prehistòrica que visqué durant el Plistocè en allò que avui en dia és el sud d'Europa. Se n'han trobat restes fòssils al Llenguadoc-Rosselló i la regió de Verona (C. antiqua), a més de l'illa de Sardenya (C. majori). Les llúdries del gènere Aonyx es troben entre els seus parents vivents més propers.

## Referències

* ↑ «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-05-27. [Consulta: 8 abril 2011].
# Mimotona

Mimotona és un gènere de lagomorf extint que visqué en allò que avui en dia és la Xina durant el Paleocè inferior. És un dels primers lagomorfs que apareixen en el registre fòssil. Era un animal petit que vivia majoritàriament als arbres.
Morfològicament, ja presentava alguns dels caràcters cranials típics dels lagomorfs. La fórmula dental era 2/2: 0/0: 3/3: 3/3.

## Referències

* 1 2 Kemp, T. S.. The origin and evolution of mammals (en anglès). edició il·lustrada, reimpresa. Oxford University Press, 2005. ISBN 9780198507611.
* ↑ «Global Names Index» (en anglès).
* ↑ «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès).
# Campsosaure

El campsosaure (Champsosaurus, gr. 'llangardaix cocodril') és un gènere extint de sauròpsid diàpsid de l'ordre coristoder. Se n'han trobat fòssils a l'Amèrica del Nord (Alberta, Montana, Nou Mèxic i Wyoming) i dubtosos a Europa (França).

## Característiques

La grandària era d'aproximadament 1,50 metres. El campsosaure s'assemblava a un gavial i, com aquests, caçava en rius i aiguamolls; i capturava peixos amb les seves llargues mandíbules proveïdes de nombroses petites dents punxegudes. La part del crani s'ampliava considerablement, i oferia una extensa superfície d'inserció a potents músculs masticadors.

## Referències

* ↑ U.S. Geological Survey professional paper (en anglès). Geological Survey, 1915, p. 128.
* ↑ Currie, Philip J.; Bundgaard Koppelhus, Eva. Dinosaur Provincial Park: a spectacular ancient ecosystem revealed (en anglès). Indiana University Press, 2005, p. vol.1, p.233. ISBN 0253345952.
* ↑ Cloudsley-Thompson, J. L.. Ecology and behaviour of Mesozoic reptiles (en anglès). Springer, 2005, p.36. ISBN 3540224211.