OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Matar a todos

Matar a todos és una pel·lícula uruguaiana de 2007, coproduïda per Xile, l'Argentina i Alemanya. Dirigida per Esteban Schroeder, és un drama de intriga protagonitzat per Roxana Blanco, Darío Grandinetti, Walter Reyno, Patricio Contreras i César Troncoso, basat en la novel·la 99% asesinado, del periodista i escriptor uruguaià Pablo Vierci.

## Sinopsi

El químic xilè Eugenio Berríos, buscat per la seva relació amb els crims durant la dictadura militar al seu país, és segrestat. L'advocada Julia Gudari investiga la seva desaparició, i tem que el general Gudari, el seu pare, estigui involucrat en el cas. La pel·lícula mostra la relació entre pare i filla.

## Protagonistes

* Roxana Blanco (Julia Gudari)
* Darío Grandinetti
* Walter Reyno (General Gudari)
* Patricio Contreras
* César Troncoso
* María Izquierdo Huneeus
* Jorge Bolani
* Claudio Arredondo

## Premis

* Festival Internacional de Cinema de Cartagena de Indias (2008): premi especial del jurat i premi a la millor actriu secundària.
* Festivalísimo de Mont-real (2008): premi del públic.
* XIV Mostra de Cinema Llatinoamericà de Lleida (2008): premi al millor guió.
* Festival de Cinema Llatinoamericà de Santa Cruz (2008): premi al millor guió.
* Associació de Crítics de Cinema de l'Uruguai (2008): premi a la millor ficció.
* Festival de Cinema Llatinoamericà de Biarritz (2007): premi del públic.
* Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana (2007): premi Signis i premis a millor guió i millor actuació femenina.

## Notes i referencies

* ↑ FilmAffinity. «Matar a todos (2007)». [Consulta: 30 desembre 2014].
* ↑ IMDb. «Matar a todos (2007)». [Consulta: 30 desembre 2014].
* 1 2 Uruguay Film Commission & Promotion Office. «Matar a todos». A: Còpia arxivada, 2012, p. 33 [Consulta: 22 gener 2022].
* ↑ Una película sobre asesinos de asesinos ibermediadigital, 7 de setembre de 2015
* ↑ Puerto Rico barre en festival de Cartagena con film de Benicio del Toro, El Economista, 8 de juliol de 2008
* ↑ Argentina y Uruguay acaparan los principales premios de la 14ª Mostra de Cine Latinoamericano de Lleida, latamcinema,com
* ↑ «Postales de Leningrado» se lleva el premio del festival de Biarritz, La Voz de Galicia, 30 de stembre de 2007

## Enllaços externs

* Tráiler de la película a YouTube
# Narrador (A la recerca del temps perdut)

El narrador és el personatge principal de la novel·la de Marcel Proust A la recerca del temps perdut. No se l'anomena, no se li dona nom, i a tal fi l'autor recorre a perífrasis quan és necessari («elle m'appelait par mon petit nom», "em deia pel meu nom de pila"). Una ocurrència del nom « Marcel » designant el narrador va, no obstant això, escapar a l'autor.
Al volum la Prisonièrie, no obstant, es poden llegir aquestes línies:« Dès qu’elle retrouvait la parole elle disait : « Mon » ou « Mon chéri » suivis l'un ou l'autre de mon nom de baptême, ce qui, en donnant au narrateur le même nom qu’à l'auteur de ce livre, eût fait : « Mon Marcel », « Mon chéri Marcel».
El nom queda doncs emmascarat però, un centenar de pàgines més abans del mateix volum, Albertine, a una paraula que li adreça, escrit en encapçalament «Mon chéri et cher Marcel » i acaba amb « Quel Marcel ! Quel Marcel ! Toute à vous, ton Albertine.»
Proust ha tingut tanta cura per amagar el nom del narrador d'un extrem a l'altre de l'obra que és versemblant que hi hauria corregit aquesta distracció si hagués pogut revisar les proves del llibre, aparegut a títol pòstum.

## Intèrprets en adaptacions cinematogràfiques

* Roger Rees i Paul Reynolds (infància) en el documental britànic The Modern World: Ten Great Writers, episodi Marcel Proust's 'A la recherche du temps perdu' de Nigel Wattis (1988)
* 4 actors a El temps recobrat de Raoul Ruiz (1999) :
** Marcello Mazzarella (versió en francès : Patrice Chéreau)
** André Engel (vellesa)
** Georges Du Fresne (infància)
** Pierre Mignard (adol·lescència)
* Stanislas Merhar qui fa de «Simon» a La Captive de Chantal Akerman (2000), adap`tacioó lliure de La Prisonnière
* Micha Lescot i Oleg Ossina (infància) a À la recherche du temps perdu de Nina Companeez (2011)
# Tot costa

Tot Costa, és un programa radiofònic en emissió a Catalunya Ràdio de dilluns a divendres, de 19 a 21 h, presentat i dirigit per Jordi Costa i Sònia Gelmà. En aquest programa d'actualitat esportiva, que va per a la novena temporada, s'analitzen les novetats del món de l'esport en profunditat, principalment del futbol o el bàsquet, amb un to informal. És el programa de ràdio esportiu diari més escoltat a Catalunya amb 110.000 oients, segons l'EGM d'abril 2024 , a part dels 78.000 espectadors que veuen el programa diari de 19 a 20h al canal Esport 3.
El programa, de dues hores de durada, compta amb diferents seccions, com per exemple "Torquelab", amb Ricard Torraquemada, una secció futbolística, o "La Champions, güey" amb Marc Crosas, una secció dedicada exclusivament a la Lliga de Campions de la UEFA. A banda de seccions dedicades al futbol, el programa compta també amb seccions d'altres esports, com "Coast to Coast" amb Jordi Colomé, dedicada a l'NBA, o "Trias&Roll" amb Jordi Trias , Xavi Ballesteros, Ernest Macià i Laura Antoja com a nova incorporació, dedicada al bàsquet nacional. En últim lloc, en la secció "Ull de Falcó" Àlex Corretja parla de l'actualitat del món del tenis.

## Referències

* ↑ CCMA. «Més info - Tot costa». [Consulta: 5 desembre 2024].
* ↑ «EGM abril 2024: Catalunya Ràdio mejora, pero Basté sigue líder» (en castellà), 25-04-2024. [Consulta: 5 desembre 2024].
# Sant Julià del Llor (Sant Julià del Llor i Bonmatí)

Sant Julià del Llor és una de les dues entitats singulars de població al terme municipal de Sant Julià del Llor i Bonmatí, a la comarca catalana de la Selva. En el cens de 2006 tenia 109 habitants.
Fins al 1983 formava part del municipi d'Amer.
Un turó acull al seu cim l'Ermita de Sant Julià del Llor, església parroquial d'origen romànic però reconstruïda en època recent. Altres elements patrimonials del terme són el Molí de Sant Julià del Llor, el Carrer Vell que dóna al Pont de Sant Julià del Llor, i l'oratori de Sant Pere Màrtir.

## Referències

* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
# The Pajama Game

The Pajama Game és una pel·lícula musical estatunidenca del 1957 basada en l'obra musical del mateix nom. El repartiment principal del musical de Broadway repeteix els seus papers per la pel·lícula, a excepció de Janis Paige, el paper de la qual és interpretat per Doris Day, i Stanley Prager, interpretat per Jack Straw.

## Argument

Bebe Williams (Doris Day), que treballa en una fàbrica de pijames, és enviada pels seus companys a negociar un increment salarial. Amb el que no comptava era enamorar-se de l'atractiu gerent Sid Sorokin (John Raitt), la qual cosa complicarà la negociació. Musical basat en un gran èxit de Broadway, amb coreografies de Bob Fosse.

## Repartiment

* Doris Day: Jan Morrow
* John Raitt: Jonathan Forbes
* Carol Haney: Alma
* Eddie Foy Jr.: Tony Walters
* Reta Shaw: Marie
* Barbara Nichols: Harry
* Thelma Pelish: Pierot
* Ralph Dunn: Mr Conrad
* Jack Straw: Sra. Walters

## Producció

Com ho torna a explicar Janis Paige el 2016, l'estudi desitjava utilitzar el màxim de membres del repartiment de Broadway com fos possible. Però un dels protagonistes havia de ser una estrella del cinema. Diu que el protagonista masculí, interpretat per Raitt, al principi va ser ofert a Frank Sinatra. Va haver d'acceptar el paper, diu Paige, ella volia la part que va ser donada a Doris Day.
En aquesta pel·lícula, el calendari darrere l'escriptori de Sid Sorokin, mentre canta "Hey There" mostra juliol de 1954.

## Cançons

* "The Pajama Game" – Junts
* "Racing With the Clock" – Junts
* "I'm Not At All In Love" – Babe i junts
* "I'll Never Be Jealous Again" – Hines and Mabel
* "Hey There" – Sid
* "Once-A-Year-Day" – Babe, Sid, i junts
* "Small Talk" – Babe and Sid
* "There Once Was a Man" – Babe and Sid
* "Racing With the Clock" (reprise) – Junts
* "Steam Heat" – Gladys
* "Hey There" (reprise) – Babe
* "Hernando's Hideaway" – Gladys i junts
* "7½ Cents" – Babe, Prez, i junts

## Rebuda

La pel·lícula té un índex del 91% a Rotten Tomatoes.
Quan es va estrenar, va rebre una ressenya favorable de Bosley Crowther de The New York Times. Va comparar la pel·lícula favorablement respecte a la versió teatral de Broadway, i va dir la pel·lícula és "tan bona com si fos al teatre, cosa prou bona per milers de clients feliços durant un període d'un parell d'anys. És fresc, graciós, viu i tuneful. De fet, en alguns aspectes—com quan tots ells van al pícnic de la fàbrica—és encara més viu que en el teatre."
La pel·lícula és reconeguda per l'American Film Institute en aquestes llistes:
* 2004: AFI's 100 Years...100 Songs:
** "Hey There" – Nominada
* 2006: AFI's Greatest Movie Musicals – Nominada

## Referències

* ↑ «The Pajama Game». The New York Times.
* ↑ Rothaus, Steve «l'estrella musical Janis Paige, 93, recorda la seva carrera». The Miami Herald, 11-03-2016.
* ↑ «The Pajama Game». www.rottentomatoes.com, 29-08-1957.
* ↑ Crowther, Bosley «Movie Review - - Screen: 'Pajama Game' at Music Hall; Stage Hit Re-Created as Tuneful Film». The New York Times, 30-08-1957.
* ↑ «AFI's 100 Years...100 Songs Nominees» (PDF).
* ↑ «AFI's Greatest Movie Musicals Nominees» (PDF).
# Constantí I de Grècia

Constantí I de Grècia. (Atenes 1868 - Palerm 1923). Rei de Grècia (1913 - 1917 i 1920 - 1922). Fill del rei Jordi I de Grècia i de la gran duquessa Olga de Rússia. Constantí era net del rei Cristià IX de Dinamarca i de la princesa Lluïsa de Hessen-Kassel per via paterna i del gran duc Constantí de Rússia i de la princesa Alexandra de Saxònia-Altenburg per via materna.
Contragué matrimoni amb la princesa Sofia de Prússia filla de l'emperador Frederic III de Prússia i de la princesa reial Victòria del Regne Unit. Tingué sis fills:
Durant la Guerra greco-turca de 1897 va comandar les tropes a Tessàlia contra els 60.000 homes de l'exèrcit imperial otomà a les ordres d'Ethem Paşa. Cap al 17 de maig l'exèrcit grec es va veure obligat a replegar-se més enllà de Làrissa, i es van reorganitzar als voltants de Farsàlia, a Domokós. La nova derrota grega va suposar un dur cop moral per a Grècia, que fins i tot va veure com els turcs avançaven posicions en territori grec. Sota la pressió de les potències europees, el soldà Abdul Hamid II va declarar l'alto al foc el 20 de maig, fet que va salvar Grècia d'un desastre encara més gran. Després de mesos de negociacions, el 20 de setembre de 1897, es va signar el Tractat de Constantonoble que donava territoris a l'Imperi Otomà al llarg de la frontera Tessàlia, i una forta indemnització de guerra (94,3 milions de francs-or) que l'estat grec, en fallida, només podria pagar amb l'ajut de les Potències Protectores, que van veure augmentada la seva influència sobre el dèbil regne de Grècia.
Durant la Primera Guerra Mundial mantingué la neutralitat de Grècia, malgrat les pressions en pro dels estats centrals que feia la seva esposa, alemanya de naixement, i les del ministre Venizelos en pro dels estats de l'Entesa. S'oposà a Venizelos quan aquest cedí Tessalònica als aliats i França intervingué en favor de Venizelos i en contra del rei que hagué d'exiliar-se (juny de 1917).
El substituí el seu segon fill amb el nom de Rei Alexandre I de Grècia (1917-1920). Constantí I retornà al poder després de la mort del seu fill però hagué d'exiliar-se de nou arran de la derrota davant dels turcs a Esmirna.
Hom l'ha volgut considerar successor dels emperadors romans d'Orient i per això també s'ha conegut com a Constantí XII.

## Referències

* ↑ «Constantí I de Grècia». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Andrássy, Gyula. Bismarck, Andrássy, and Their Successors (en anglès). Houghton Mifflin, 1927, p. 273.
# Een vrouw tussen hond en wolf

Een Vrouw Tussen Hond en Wolf (en francès: Femme Entre Chien et Loup) és una pel·lícula dramàtica franco-belga de 1979 dirigida per André Delvaux amb l'actuació de Marie-Christine Barrault i Rutger Hauer. Va ser inscrit al 32è Festival Internacional de Cinema de Canes de 1979 i va rebre el Premi André Cavens a la Millor Pel·lícula de l'Associació Belga de Crítics de Cinema (UCC). La pel·lícula també va ser seleccionada com a entrada belga com a Millor pel·lícula en llengua estrangera als Premis Oscar de 1979, però no va ser acceptada com a nominada.

## Trama

Durant la Segona Guerra Mundial, la noia d'Anvers, Lieve, s'enamora de François, un combatent de la resistència franmcòfon, mentre que el seu marit Adriaan, nacionalista flamenc, lluita com a voluntari al Front Oriental. La història comença en 1940 i acaba dotze anys després. Lieve encara es debat entre l'amor de dos homes, però s'adona que no és important per a cap d'ells. Per tant, els abandona a tots dos.

## Elenc

| Actor | Personatge |
| Marie-Christine Barrault | Lieve |
| Rutger Hauer | Adriaan |
| Roger van Hool | François |
| Senne Rouffaer | El sacerdot |
| Bert André | Slager |
| Raf Reymen | Oom Georges |
| Hector Camerlynck | Oncle Odilon |
| Mathieu Carrière | Soldat alemany |
| Yves Robert | Werkman |
| Tine Balder | Tia Mélanie |
| Jenny Tanghe | Tía Anna |
| Greta van Langhendonck | Susanne |
| Janine Bischops | Oncle Leontien |
| Johny Voners | OncleNand |
| Marc Bober | Postbode |
| Jean-Claude Van Damme | noi del jardí (no acreditat) |

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: Woman Between Wolf and Dog». festival-cannes.com. [Consulta: 24 maig 2009].
* ↑ Margaret Herrick Library, Academy of Motion Picture Arts and Sciences
* ↑ VAN DAMME (JCVD) — First ever screen appearance in 1979

## Enllaços externs

* "Femme entre chien et loup" présenté au festival de Cannes a Dailymotion
# Sipilos

Sipilos (en llatí: Sipylus, en grec antic: Σίπυλος, en turc: Spil Dağı) és una muntanya propera a la muntanya de Tmolos i localitzada a l'antiga Lídia, entre el riu Hermos, la ciutat d'Esmirna i la ciutat de Magnèsia del Sipilos.
És una muntanya escarpada, que s'esmenta ja a la Ilíada, on diu que hi havia les coves de les nimfes. Al vessant oriental de la muntanya, va existir, segons la tradició, una antiga ciutat, anomenada Tàntalis, que després es va anomenar Sípil, la capital dels meonis, que es deia que va ser destruïda per un terratrèmol i es va enfonsar en un cràter, que més tard es va cobrir per un llac, que portava el nom de Sale o Saloe. Plini el Vell explica que el lloc que havia ocupat Sípil s'hi van fundar successivament altres poblacions, que ell anomena Archaeopolis, Colpe i Lebade.
Pausànias anomena aquest estany amb el nom de «llac de Tàntal», i afegeix que hi havia la seva tomba molt a prop. El tron de Pèlops es mostrava al cim de la muntanya, per damunt del temple de Cíbele Plastena. Es creia que les teulades de les cases de Sipilos es podien veure sota de l'aigua fins algun temps després
La muntanya forma part de la llegenda de Níobe, que diu que després de burlar-se de Leto va ser castigada per Apol·lo i Àrtemis, que li van matar tots el seus fills. Desconsolada, va anar al costat dels cadàvers dels seus fills i va sentir tal dolor que, desfeta en un mar de llàgrimes, va quedar immòbil i es va convertir en pedra, tal com havia suplicat a Zeus. Un remolí la va transportar fins a la muntanya de Sipilos, on es podia veure com les llàgrimes brollaven d'una pedra de marbre amb forma de dona.
La ciutat de Magnèsia del Sipilos, a la rodalia, va ser el lloc de la batalla del mateix nom l'any 190 aC, batalla que va donar a Roma el domini de l'Àsia Menor occidental.

## Referències

* ↑ Estrabó. Geografia, I, 58; XII, 579
* ↑ Homer. Ilíada, XXIV, 615
* ↑ Estrabó. Geografia, I, 58; XII, 579
* ↑ Esteve de Bizanci. Ἐθνικά, sub voce
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, V, 31
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, V, 13, 7
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, VII, 24, 7
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 389-390. ISBN 9788496061972.
* ↑ Apià. Història de Roma: les guerres siríaques, XI, 7
# Maurencs

Maurencs (en francès Maurens) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 651 | 593 | 595 | 777 | 871 | 898 | 1.021 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1968- | Christian Flageat | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 27 novembre 2010].
# Axel Theodor Schiøler

Axel Theodor Schiøler (danès: Axel Schiøler) (Guldager, 11 de desembre de 1872 - Skodsborg, 28 de setembre de 1930) fou un músic danès. Notable violinista, va pertànyer a la Societat de Concerts Lamoureux, a París, i va dirigir l'Orquestra de les Societats Filharmòniques de Bergen i Copenhaguen, el teatre Popular de l'Òpera, de la capital noruega, i diverses importants societats de concerts simfònics. És autor de dues simfonies i de diversa música de cambra.

## Obra

* Chant de Fellah, per a violí i piano;
* 2 peces, Romanç (sol menor), Menuet (fa major).

## Referències

* ↑ https://www.geni.com/people/Axel-Theodor-Schioler/6000000014537592298
* ↑ https://imslp.org/wiki/Category:Schioler,_Axel%5BEnllaç+no+actiu%5D

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 54, pàg. 1012. (ISBN-84-239-4554-5)
* Axel Schiøler // Societat Danesa de Compositors (danès)
# Holiday (pel·lícula de 1938)

Holiday és una pel·lícula estatunidenca dirigida per George Cukor el 1938.

## Argument

A les pistes d'esquí de Lake Placid, Julia Seton coneix l'elegant Johnny Case, un jove despreocupat i espiritual. És l'enamorament sobtat i Julia vol presentar Johnny al seu pare després de les vacances. De condició modesta, Johnny estava lluny d'imaginar-se que Julia és la filla del riquíssim banquer Edward Seton i la trobada amb el pare va més aviat malament. En canvi, Johnny troba en el germà i la germana de Julia, Ned i Linda, preciosos aliats. Linda, la «rebel» de la casa, aprecia en particular el costat somniador i desinteressat del jove. L'única ambició de Johnny són no els diners sinó viatjar i descobrir el món, en suma viure la seva vida com unes grans vacances, cosa que sedueix Linda, que troba aquesta visió clarament més enriquidora que la de l'alta societat novaiorquesa… De cara a la determinació de Julia, el pare cedeix i les esposalles són anunciades a condició que Johnny es dediqui a l'ofici del banc. Però Johnny proposa a Julia marxar a Europa amb amics. Aquesta refusa, no volent deixar la seva vida mundana. El vespre del casament, Johnny ha desaparegut. Ha escollit marxar amb els seus amics a bord d'un paquebot. Linda és igualment al vaixell, incitada a declarar el seu amor a Johnny i a deixar-ho tot per seguir-lo. El paquebot aixeca l'àncora, amb els dos amants a bord decidits a fer junts el seu camí.

## Repartiment

* Katharine Hepburn: Linda Seton
* Cary Grant: John 'Johnny' Case
* Doris Nolan: Julia Seton
* Lew Ayres: Edward 'Ned' Seton
* Edward Everett Horton: Professor Nick Potter
* Henry Kolker: Edward Seton
* Binnie Barnes: Sra. Laura Cram
* Jean Dixon: Sra. Susan Elliott Potter
* Henry Daniell: on 'Dopey' Cram
* Ann Doran (no surt als crèdits): Serventa a la cuina
# Levofloxacina

La levofloxacina és un medicament antibiòtic, de la família de les quinolones. S'utilitza per tractar una sèrie d'infeccions bacterianes incloent sinusitis bacteriana aguda, pneumònia, infecció per Helicobacter pylori (en combinació amb altres medicaments), infecció del tracte urinari, prostatitis crònica i alguns tipus de gastroenteritis. Juntament amb altres antibiòtics, es pot utilitzar per tractar la tuberculosi, la meningitis o la malaltia inflamatòria pèlvica. En general, només es recomana l'ús quan no hi ha altres opcions disponibles. Està disponible per boca, per via intravenosa, i en forma de gotes per als ulls. Comercialitzat a Espanya com a EFG, i Tavanic, entre d'altres.
Els efectes secundaris comuns inclouen nàusees, diarrea i problemes per dormir. Els efectes secundaris greus poden incloure ruptura de tendó, inflamació de tendó, convulsions, psicosi i dany als nervis perifèrics potencialment permanents. El dany del tendó pot aparèixer mesos després de finalitzar el tractament. Les persones també poden patir cremades solars més fàcilment. En persones amb miastènia gravis, la debilitat muscular i els problemes respiratoris poden empitjorar. Tot i que no es recomana l'ús durant l'embaràs, el risc sembla ser baix. L'ús d'altres medicaments d'aquesta classe sembla ser segur durant la lactància materna; tanmateix, la seguretat de la levofloxacina no està clara. La levofloxacina és un antibiòtic d'ampli espectre de la classe de fàrmacs fluoroquinolones. Normalment provoca la mort del bacteri. És l'isòmer esquerre de l'ofloxacina.
La levofloxacina es va patentar el 1985 i es va aprovar per a ús mèdic als Estats Units el 1996. Està a la Llista de medicaments essencials de l'Organització Mundial de la Salut. Està disponible com a medicament genèric.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 «Levofloxacin». The American Society of Health-System Pharmacists. Arxivat de l'original el 1 maig 2016. [Consulta: 25 agost 2016].
* ↑ (10 July 2018). "FDA updates warnings for fluoroquinolone antibiotics on risks of mental health and low blood sugar adverse reactions". Nota de premsa.
* ↑ «Levofloxacin ophthalmic medical facts from Drugs.com». Arxivat de l'original el 2 febrer 2017. [Consulta: 23 gener 2017].
* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2023.
* 1 2 3 4 Drugs in pregnancy and lactation: a reference guide to fetal and neonatal risk. 9th. Philadelphia: Wolters Kluwer Health/Lippincott Williams & Wilkins, 2011, p. 828. ISBN 9781608317080.
* ↑ Analogue-based Drug Discovery. John Wiley & Sons, 2006, p. 500. ISBN 9783527607495.
* ↑ World Health Organization model list of essential medicines: 21st list 2019. Geneva: World Health Organization, 2019. WHO/MVP/EMP/IAU/2019.06. License: CC BY-NC-SA 3.0 IGO.
# Carn viva

Carn viva (títol original:Prime Cut) és una pel·lícula estatunidenca del director Michael Ritchie estrenada el 1972. Ha estat doblada al català.

## Argument

La pel·lícula conta la història d'un guardaespatlles de la màfia (Lee Marvin) que és enviat a Kansas City i encarregat de recuperar els diners que deu un misteriós bandit (Gene Hackman) Aquest no té evidentment la intenció de pagar. Un escorxador serveix de façana a les verdaderes activitats del bandit, o sigui la prostitució i la venda de droga. Les encisadores prostitutes, la principal vedette de les quals és Sissi Spacek, són drogades i venudes com a bestiar. Una estranya relació unirà el guardaespatlles i la prostituta.

## Repartiment

* Lee Marvin
* Gene Hackman
* Sissy Spacek

## Referències

* ↑ esadir.cat. Prime cut. esadir.cat.
* ↑ «Prime cut». The New York Times.