OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Embrujada (pel·lícula de 1976)

Embrujada és una pel·lícula de l'Argentina filmada en Eastmancolor dirigida per Armando Bó segons el seu propi guió que va ser produïda en 1969 i es va estrenar el 18 de novembre de 1976. Va tenir com a actors principals a Isabel Sarli, Daniel de Alvarado, Miguel Ángel Olmos i Luis Alberto del Paraná.
La pel·lícula va ser filmada parcialment a Misiones i inclou fragments d'India (1959) del mateix Bó.

## Sinopsi

El matrimoni format per un poderós fuster i una índia, un visitant i el fantasma d'un mite popular: el Pombero.

## Repartiment

* Isabel Sarli
* Daniel de Alvarado
* Miguel Ángel Olmos
* Luis Alberto del Paraná
* Adolpho Chadler
* Sonia Brasil
* Josefina Daniele
* Gilberto Sierra
* Armando Bó
* Cayetano Promencio

## Comentaris

Daniel López a La Opinión va escriure:
| « | ”L'aspecte formal sembla molt més cuidat. La seqüència final, amb el rostre i els grazos d'Isabel ensangonats, i tota ella presa de la bogeria, mentre la banda sonora deixa sentir el plor del bebè encara que magnífica en si mateixa, té reminiscències del film de Roman Polanski La llavor del diable.” | » |
Manrupe y Portela escriuen:
| « | ”…aborda el tema del sobrenatural i el paisatgístic, amb criteri d'espectacle. A més d'Isabel, mereix veure's el Pombero, en una caracterització al·lucinant.” | » |

## Referències

* Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995) pàg. 197. Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre Embrujada a cinenacional.com
* Embrujada a Internet Archive
# Hipoglucèmia

La hipoglucèmia (o hipoglicèmia) és la glucèmia anormalment baixa, inferior a 50-60 mg per 100 ml. Es pot presentar en pacients amb diabetis mellitus en tractament amb insulina o amb antidiabètics orals. Quan la hipoglucèmia és intensa s'associa amb alteracions i, fins i tot, pèrdua del coneixement.
Moltes hormones estan relacionades amb el metabolisme de la glucosa, entre elles la insulina i el glucagó (ambdós secretats pel pàncrees), l'adrenalina (d'origen suprarenal), els glucocorticoides i les hormones esteroides (secretades per les gònades i les glàndules suprarenals).
El contrari de la hipoglucèmia és la hiperglucèmia, que és l'indicador més habitual de la diabetis mellitus.

## Factors que originen la hipoglucèmia

* Disminució de la neoglicogènesi.
* Disminució del contingut hepàtic de glucogen.
* Resistència hepàtica al glucogen.
* Aportació dietètica insuficient.
* Hiperinsulinèmia secundària a curtcircuit portosistèmic.

## Símptomes

Es produeixen sensacions molt variades com:
* Nerviosisme
* Suor
* Tremolors, sensacions vibrants a les mans i en tot el cos
* Polifàgia (gana excessiva)
* Confusió, desorientació, pèrdua de memòria
* Mal de cap
* Diaforesi (sudoració freda)
* Visió borrosa
* Cansament injustificat.

## Tractament i prevenció

Per restablir aquest equilibri entre la insulina exògena (normalment injectada) i la glucosa que circula en sang es fa necessària la ingesta immediata d'hidrats de carboni d'absorció ràpida com el sucre o els sucs de fruita. La millora és gairebé immediata.
Per al xoc insulínic, el tractament d'elecció seria l'administració immediata de glucosa o glucagó.
Per evitar recaigudes es recomana que es canviïn els hàbits alimentaris del pacient perquè hi hagi glucosa disponible en sang al llarg de tot el dia. Estan aconsellades àpats reduïts i amb major freqüència, que incloguin hidrats de carboni de digestió i absorció lenta. Sempre que sigui possible caldria evitar el consum d'alcohol i els sucres de ràpida absorció.

## Bibliografia

* R.Grau et.al. Ciències per al món contemporani. Ciència en context 1.Editorial Teide.
* Fauci et.al . Harrison. Principios de medicina interna. Ed. McGRAW-HILL. ISBN 84-486-0204-8.

## Enllaços externs

* «Hipoglucèmia». Canal Salut. Generalitat de Catalunya.
# 546 aC

El 546 aC va ser un any del calendari romà prejulià. A la República Romana i a l'Imperi, era conegut com a any 208 ab urbe condita. L'ús del nom «546 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments

* L'Imperi Aquemènida conquereix l'Àsia Menor.
* Cresos, rei de Lídia, es troba amb l'exèrcit de Cir el Gran que entrava al país. Va lliurar una batalla de resultat incert i l'endemà els perses no van presentar batalla. Els lidis, que tenien un exèrcit inferior en nombre, es van retirar a Sardes per reclutar noves tropes i esperar ajut dels aliats. Va enviar ambaixadors a demanar els ajuts mentre Cir continuava avançant i es va presentar davant Sardes. La cavalleria lídia va ser totalment derrotada i Cir va assetjar la ciutat.
* Destruït el regne de Lídia per Cir II el Gran, els bitinis van quedar subjectes a Pèrsia, i el territori va formar part de la satrapia de Frígia. Es va crear una satrapia que no se sap si només la formava Bitínia o comprenia altres territoris.
* Segons Heròdot, Cresos va ser capturat viu i tirat a les flames junt amb 14 joves lidis com a sacrifici als déus perses. Els fets llegendaris recollits per Heròdot i altres diuen que una tempesta va apagar el foc i llavors Cir el va considerar sota protecció divina i el va agafar per amic i conseller i li va donar el govern de Barene, prop d'Ecbàtana.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Asimov, Isaac. Constantinopla: el imperio olvidado. Madrid: Alianza, 2011, p. 17. ISBN 9788420652818.
* ↑ Heròdot. Històries, I, 71
* ↑ Heròdot. Històries, III, 34
* ↑ Heròdot. Històries, III, 36; VI, 37, 125; VIII, 35
# 587 aC

El 587 aC va ser un any del calendari romà pre-julià. A l'Imperi Romà fou conegut com l'any 167 Ab Urbe condita.

## Esdeveniments

* Destrucció del Temple de Jerusalem per Nabucodonosor II, rei de Babilònia.

## Referències

* ↑ «Nuevos hallazgos sobre la bíblica caída de Jerusalén y la destrucción de su templo a manos de los sanguinarios babilonios» (en castellà), 31-07-2017. [Consulta: 26 juny 2024].
# Abans de la pluja

Abans de la pluja (en anglès: Before the Rain; en macedoni: Пред дождот, Pred doždot) és una pel·lícula macedònia dirigida per Milcho Manchevski, estrenada l'any 1994. Els actors principals són Katrin Cartlidge, Rade Šerbedžija, Grégoire Colin, i Labina Mitevska. La banda original ha estat composta pel grup Anastasia. Ha estat doblada al català.

## Argument

El film està dividit en tres parts, tots sobre històries d'amor tràgics.
La primera, Words, explica la història de Kiril, un monjo ortodox que ha fet vot de silenci i s'enamora de Zamira, una jove albanesa acusada d'homicidi. Kiril, per ajudar-la, abandona el seu monestir i s'escapen a les muntanyes macedònies.
La segona part, Cares, té lloc a Londres. S'hi veu Anne, una editora de fotografies, que es debat entre el seu marit, Nick, i Aleksandar, un fotògraf de guerra desil·lusionat.
L'última part, Pictures, reuneix les dues històries precedents. Conta el retorn de Aleksandar a Macedonia. S'assabenta que el seu poble està dividit per tensions ètniques entre macedonis i albanesos. Hana, una albanesa de qui estava enamorat, li demana cuidar la seva filla, Zamira.

## Repartiment

* Katrin Cartlidge: Anne
* Rade Šerbedžija: Aleksandar
* Grégoire Colin: Kiril
* Labina Mitevska: Zamira
* Jay Villiers: Nick
* Silvija Stojanovska: Hana
* Phyllida Law: Mare d'Anne
* Josif Josifovski: Pare Marko
* Kiro Ristevski: Pare Damjan
* Abdurrahman Shala: Pare de Zamira

## Premis i nominacions

* Lleó d'Or a la Mostra de Venècia, 1994.
* Condor d'argent a la millor pel·lícula estranger, 1996, Argentina.
* Premis Independent Spirit a la millor pel·lícula en llengua estrangera, 1996.
* Nominació a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa, 1995.
* Nominació al Gran Premi de la Unió de la critica de cinema, 1996.
* Gran Banda original FIPRESCI, 1994.
* Premi UNICEF, 1994.

## Referències

* ↑ «Abans de la pluja». esadir.cat.
* ↑ «Before the Rain». The New York Times.
# Srećna nova '49

Srećna nova '49 (en macedoni Среќна Нова ’49, "Bon any '49) és una pel·lícula iugoslava dirigida per Stole Popov, estrenada el 1986. La pel·lícula va tenir un impacte definitiu a Iugoslàvia quan es va estrenar, ja que tracta sobre les hostilitats entre Tito i el Kominform i el seu impacte en la vida quotidiana. Als Premis Oscar de 1986 fou candidata iugoslava a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa, però finalment no entrà en la llista de nominats.

## Sinopsi

La pel·lícula explica la història de dos germans, Dragoslav i Kosta Kovacevski. Dragoslav torna de l'URSS i, acusat injustament, és empresonat. Kosta, a qui només li interessen els diners, intenta marxar de Macedònia cap a Occident. Dragoslav té una xicota, la Vera, però quan s'assabenta que és una espia soviètica, se suïcida.

## Repartiment

* Svetozar Cvetkovic : Kosta Kovacevski
* Meto Jovanovski : Dragoslav Kovacevski
* Vladislava Milosavljevic : Vera Djordjeska
* Aco Djorcev : Stojan
* Petre Arsovski : Burger
* Dusan Kostovski : Dile Jorgacev
* Mite Grozdanov : Islednikot
* Sinolicka Trpkova : Nale
* Kire Simonovski : Kole
* Ljupco Hadzistojanov
* Ivan Bekjarev : l'inspector de Subotica
* Mladen Krstevski : Gradimir
* Goce Todorovski : Todor
* Milica Stojanova : la mare
* Ratko Tankosic

## Premis

* Big Golden Arena, Festival de Cinema de Pula, 1986.
* Premi del públic, Mostra Internacional de Cinema de São Paulo, 1991.

## Referències

* ↑ «Srećna nova '49.» (en serbian). Filmovi.com. [Consulta: 23 juny 2008].
* ↑ «Happy New Year». Macedonian Cinema Information Center. Arxivat de l'original el 2007-10-28. [Consulta: 23 juny 2008].

## Enllaços externs

* Srećna nova '49 a YouTube
# Prevrteno

Prevrteno (macedoni Превртено) és una pel·lícula de Macedònia del Nord dirigida per Igor Ivanov Izi, basada en el guió de Venko Andonovski i Igor Ivanov Izi, basat en la segona part de la novel·la Папокот на светот de Venko Andonovski.
La pel·lícula està produïda per Sector Film Skopje, Mainframe Production Zagreb i Cinears Belgrade. Els productors de la pel·lícula són Vladimir Anastasov i Igor A. Nola, el director de fotografia és Tommy Salkovski, i la música està signada per Zoran Spasovski. A la pel·lícula també s'utilitzen cançons de la llegendària banda punk de Skopje Badmintons.

## Repartiment

* Milan Tocinovski - Jan Ludwig
* Sanja Trajkoviћ - Lucia
* Slavisha Kajevski - Pavel
* Nikola Ristanovski - Pere
* Ines Bojaniћ - Zuzu
* Yordan Simonov
* Elena Serafimoviћ - Ina
* Jovica Mihajlovski - Cap
* Maria Kondovska - Venedora
* Горђи Jolevski - Director de circ
* Silvia Stojanovska - La mare de Pavel
* Ferenc Peter - Conductor
* Goce Todorovski - Oficial de duanes

## Recepció i premis

L'estrena mundial va ser al Festival Internacional de Cinema de Karlovy Vary de 2007 i va guanyar el premi al millor director al XXVIII edició de la Mostra de València

## Referències

* 1 2 Where Gravity Doesn’t Apply: An interview with Igor Ivanov about his film Upside Down (Macedonia, 2007), artmargins.com
* ↑ La película argelina 'La maison jaune' gana la Palmera de Oro de la XXVIII Mostra de Valencia, Las Provincias, 24 d'octubre de 2007
# Ben Halloran

Ben Halloran (14 de juny de 1992) és un futbolista australià.

## Selecció d'Austràlia

Va debutar amb la selecció d'Austràlia el 2014. Va disputar 6 partits amb la selecció d'Austràlia.

## Estadístiques

Selecció d'Austràlia :
| Anys | Partits | Gols |
| 2014 | 6 | 0 |
| Total | 6 | 0 |

## Referències

* ↑ Ben Halloran a National-Football-Teams.com (anglès)
# Jari Litmanen

Jari Olavi Litmanen (?·pàg.) (Lahti, 20 de febrer de 1971) és un exfutbolista finlandès dels anys 1990 i 2000, en la posició de migcampista ofensiu. És considerat com el millor futbolista finlandès de tots els temps. Fou escollit Golden Player al millor jugador dels darrers 50 anys per la Federació Finlandesa de Futbol el novembre de 2003.
Destacà als anys noranta defensant els colors de l'Ajax. Posteriorment jugà al FC Barcelona, Liverpool FC i Hansa Rostock, però les contínues lesions minvaren el seu rendiment els darrers anys. Quedà en tercera posició en la votació per la Bota d'or de l'any 1995. Debutà amb la selecció de futbol de Finlàndia el 22 d'octubre de 1989. Fins a l'agost del 2007 ha disputat 108 partits i marcat 28 gols.

## Trajectòria esportiva

* Reipas Lahti: 1977-1987 (categories inferiors)
* Reipas Lahti: 1987-1990, 86 partits (28 gols)
* HJK: 1991, 27 (16)
* MyPa: 1992, 18 (7)
* Ajax: 1992-1999, 159 (91)
* FC Barcelona: 1999-2001, 21 (3)
* Liverpool FC: 2001-2002, 26 (5)
* Ajax: 2002-2004, 20 (5)
* FC Lahti: 2004, 11 (3)
* Hansa Rostock: 2005, 13 (1)
* Malmö FF: 2005-2007, 10 (3)

## Palmarès

* Copa finlandesa de futbol: 1992
* Lliga neerlandesa de futbol: 1994, 1995, 1996, 1998
* Copa neerlandesa de futbol: 1993, 1998, 1999
* Supercopa neerlandesa de futbol: 1993, 1994, 1995
* Community Shield: 2001
* Copa d'Europa de futbol: 1994-95
* Copa de la UEFA: 2000-01
* Supercopa d'Europa de futbol: 1995, 2001
* Copa Intercontinental de futbol: 1995

### Premis personals

* Futbolista finlandès de l'any: 1990, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 2000
* Esportista finlandès de l'any: 1995
* Futbolista de la lliga neerlandesa de l'any: 1993
* Bota d'or, 8è lloc: 1994
* Bota d'or, 3r lloc: 1995
* Màxim golejador de la lliga neerlandesa: 1993-94

## Referències

* ↑ news.bbc.co.uk
* ↑ uefa.com

## Enllaços externs

* (finès) Perfil a la Federació Finlandesa Arxivat 2009-08-04 a Wayback Machine.
* (suec) Perfil al Malmö FF Arxivat 2005-10-27 a Wayback Machine.
* (anglès) Estadístiques
* (anglès) Article a UEFA
* (anglès) Uoffisielle fans site Jari Litmanen
# Mo Johnston

Maurice Mo John Giblin Johnston (13 d'abril de 1963) és un exfutbolista escocès de la dècada de 1990. Fou internacional amb la selecció d'Escòcia amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1990. Defensà els colors de Partick Thistle, Watford FC, Celtic FC, FC Nantes, Rangers FC, Everton FC, Hearts, Falkirk FC i al club de la Major League Soccer (MLS) Kansas City Wizards abans de retirar-se el 2001. Com a entrenador ha destacat al MetroStars i al Toronto FC.

## Palmarès
### Celtic FC

* Scottish Football League: 1985-86
* Copa escocesa de futbol: 1984-85

### Rangers FC

* Lliga escocesa de futbol: 1989-90, 1990-91
* Copa de la Lliga escocesa de futbol: 1989

### Kansas City Wizards

* Western Conference (MLS): 2000
* MLS Cup: 2000
* Supporters' Shield: 2000

## Referències

* ↑ «Perfil a hugmansfootballers». Arxivat de l'original el 2018-09-08. [Consulta: 7 setembre 2018].
* ↑ Perfil a scottishfa
* ↑ Perfil a neilbrown.newcastlefans.com
* ↑ «Johnston Career Stats». Sporting Heroes [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ Colin Wood «Kendall cuts his losses on misfit Johnston». Daily Mail, 09-10-1993 [Consulta: 14 juliol 2010].
* ↑ National Football Teams profile
* ↑ «MetroStars fire Bradley as coach». USA Today, 04-10-2005. [Consulta: 18 octubre 2014].
* ↑ «The Big Interview: Maurice Johnston». The Times [Londres], 23-04-2006 [Consulta: 19 juliol 2010].
* ↑ «Toronto FC: Roster: Player Bio». Major League Soccer. Arxivat de l'original el 2009-03-02. [Consulta: 27 març 2009].
* ↑ Attfield, Paul «Toronto FC cleans house». The Globe and Mail [Toronto], 14-09-2009 [Consulta: 14 setembre 2009].
# Maledetti vi amerò

Maledetti vi amerò (en italià Maleïts que estimaré) és una pel·lícula dramàtica italiana del 1980 dirigida per Marco Tullio Giordana. Va competir a la secció Un Certain Regard del 33è Festival Internacional de Cinema de Canes. També va guanyar el Pardo d'Oro al Festival Internacional de Cinema de Locarno de 1980.

## Sinopsi

Riccardo conegut com a "Svitol", protagonista actiu del 1968, torna a la seva terra després de cinc anys a Veneçuela. En arribar a Itàlia, es troba desorientat davant els enormes canvis als quals ha estat sotmès el país. En particular, Svitol roman confós per vells amics i companys de militància. Guya, una vella amiga, porta una botiga i té una filla que desconeix el pare i es comporta com una dona de classe mitjana emancipada. Carlino, en canvi, es va enriquir gràcies a una sèrie d'inversions en borsa. Paradoxalment, l'única persona amb qui Svitol es pot entendre és un comissari de policia. Svitol comença llavors a qüestionar el significat de la dècada de protesta que acaba d'acabar. D'algunes revistes copia en paper els esbossos dels cadàvers d'algunes víctimes de la violència que va caracteritzar els anys setanta. El fet que els subtítols de les revistes, que identifiquen una víctima com una persona de dreta o d'esquerra, desapareguin quan Svitol pinta els contorns dels cadàvers, li fa dubtar de la validesa d'algunes de les seves posicions i idees del passat.

## Repartiment

* Flavio Bucci – Riccardo, detto Svitol
* Biagio Pelligra – Commissari
* Micaela Pignatelli – Letizia
* Alfredo Pea – Vincenzo
* Anna Miserocchi – La made
* Agnès Nobecourt – Guya
* Pasquale Zito
* Massimo Jacoboni
* Franco Bizzoccoli – Partisà
* Stefano Manca di Villahermosa – Carlino
* David Riondino – Beniamino

## Crítica

| « | "Un testimoni sense alè i de vegades una mica retòric ... un debut en aquell moment considerat prometedor" | » |

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: To Love the Damned». festival-cannes.com. [Consulta: 30 maig 2009].
* ↑ «Winners of the Golden Leopard». Locarno Film Festival. Arxivat de l'original el 19 juliol 2009. [Consulta: 17 agost 2011].
* ↑ Paolo Mereghetti, Dizionario dei film, ed. 1994.

## Enllaços externs

* Maledetti vi amerò a YouTube
# Anne de Gaulle

Anne de Gaulle (1 gener 1928 – 6 febrer 1948) era la filla més jove de Charles de Gaulle i la seva muller, Yvonne de Gaulle. Va néixer a Trèveris (Alemanya), on el seu pare era estacionat al Rhineland amb l'exèrcit d'ocupació.
Va néixer amb Síndrome de Down i va viure amb la seva família fins a la seva mort. Els familiars de De Gaulle afirmaven que el General, normalment reservat afectivament amb la seva família, era més obert i extravertit amb Anne a qui entretenia amb cançons, balls i pantomimes.
L'octubre 1945, Yvonne de Gaulle va comprar el Château de Vert-Cœur a Milon-la-Chapelle (Yvelines), on van instal·lar un hospital privat per a noies joves minusvàlides: la Fondation Anne de Gaulle.
Anne va morir de pneumònia el 6 de febrer de 1948, als 20 anys, a Colombey-les-Deux-Églises. A la seva mort, el seu pare va dir: "Ara és com els altres" ("Maintenant, elle est comme les autres").
El 22 d'agost de 1962, Charles de Gaulle era la víctima d'un atemptat a Petit-Clamart. Segons De Gaulle, la bala fou aturada pel marc de la fotografia d'Anne que sempre portat a sobre; col·locada aquell dia particular a la safata darrere del seu cotxe. La tomba d'Anne de Gaulle es troba al costat de la dels seus pares al cementiri de Colombey.

## Referències

* 1 2 . ISBN 0-671-70096-0.
* ↑ Bauer, Patricia E. «Public man, private father». PatriciaEBauer.com, 04-06-2007. Arxivat 11 de febrer 2021 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-02-11. [Consulta: 3 novembre 2020].
# Taxa metabòlica en repòs

La taxa metabòlica en repòs (TMR) és la despesa energètica de tot el cos durant un període de temps, dels mamífers (i altres vertebrats), en condicions de repòs estrictes i estables que es defineixen mitjançant una combinació de supòsits d'homeòstasi fisiològica i equilibri biològic. La TMR difereix de la taxa metabòlica basal (TMB) perquè les mesures de TMB han de complir un equilibri fisiològic total, mentre que les condicions de mesura de la TMR es poden alterar i definir per les limitacions contextuals. Per tant, la TMB es mesura en l'estat estacionari "perfecte", mentre que la mesura de TMR és més accessible i, per tant, representa la majoria, si no totes, les mesures o estimacions de la despesa energètica diària.
La calorimetria indirecta és l'estudi o ús clínic de la relació entre la respirometria i la bioenergètica, on es mesura la taxa de consum d'oxigen, de vegades la producció de diòxid de carboni i, menys sovint, la producció d'urea, es transformen en taxes de despesa energètica, expressades com la relació entre i) energia i ii) el període de temps de la mesura. Per exemple, després de l'anàlisi del consum d'oxigen d'un subjecte humà, si es van estimar 5,5 kilocalories d'energia durant una mesura de 5 minuts d'un individu descansant, la taxa metabòlica en repòs és igual a = 1,1 kcal/min. A diferència d'algunes mesures relacionades (per exemple, l'equivalent metabòlic de treball), la TMR en si no es refereix a la massa corporal i no té cap relació amb la densitat energètica del metabolisme.
Ja l'any 1922 a Massachusetts el professor d'enginyeria Frank B Sanborn va demostrar un tractament complet dels factors de confusió en la mesura de la TMB, on les descripcions dels efectes de l'alimentació, la postura, el son, l'activitat muscular i l'emoció proporcionen criteris per separar la TMB de la TMR.

## Referències

* ↑ Ravussin, E.; Burnand, B.; Schutz, Y.; Jéquier, E. «Twenty-four-hour energy expenditure and resting metabolic rate in obese, moderately obese, and control subjects». The American Journal of Clinical Nutrition, vol. 35, 3, 01-03-1982, pàg. 566–573. DOI: 10.1093/ajcn/35.3.566. ISSN: 0002-9165. PMID: 6801963.
* ↑ Sanborn M.S., Frank B. Basal metabolism: its determination and application, 1922, p. 20.
* ↑ McNab, B. K. 1997. On the Utility of Uniformity in the Definition of Basal Rate of Metabolism. Physiol. Zool. Vol.70; 718–720.
* ↑ Speakman, J.R., Krol, E., Johnson, M.S. 2004. The Functional Significance of Individual Variation in Basal Metabolic Rate. Phys. Biochem. Zool. Vol. 77(6):900–915.
# Adda de Bernícia

Adda de Bernícia és el tercer rei conegut de Bernícia, probablement el cinquè en realitat. Fou fill d'Ida i governà entre els anys 560 i 568, succeint a Glappa després de la seva mort.
Tradicionalment s'identifica Adda amb el líder de l'exèrcit anglosaxó que derrotà els reis britons Peredur i Gwrgi d'Ebrauc en la batalla de Caer Greu, que segons els Annales Cambriae tingué lloc l'any 580. Tanmateix, tan sols són especulacions i no hi ha res clar degut a una forta contradicció entre les diferents fonts documentals. D'una banda, les Tríades Gal·leses identifiquen el líder de l'exèrcit amb Ida, però Ida morí l'any 559, més de vint anys abans de la batalla. L'únic descendent d'Ida amb un nom similar fou Adda, i la menció d'Ida podria passar com un error. D'altra banda, però, a la Historia Brittonum és escrit que Adda tan sols governà vuit anys. S'especula també que el líder de l'exèrcit anglosaxó hauria pogut ser Ælla de Deira, però l'aliança britana que es formà després de la derrota atacà Bernícia més que no pas Deira, el que indica que l'exèrcit hauria hagut de procedir d'aquest primer regne. Majoritàriament, però, s'accepta com a vàlida la dada proporcionada per la Historia Brittonum.
Res més se sap amb seguretat sobre la vida o el regnat d'Adda.

## Referències

* ↑ Johnson, 2017, p. 243.
* ↑ Turner, 1841, p. 215.

## Bibliografia

* Johnson, Flint. The British Heroic Age: A History, 367-664. McFarland, 2017.
* Turner, Sharon. The history of the Anglo-Saxons from the earliest period to the Norman conquest, Volum 1. Carey & Hart, 1841.
# Les Héritiers de l'oncle James

Les Héritiers de l'oncle James és una pel·lícula muda francesa dirigida per Alfred Machin i Henry Wulschleger el 1924.

## Argument

El parents del ric, solter i una mica excèntric oncle James són tots darrere els seus diners -excepte la seva bona Ginette. Ella el porta a adoptar dos orfans de guerra i mostra com els seus altres parents l'estimen. Però tot d'una, el pare dels orfes, un tinent, està a la porta de la casa.

## Repartiment

* Ginette Maddie al paper de Ginette
* Louis Monfils
* Suzy Love
* Madame Dempsey
* Monsieur Schey
* Georges Térof
* Claude Machin

## Referències

* ↑ «The Heirs of Uncle James». allociné.
* ↑ Parish, pàg. 184

## Bibliografia

* Parish, James Robert. Scarecrow Press, 1976.. Film Directors Guide: Western Europe (en anglès).