OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sant Auban d'Ausa

Sant Auban d'Auza (en francès Saint-Auban-d'Oze) és un municipi francès situat al departament dels Alts Alps i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1841 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2015 |
| 201 | 57 | 52 | 40 | 59 | 64 | 67 | 67 | 84 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| abans de 1995-2014 | Jean-Claude Salles | |
| 2014- | Jean-Marie Gueyraud | |

## Referències

* ↑ Toponymie Occitane e Senhalizacion bilingüa. Actas del Congrés d'Aush, 2007, publicat pel CROM, mapa aparegut a la pàgina 77
# Sent German de la Ribièra

Sent German de la Ribièra (en francès Saint-Germain-de-la-Rivière) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 366 | 374 | 340 | 303 | 314 | 339 | 326 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Philippe Duverger | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Joan Celler

Joan Celler va exercir com a quart organista de la Basílica de Santa Maria de Castelló d'Empúries durant el període comprès entre 1632 i 1637. La seva etapa al càrrec reflecteix la continuïtat de la tradició musical en aquesta emblemàtica església, contribuint al seu patrimoni sonor i litúrgic en ple segle XVII.

## Referències

* ↑ Gregori i Cifré, Josep M.; Salgado Cobo, Elena «La Capella de música de Santa Maria de Castelló d'Empúries i els compositors del seu fons musical». Fons de la basílica de Santa Maria de Castelló d'Empúries, 2013, pàg. 24.
# Who's Harry Crumb?

Who's Harry Crumb? és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Paul Flaherty i estrenada el 1989.

## Argument

Descendent d'una llarga nissaga de detectius, Harry Crumb treballa per a la prestigiosa agència de detectius Crumb fundada pels seus avantpassats. Per desgràcia, Harry no ha heretat de totes les seves qualitats d'observació i d'anàlisi, i els clients no s'hi acumulen. Harry és contactat per Eliot Draisen, per tal d'investigar el segrest de la filla d'un milionari. En realitat, és el mateix Draisen que ha agafat la noia esperant obtenir un enorme rescat, i ha posat Harry en la investigació degut a la seva incompetència notòria...

## Repartiment

* John Candy: Harry Crumb
* Jeffrey Jones: Eliot Draisen
* Annie Potts: Helen Downing
* Tim Thomerson: Vince Barnes, l'amant de Helen
* Barry Corbin: P.J. Downing, el marit de Helen
* Shawnee Smith Nikki Downing, la segona noia de P.J. i Helen
* Valri Bromfield: Inspector Casey
* Doug Steckler: Dwayne
* Renée Coleman: Jennifer Downing, la noia presa
* Wesley Mann: Tim el majordom
* Tamsin Kelsey: Casa Cannell
* Joe Flaherty: El porter
* Fiona Roeske: La secretària de Crumb
* Lori O'Byrne: Karen
* Michele Goodger: Sra. MacIntyre
* Beverley Elliott: Joanne
* P. Lynn Johnson: Kelly
* Peter Yunker: Jeffrey Brandt
* Brenda Crichlow: La recepcionista del Saló Suki
* Garwin Sanford: Dennis Kimball
* Tony Dakota: Freddy
* Rob Morton: El policia a l'aeroport
* Marcel Maillard: El xofer
* Lesley Ewen: La guarda del pòrtic a l'aeroport
* Manny Perry: El policia al cotxe
* James Belushi: L'home al bus (no surt als crèdits)

## Rebuda

Segurament John Candy té una pel·lícula divertida en algun lloc, però es nega a descobrir-ho. A Who's Harry Crumb? , Mr. Candy té un paper variat, un bon repartiment que li dona suport, un guió ple de situacions còmiques i una oportunitat imaginable de brillar. Però el resultat és només una comèdia fluixa.

## Referències

* ↑ MASLIN, JANET. The New York Times. Who's Harry Crumb? (en anglès). The New York Times, 3 de febrer de 1989.
# Return to Me

Return to Me és una pel·lícula estatunidenca de Bonnie Hunt dirigida el 2000.

## Argument

Bob Rueland i la seva dona Elizabeth formen una parella perfecta, estimada i apreciada per tothom. Quan Elizabeth mor en un accident de cotxe, Bob es torna boig de tristesa i dolor. Algunes hores després de la seva mort, el cor d'Elizabeth és trasplantat al cos de Grace Briggs, que reneix així a la vida. Un any més tard, Bob no ha fet encara el seu dol, malgrat els esforços del seu amic Charlie per arrencar-lo de la seva solitud. Un vespre, tanmateix, accepta sopar amb ell al restaurant. Hi coneix Grace. És l'enamorament sobtat.

## Repartiment

* David Duchovny
* Minnie Driver
* Bonnie Hunt
* James Belushi
* Carroll O'Connor
* Robert Loggia
* David Alan Grier
* Joely Richardson
* Eddie Jones
* Marianne Muellerleile

## Al voltant de la pel·lícula

* Primera direcció de Bonnie Hunt, coneguda per als seus papers a Beethoven, Jumanji i més recentment Cheaper by the Dozen. En aquesta ocasió, coneix David Duchovny (Mulder a The X-Files), que havia retrobat al rodatge de Beethoven.

## Referències

* ↑ «Return to Me». The New York Times.
# Un món a la seva mida

Un món a la seva mida (títol original en anglès: The Mighty) és una pel·lícula estatunidenca de 1998 dirigida per Peter Chelsom. El film es basa en una novel·la de l'autor Rodman Philbrick, Freak the Mighty, publicada en la seva versió original l'any 1993 als Estats Units. Ha estat doblada al català.

## Argument

Kevin Dillon i la seva mare es traslladen a la casa contigua a on viu Maxwell Kane amb els seus avis. Kevin és un petit Einstein impertinent però amb un aparell ortopèdic mentre que Max, que té tretze anys, està anormalment desenvolupat per a la seva edat. Aquests dos joves nois fora del comú, que els trinxeraires del barri anomenen Frankenstein i Igor, s'uniran i escullen la més noble de les missions com els Cavallers de la Taula rodona: reparar les culpes, exterminar els dracs, al regne ferotge de la seva ciutat.

## Repartiment

* Harry Dean Stanton: Elton
* Gena Rowlands: Susan
* Sharon Stone: Gwen Dillon
* Helden Hanson: el narrador
* Kieran Culkin: Kevin Dillon
* Gillian Anderson: Loretta Lee
* James Gandolfini: Kenneth
* Meat Loaf: Iggy
* Elden Henson: Maxwell Kane
* Joseph Perrino: Blade Fowler
* Jenifer Lewis: Sra- Addison

## Rebuda
### Premis

    Nominada al Globus d'Or a la millor actriu secundària 1998 (Sharon Stone) i cançó original

### Crítica

* "Bastant original, però d'aquest to moralitzador i llardós de les pel·lícules dirigides al públic juvenil"
* "Rondalla moral tendra, encara que una mica tova"

## Referències

* ↑ «Un món a la seva mida». Ésadir.cat. [Consulta: 24 maig 2022].
* ↑ «Movie Review - Film Review; Talents to Make Buddies: Walking and Wisecracking» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 3 març 2018].
* ↑ Torres, Augusto M. «Un mundo a su medida». El País.
* ↑ Ocaña, Javier «Un mundo a su medida». Cinemanía.
# Aspres de Còrps

Aspres de Còrps (en francès Aspres-lès-Corps) és un municipi francès situat al departament dels Alts Alps i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1851 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2014 |
| 689 | 165 | 181 | 147 | 147 | 119 | 121 | 131 | 111 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 2001-2008 | Roger Barban |
| 2008-2014 | Maurice Mathieu |
| 2014-2020 | Françoise Mary |
| 2020- | Alain Templier |

## Referències

* ↑ Toponymie Occitane e Senhalizacion bilingüa. Actas del Congrés d'Aush, 2007, publicat pel CROM, mapa aparegut a la pàgina 77
# Vilagoja

Vila Goja (en francès Villegouge) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1820 | 1914 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 855 | 877 | 709 | 715 | 773 | 968 | 1 100 | 1 107 | 1 155 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jeanine Medes | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Puigmal (mitologia)

Puigmal és el nom d'un gegant propi de la mitologia catalana. Era el guardià de les muntanyes de la vall de Ribes (tradicionalment se'n deia «amo i senyor») i quedà petrificat, en forma de muntanya (el Puigmal). Se'l descriu sempre vestit de neu i se'l considera el protector d'arbres i animals, que defensa, si cal amb força, davant les agressions dels humans als regnes vegetal i animal.
S'explica que un dia quan va munyir una daina, en fregar-se les mans plenes de llet sobre el seu vestit de neu, la va convertir en formatge que va oferir a un mortal, tot dient-li que, mentre no se l'acabés del tot, el formatge tornaria a créixer i els humans podrien alimentar-se'n tota la vida sense haver de matar animals. Sobre l'ensenyança del formatge als humans hi ha una mite semblant sobre el gegant de neu anomenat Aneto, i la gent de Benasc (Ribagorça) diuen que les nits de molt de vent, se senten els clams de l'Aneto convertit en muntanya i ara penedit de no haver ajudat Jesucrist.

## Vegeu també

* Mitologia dels Pirineus

## Referències

* ↑ Bennasar, Sebastià. «La ‘Mitologia dels Països Catalans’, la gran eina per a descobrir la nostra cultura més ancestral». vilaweb.cat, 18-03-2023. [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ Carrion i Masgrau, Gerard. «Itinerari 7: De Queralbs a Núria». A: Guia botànica i estudi integrat d’itineraris de muntanya, p. 32.
* ↑ Coll, Pep. «Mites i llegendes dels Pirineus». A: Àngel Vergés i Gifra (coord.), Jordi Colomer Fonts (coord.). Llegendes i paisatges dels Països Catalans. Centre d´Estudis Comarcals de Banyoles, 2011, p. 131-144. ISBN 978-84-933527-9-0.

## Enllaços externs

* Bernat Ferrer i Frigola (2006): "Un fabulari que ressorgeix a cada revolt", pp. 64-65, Revista El Temps Arxivat 2011-12-02 a Wayback Machine., núm.1.159 del 29 d'agost del 2006.
* Portal de mitologia catalana Arxivat 2006-07-20 a Wayback Machine.
* Rondalles Mallorquines d'en Jordi des Racó Arxivat 2006-08-19 a Wayback Machine.
# Costanzo Di Girolamo

Costanzo Di Girolamo (Nàpols, 9 de juny de 1948 - Nàpols, 13 d'octubre de 2022) fou un romanista i catalanista italià.
Doctorat el 1970 a la Universitat de Nàpols amb una tesi sobre la llengua poètica d'Ausiàs Marc, va ser professor ajudant, responsable de filologia romànica, d'aquesta universitat entre els anys 1970 i 1972. També fou professor de llengua i literatura italianes a la Universitat McGill, a Mont-real, entre el 1972 i el 1974; professor adjunt de literatura romànica medieval a la Universitat Johns Hopkins, a Baltimore, entre 1974 i 1979; professor de Teoria de la Literatura a la Universitat de Calàbria, a Cosenza, entre 1977 i 1989; després en Filologia a la mateixa Universitat de Belles el 1989, i finalment retornà a la de Nàpols el 1989, exercint com a professor de filologia i lingüística romànica a la Universitat de Nàpols Federico II entre els anys 1989 i el 2018. També va ser becari resident del Harvard University Center for Italian Renaissance Studies de Villa I Tatti, a Florència entre 1977 i 1979. Especialista en teoria i crítica literària, va publicar nombrosos llibres, alguns dels quals han estat traduïts a diverses llengües. En el camp de la crítica és autor de Teoria crítica de la literatura (2001). Va idear i coordinar el Rialc: Repertorio informatizzato dell'antica letteratura catalana (www.rialc.unina.it) i el Rialto: Repertorio informatizzato dell'antica letteratura trobadorica e occitana (www.rialto.unina.it).

## Publicacions

* Teoria e prassi della versificazione (1976)
* Critica della letterarietà (1978)
* Elementi di versificazione provenzale (1979)
* A Critical Theory of Literature (1981)
* Libru di lu transitu et vita di misser sanctu Iheronimu (1982)
* Teoría crítica de la literatura (1982)
* Elementi di teoria letteraria, en col·laboració amb Franco Brioschi (1984)
* Para uma crítica da teoria literária (1985)
* La forma del testo. Guida pratica alla stesura di tesi di laurea, relazioni, articoli, volumi en col·laboració amb Luca Toschi (1988)
* Introducción al estudio de la literatura en col·laboració amb Franco Brioschi i amb la col·laboració d'Alberto Blecua, Antonio Gargano i Carlos Vaíllo (1988)
* I trovatori (1989)
* Els trobadors, traducció de Núria Puigdevall Bafaluy (1994)
* Avviamento alla filologia provenzale en col·laboració amb Charmaine Lee (1996)
* Ausiàs March. Pagine del canzoniere (1998)
* Introduzione alla letteratura en col·laboració amb Franco Brioschi i Massimo Fusillo (2003)
* Filologia interpretativa (2019)
* Manualetto di metrica italiana (2021)

## Referències

* ↑ «Costanzo Di Girolamo (1948-2022)». Narpan, 19-10-2022 [Consulta: 21 octubre 2022].
* 1 2 3 4 Bover i Font, August «Costanzo di Girolamo». Diccionari de la Literatura Catalana (Gran Enciclopèdia Catalana). Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 4 juliol 2019].
* 1 2 «Costanzo Di Girolamo (Napoli, 1948)». Università degli Studi di Napoli Federico II. [Consulta: 9 juliol 2019].
* ↑ Peralonso González, Catalina «C. di Girolamo: Teoría crítica de la literatura». Revista de Filología de la Universidad de La Laguna, Núm. 2, 1983, pàg. 141-143. ISSN: 0212-4130 [Consulta: 9 juliol 2019].
# Utx Turfan

Utx Turfan (Utch Turfan, Outch Turfan, en xinès Wen-su) fou un regne de la conca del Tarim, a la regió de Turfan esmentat al segle i. Era diferent del regne de Turfan però a la mateix regió.
Al segle i aC el regne segurament es va fer client del chan-yu dels xiongnu fins que abans de la meitat del segle fou sotmès pels xinesos. Amb poques alternatives el van dominar fins a la caiguda de la dinastia Han, amb la guerra civil (anys 8 a 25), quan el regne es va independitzar. Possiblement va caure temporalment sota influència xiongnu però l'any 48, amb la divisió dels xiongnu en septentrionals i meridionals, la Xina va restablir el protectorat.
El 75 es va revoltar com tota la regió però el 78 el general Ban Chao, amb soldats reclutats a Khotan, Sogdiana i Kaixgar, que ja havia sotmès, es va apoderar d'Utx Turfan. Mentre les forces xineses imperials de Kansu havien reconquerit el regne de Kiu Txe (el Turfan propi). Es va revoltar altre cop el 84, però després de la derrota dels indo-escites (90), dels que esperaven ajut, i sense esperances d'altra ajuda, es van sotmetre al general Ban Chao (91) que aquell mateix any fou nomenat "Protector general" equivalent a virrei de l'Àsia central.
El nom del regne no torna a aparèixer i probablement va desaparèixer absorbit pel regne de Turfan o un altre dels regnes veïns.
# Sol a casa 4

Sol a casa 4 (títol original en anglès: Home Alone 4 i també coneguda com a Home Alone 4: Taking Back the House) és una pel·lícula estatunidenca del 2002 dirigida per Rod Daniel, escrita per Debra Frank i Steve L. Hayes, i produïda per French Adens. És la quarta pel·lícula de la seqüela de Sol a casa.
Aquesta pel·lícula porta de tornada a molts dels personatges principals de les primeres dues pel·lícules, malgrat això tots van ser interpretats per diferents actors. La pel·lícula es va gravar fora dels Estats Units. Encara situat a Chicago, en realitat va ser gravada a Sud-àfrica. La trama gira entorn de Kevin McCallister (Mike Weinberg) tractant de defensar la casa de la seva futura madrastra de Marv (French Stewart) i la seva dona Vera (Missi Pyle).

## Argument

Kate i Peter s'han divorciat. Al principi de la pel·lícula, Peter, el pare de Kevin, convida els seus fills a passar el nadal a la casa de Natalie, la seva nòvia. Cap d'ells accepta, fins que gràcies a Buzz, Kevin decideix anar a passar el nadal amb ells. Quan Kevin arriba a la casa, coneix a Prescott, l'encarregat de seguretat i Molly, una dolça senyora. Natalie viu en una moderna mansió equipada amb un munt de tecnologia, que Kevin sabrà utilitzar quan Marv i la seva dona, Vera, comencen a entrar a la casa amb l'objectiu de planificar el rapte d'un príncep que arribarà a la casa de Natalie uns dies després. Marv i la seva dona compten amb l'ajuda d'un còmplice dins de la casa.

## Repartiment

| Actor | Personatge |
| Michael Weinberg | Kevin McCallister |
| French Stewart | Marv Merchants |
| Missi Pyle | Vera |
| Erick Avari | Prescott |
| Barbara Babcock | Molly |
| Joanna Going | Natalie |
| Jason Beghe | Peter McCallister |
| Clare Carey | Kate McCallister |
| Gideon Jacobs | Buzz |
| Chelsea Russo | Megan |

## Saga

* Sol a casa (1990)
* Sol a casa 2: Perdut a Nova York (1992)
* Sol a casa 3 (1997)

## Referències

* ↑ «Home Alone 4» (en anglès). imdb. [Consulta: 18 gener 2014].
# Devolui

Devolui (en francès Dévoluy) és un municipi francès situat al departament dels Alts Alps i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.
Va ser el resultat del reagrupament l'1 de gener de 2013 dels quatre municipis de l'antic cantó de Sant Estève de Devolui, que englobava tots els municipis del parçan homònim al nou municipi. Els antics municipis eren Sant Estève de Devolui, Anhera de Devolui, la Clusa i Sant Disdier.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 2011 | 2016 | 2018 |
| 1014 | 990 | 941 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2013- abril de 2015 | Jean-Marie Bernard | UMP |
| abril de 2015-2020 | Jacqueline Puget | |
| 2020- | Marie-Paule Rogou | |
# Sent Antòni d'Eila

Sent Antòni d'Eila (en francès Saint-Antoine-sur-l'Isle) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 430 | 437 | 405 | 387 | 396 | 435 | 534 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Paquerette Peyridieux | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Reginald Harris

Reginald Hargreaves Harris, anomenat Reg Harris OBE (Bury, 1 de març de 1920 - Macclesfield, 22 de juny de 1992) va ser un ciclista anglès, que fou professional entre 1949 i 1957 i entre 1971 i 1975. Es dedicà al ciclisme en pista, en especial a les proves de velocitat. Guanyà el Campionat del món de velocitat amateur de 1947 i professional el 1949, 1950, 1951 i 1954. Al mateix temps, guanyà dues medalles de plata als Jocs Olímpics de 1948, en velocitat individual i en tàndem.
És considerat com un dels ciclistes britànics més destacats dels anys cinquanta. Després de tretze anys sense competir, el 1971 tornà a la competició, aconseguint un títol de campió de la Gran Bretanya de velocitat.

## Palmarès

* 1944
** Campió del Regne Unit de 1000 iardes
** Campió del Regne Unit del quart de milla
** Campió del Regne Unit de 5 milles
* 1945
** Campió del Regne Unit de 1000 iardes
** Campió del Regne Unit del quart de milla
** Campió del Regne Unit de la mitja milla
* 1946
** Gran Premi de París de velocitat amateur
* 1947
** Campió del món de velocitat amateur
* 1949
** Campió del món de velocitat
* 1950
** Campió del món de velocitat
* 1951
** Campió del món de velocitat
** 1r al Gran Premi de París de velocitat
* 1954
** Campió del món de velocitat
* 1956
** 1r al Gran Premi de París de velocitat
* 1974
** Campió del Regne Unit de velocitat

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Reg Harris». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ Wallechinsky, David. The Book of Olympic Lists, 2012, p. 17. ISBN 978-1845137731.

## Bibliografia

* Harris, Reg; Bowden, Gregory Houston. Reg Harris: Two Wheels to the Top: An Autobiography. London: W. H. Allen, 1976. ISBN 978-0-491-01957-6.

## Enllaços externs

* Fitxa de Reginald Harris a sitiodeciclismo.net
# Llista de jaciments arqueològics per país

Aquesta és una llista de notables jaciments arqueològics ordenada per països i territoris.

## Afganistan

* Alexandria d'Oxiana
* Bagram
* Budes de Bamian
* Hadda
* Mesquita Haji Piyada a Balkh
* Mes Aynak
* Minarets a Ghazni
* Complex Musalla
* Surkh Kotal
* Takht-i-rustam
* Tillia Tepe

## Albània

* Amància
* Antigònia
* Antipatrea (modern Berat)
* Apol·lònia d'Il·líria
* Butrot
* Bil·lis
* Dimale
* Epidamne o Dirràquium (actual Durrës)
* Lissos o Lissus (modern Lezhë)
* Oricum
* Phoenice (modern Finiq)
* Scodra (modern Shkodër)

## Algèria

* Aïn Turk (Bouïra)
* Altava
* Qàlat Bani Hammad
* Balcons de Ghoufi
* Bir el Ater
* Cirta
* Diana Veteranorum
* Djémila
* Fossatum Africae
* Gemellae
* Oricum
* Hammam Essalihine
* Hippo Regius
* Jedars
* Lambaesis
* Mila (Algèria)
* Mliana
* Partènia
* Qalʿat ibn Salama
* Roknia
* Mausoleu Reial de Mauritània
* Tassili n'Ajjer
* Tebessa
* Timgad
* Tipaza
* Uzinaza

## Argentina

* Cova de les Mans
* Piedra Museo
* Pucará de Tilcara
* Reserva natural Castillos de Pincheira
* Ruins of Quilmes
* Parc Nacional de Talampaya
* Ruïnes de Tastil
* Tolombón

## Armènia

* Aramus
* Areni-1
* Baghaberd
* Erebuní
* Garni
* Kakavaberd
* Odzaberd
* Zvartnots

## Austràlia

* Cuddie Springs
* Murujuga o península de Burrup
* Ngarrabullgan
* Jaciment arqueològic de Keilor
* Anells de terra Sunbury
* Jaciment arqueològic del Pantà Kow
* Wurdi Youang
* Pedrera de destrals de pedra del Mont William

## Àustria

* Burgstallkogel (vall Sulm)
* Ciutat cèltica Sandberg
* Großmugl
* Carnunt
* Vindobona
* Iuvavum o Juvavum
* Flavia Solva
* Virunum
* Tombes d'Àvars de Pannònia a Sigleß

## Bahrain

* Ain Umm Sujoor
* Temple Barbar
* Túmuls Dilmun
* Temple Diraz
* Mesquita Khamis
* Qal'at al-Bahrain
* Fortalesa Riffa

## Bangladesh

* Bhitagarh
* Choto Katra
* Jagaddala
* Mahasthangarh
* Mainamati
* Ciutat mesquita de Bagerhat
* Noapara-Ishanchandranagar
* Somapura Mahavihara
* Sonargaon
* Ruïnes Wari-Bateshwar

## Iemen

* Marib Capital de l'imperi sabaea.
* Zafar Capital de l'imperi himiarita.

## Perú

* Pachacamac (jaciment arqueològic)

## Uzbekistan

* Bukharà
* Samarcanda

## Zimbàbue

* Gran Zimbàbue
* Ziwa
* Matopos

## Altres llistes de llocs històrics

* Llista de les piràmides egípcies
* Llista de jaciments arqueològics de Catalunya

## Referències
### Bibliografia

* The Times 2001, Archaeology of the World, Editat per Chris Scarre, HarperCollins Publishers, Londres. ISBN 0-7230-1032-3

## Enllaços externs

* La llista dels 100 jaciments més amenaçats (anglès)
* Fasti Online – un lloc de dades sobre jaciments arqueològics (anglès)