OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 223 aC

El 223 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà, era conegut com a any del consolat de Flamini i Fil (o també any 531 ab urbe condita). L'ús del nom «223 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Imperi Selèucida

* Seleuc III Ceraune assumeix personalment el comandament de l'exèrcit que marxa a Àsia Menor contra Àtal de Pèrgam, però durant la campanya mor assassinat per un dels seus oficials.

### Antiga Grècia

* Cleòmenes III, rei d'Esparta, ocupa la ciutat de Trezè a l'Argòlida. Més tard ocupa també Argos i Corint.
* Megistó, un notable espartà, quan Cleòmenes conquereix Argos, recomana no prendre cap mesura contra els ciutadans sospitosos d'afavorir la Lliga Aquea, excepte l'exigència de 20 ostatges. I quan Cleòmenes ocupa Corint, és enviat a Àrat que era a Sició, amb una oferta de pau que Àrat accepta.

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits cònsols Gai Flamini i Publi Furi Fil.
* Els dos cònsols fan una campanya contra els gals al nord d'Itàlia. El partit aristocràtic romà, maniobra per privar a Gai Flamini del seu càrrec i fa declarar nul·la la seva elecció per un defecte en els auspicis. Per carta se li ordena que retorni a Roma, però ja estaven fets els preparatius per una gran batalla contra els ínsubres i Flamini no obre el missatge fins al final de la batalla. Victoriós torna a Roma on tot i l'hostilitat del Senat, que li va demanar explicacions per la seva desobediència, és aclamat pel poble i celebra un triomf. Quan acaba la celebració renuncia al càrrec.

## Necrològiques

* Seleuc III Ceraune, rei selèucida, que mor en la batalla, assassinat per un dels seus oficials, Nicànor, juntament amb un gal de nom Apaturius. Tindria poc més de vint anys. El succeeix el seu germà Antíoc III.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Polibi. Història, IV, 48
* ↑ Polibi. Història, II, 47, 52, 53
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Cleòmenes, XX, 6
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXII, 35
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Marcel, XI, 4
* ↑ Polibi. Història, IV, 48-49
# Blagovésxenka

Blagovésxenka (en rus: Благовещенка) és un poble de l'óblast de Kémerovo, a Rússia, que el 2019 tenia 1.147 habitants, pertany al districte de Mariïnsk.

## Referències

* ↑ «Определение высоты над уровнем моря по координатам». latlong.ru. Arxivat de l'original el 2018-08-26. [Consulta: 24 març 2014].
# Laia Forcadell Arenas

Laia Forcadell Arenas (Tortosa, 6 de juny de 1982) és una atleta especialista en 400 metres llisos i 400 metres tanques. Va formar-se i començar competir a la secció d'atletisme del Club Natació Tortosa. Posteriorment va anar al Club ISS de l'Hospitalet de Llobregat entrenada per Armando Álvarez Anaya.
Ha estat 25 cops campiona d’Espanya. A més el seu palmarès contempla dues medalles als Jocs Iberoamericans, or l’any 2006 a Ponce, Puerto Rico, i bronze al 2009 a San Fernando, Cadis. Ha estat cinquena en el Campionat d'Europa en pista coberta el 2005. Va guanyar el Campionat d'Espanya absolut en pista coberta el 2006. Va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 de Pequín.
Laia Forcadell es va retirar l'any 2012 per iniciar una nota etapa laboral. Les lesions també van ser una causa de la seva decisió.

## Palmarès

* 1 Campionat d'Espanya Juvenil de 400 m llisos en pista cobertaː1999
* 1 Campionat d'Espanya Promesa de 400m llisos en pista cobertaː 2002
* 1 Campionat d'Espanya Promesa de 400 m tanques a l'aire lliureː 2002-2003
* 1 Campionat d'Espanya Júnior de 400 m tanques a l'aire lliureː 2000-2001
* 4 Campionats d'Espanya absoluta en 400 m tanques: 2007, 2008, 2009 i 2010
* 1 Campionat d'Espanya absoluta en 400 m llisos en pista coberta: 2006
* 6 Campionats de Catalunya absoluta en 400 m tanques: 2002, 2005, 2006, 2007, 2008 i 2009
* 1 Campionat de Catalunya absoluta en 200 m llisos: 2009
* 5 Campionats de Catalunya absoluta en 400 m llisos: 2003, 2005, 2006, 2007, 2008
* Campionat Iberoamericàː or en 400 m. tanques (2006), bronze en 400 m. tanques (2010)

## Referències

* ↑ «Laia Forcadell Arenas». Esportpèdia. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 9 agost 2023].
* ↑ «Laia Forcadell» (en anglès). Sport Reference. Arxivat de l'original el 2009-07-25. [Consulta: 26 desembre 2012].
* 1 2 «Laia Forcadell Arenas» (en castellà). Real Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 2022-06-29. [Consulta: maig 2020].
* 1 2 «Laia Forcadell, l'adéu d'un exemple». lhdigital.cat, 27-11-2012.
* ↑ «Campeonato Iberoamericano. Historial español» (en castellà). Real Federación Española de Atletismo. Historiales de Competiciones. Arxivat de l'original el 2015-05-03. [Consulta: 5 maig 2022].
* ↑ «Laia Forcadell Arenas. Historial Esportiu» (en castellà). Real Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 2012-07-01. [Consulta: maig 2022].
# Vèrtex geodèsic

Un vèrtex geodèsic és un senyal del qual s'ha mesurat l'emplaçament amb gran precisió i que forma la «xarxa utilitària» de triangles amb altres vèrtexs geodèsics. Aquesta xarxa forma un element cabdal per a donar alta precisió a la cartografia. Des del 1994 a Catalunya estan regulats per la llei sobre els senyals geodèsics. S'integren en el Sistema de Referència Terrestre Europeu 1989 conegut amb l'acrònim anglès ETRS1989.
A l'estat espanyol solen estar formats per un cilindre de 120 centímetres d'altura i 30 de diàmetre, sustentats en una base cúbica de formigó, tot això pintat de blanc. Normalment, es troben en llocs alts i aclarits per a poder veure altres punts. És per això que sol haver-hi sovint unes bones panoràmiques des d'ells.
La xarxa espanyola de vèrtexs geodèsics es divideix en tres categories: de primer, de segon i de tercer ordre. La de primer ordre està formada per triangles de costats entre 30 i 70 quilòmetres. En la de segon ordre, recolzada en la de primer ordre, els costats dels triangles varien entre els 10 i els 25 quilòmetres. La xarxa de tercer ordre té costats de 5 a 10 quilòmetres. Tots els vèrtexs de les xarxes més grans són al seu torn vèrtexs de les més petites.
Alguns exemples de vèrtex geodèsics es troben al Turó de l'Home o a Duran.

## Referències

* ↑ «Senyals geodèsics.». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. Arxivat de l'original el 2023-01-06. [Consulta: 29 setembre 2020].
* ↑ «0217377.xml Vèrtex geodèsic». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Lei 11, 1994.
* ↑ «ETRS89». Institut Cartografic i Geològic de Catalunya. Arxivat de l'original el 2021-10-19. [Consulta: 29 setembre 2020].

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Vèrtex geodèsic
* «Llei 11/1994 sobre els senyals geodèsics» (pdf). Generalitat de Catalunya.
* «Mapa dels vèrtexs de la xarxa utilitària». Institut Cartografic i Geològic de Catalunya, 01-12-2017. Arxivat de l'original el 2023-01-06. [Consulta: 29 setembre 2020].
# Pac-Man (cançó)

«Pac-Man» (estilitzada com «PAC-MAN») és una cançó de la banda virtual de rock alternatiu Gorillaz amb la col·laboració del rapper Schoolboy Q. Es va publicar el 20 de juliol de 2020 com a sisè senzill de l'àlbum Song Machine, Season One: Strange Timez, dins del projecte audiovisual Song Machine.
La cançó es va enregistrar a Londres abans de la pandèmia de COVID-19 per commemorar el 40è aniversari del videojoc Pac-Man.
El videoclip fou dirigit per Jamie Hewlett, Tim McCourt i Max Taylor, on es mostren els membres de la banda dins els Kong Studios, seu principal virtual de la banda, i s'hi incorporen diverses referències al videojoc.

## Crèdits

Gorillaz
* Damon Albarn – cantant, veus addicionals, instrumentació, director, teclats, baix, guitarra, sintetitzador, bateria, percussió
* Jamie Hewlett – artwork, disseny de personatges, direcció vídeo
* Remi Kabaka Jr. – percussió, bateria
Músics addicionals i tècnics
* Schoolboy Q – cantant
* Prince Paul – veus addicionals, enginyeria
* John Davis – enginyeria masterització
* Samuel Egglenton – enginyeria
* Stephen Sedgwick – enginyeria, enginyeria mescles
* Elvin «Wit» Shahbazian – enginyeria
* John Smythe – guitarra
* Weathrman – baix, teclats, sintetitzador

## Referències

* ↑ Blistein, Jon. «Gorillaz Detail New Music, Video Series ‘Song Machine’» (en anglès). Rolling Stone, 29-01-2020. [Consulta: 22 agost 2021].
* ↑ Kreps, Daniel. «Gorillaz, Schoolboy Q Honor Arcade Classic Pac-Man on New Song» (en anglès). Rolling Stone, 20-07-2020. [Consulta: 8 setembre 2021].
# Boquitas pintadas (pel·lícula)

Boquitas pintadas és una pel·lícula de l'Argentina basada en el fulletó homònim de Manuel Puig (1932-1990), dirigida per Leopoldo Torre Nilsson (1924-1978), amb guió de Torre Nilsson i Puig, i amb producció de Juan Sires (1906-1981). Es va estrenar el 23 de maig de 1974. Està ambientada principalment en la dècada de 1930 a l'Argentina. El novembre de 1974 es va estrenar al Festival de Cinema de Londres. L'11 de març de 2002 es va presentar al Festival de Cinema de Mar del Plata.

## Sinopsi

Quan s'assabenta que Juan Carlos Etchepare va morir en un sanatori de tuberculosos, Nené, casada amb dos fills, recorda la passió que sentia per aquest jove deu anys abans. Comença aleshores una emotiva correspondència amb la mare del difunt i observa, al llarg de les seves cartes, quant pesa encara el record d'aquest amor en el seu present.

## Elenc

* Alfredo Alcón, com Juan Carlos Etchepare.
* Luisina Brando, com Mabel Saénz.
* Marta González, com Nené.
* Raúl Lavié, com Franciso Pancho Páez.
* Leonor Manso, com Antonia / La Rabadilla.
* Cipe Lincovsky, com Elsa.
* Mecha Ortiz, com la gitana.
* Isabel Pisano, com Celia Etchepare.
* Luis Politti, com el doctor.
* Oscar Pedemonti, com Donato.
* Oscar Bazán
* Berta Ortegosa
* Ofelia Montero
* Alejandro Marcial
* Neri Giacometti
* Joaquín Piñón
* Constantino Cosma
* Juan Alighieri
* Washington Denegri Gómez
* Franco Balestrieri (extra).
* Héctor Fernández Rubio (extra).
* Gustavo Carlos Fox (extra).
* Ricardo Bouzas, com un metge.

## Premis

Va formar part de la selecció oficial del Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1974. Tot i que no hi fou ben acollida pel públic i per la crítica va guanyar una conquilla de plata i el premi especial del jurat.

## Repartiment

* ↑ Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos II 1996-2002. Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2003, p. 268. ISBN 950-05-1525-3.
* ↑ PDF Impotencia y carencias: Alfredo Alcón en Boquitas pintadas (1974), per Carolina Rocha
* ↑ La película de Gonzalo Suárez que representa a España, protestada, La Vanguardia, 19 de setembre de 1974
* ↑ Con un escalofriante dramón mejicano se acaban las proyecciones, La Vanguardia, 26 de setembre de 1974

## Enllaços externs

* Part de la pel·lícula (55 minuts) a Dailymotion
# Parlament de Geòrgia

El Parlament de Geòrgia (georgià საქართველოს პარლამენტი, Sakartvelos Parlamenti) és el poder legislatiu de Geòrgia. És unicameral i consta de 150 diputats escollits cada quatre anys per sufragi universal en base a un sistema mixt: 120 són representants proporcionals i 30 són elegits mitjançant el sistema d'escrutini uninominal majoritari, en representació de les seves respectives circumscripcions. Segons les esmenes constitucionals de 2017, el Parlament farà una transició a una representació totalment proporcional el 2024.
La constitució de Geòrgia garanteix al Parlament de Geòrgia el poder legislatiu central, que és limitat en el Parlament de les Repúbliques Autònomes d'Adjària i Abkhàzia.
El Parlament de Geòrgia té la seu a Tbilisi, la capital de Geòrgia. Del 2012 al 2018, les sessions parlamentàries habituals es van celebrar en un nou edifici especialment construït per a aquest propòsit a Kutaissi, aleshores la segona ciutat més gran de Geòrgia, a 231 quilòmetres a l'oest de Tbilisi. L'esmena de 2017 va entrar en vigor el desembre de 2018, sense cap referència a Kutaissi com a seu del Parlament, el que significa que el Parlament va tornar completament a la capital el gener de 2019.

## Referències

* ↑ «Article 36, Secció 1» (en anglès). Constitució de Geòrgia, 07-11-2022.
* 1 2 «Key Points of Newly Adopted Constitution» (en anglès). Civil Georgia, 27-09-2017. [Consulta: 8 març 2023].
* ↑ «New Constitution of Georgia comes into play as the presidential inauguration is over» (en anglès). Agenda.ge, 17-12-2018. [Consulta: 9 març 2023].

## Enllaços externs

* Parlament de Geòrgia (georgià)
* Parlament de Geòrgia (anglès)
# Col·legi Pax

El Mas Mallol o Mas Macià Mallol és un monument del municipi de Tarragona protegit com a bé cultural d'interès local. Durant molts anys va acollir el col·legi Pax i posteriorment l'escola Olga Xirinacs l'any 2007 fins al seu tancament l'any 2012.

## Descripció

És un edifici amb planta en forma de T. Al centre de les tres ales s'alça una torre de planta quadrada. Allò més característic és la coberta que forma un seguit de pendents aixamfranats. Decoració mural a base d'esgrafiats i ceràmica vidrada. Un altre element singular és una terrassa en forma de quadrant amb balustrada, recolzada sobre columnes salomòniques de rajola. L'obra vista, la pedra i la ceràmica vidriada són els materials més destacables en la composició modernista d'aquesta obra. L'edifici mostra a l'entrada un petit pavelló de les mateixes característiques i criteris compositius.

## Història

Construït el 1920 per a ús de residència estiuenca de la família Mallol, posteriorment convertida en col·legi. El 1967 i el 1970 s'hi feren ampliacions que no van afectar l'antic edifici, tret d'algun pont de connexió amb els annexos.

## Referències

* ↑ «L’Escola Olga Xirinacs tanca portes aquest mes de juny amb la disgregació de la seva comunitat educativa». Tarragona Ràdio, 13-06-2012 [Consulta: 6 desembre 2024].
* 1 2 «Col·legi Pax». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 abril 2013].

## Enllaços externs

* «Col·legi Pax». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Campionat Interandinos

El campionat Interandinos fou una competició esportiva professional disputada per equips de la zona de Quito i Ambato. Es disputà entre 1954 i 1967, substituint l'antic campionat amateur de Pichincha. Amb la desaparició del campionat, els clubs professionals de la regió disputaren exclusivament el campionat equatorià de futbol.

## Historial

Font:
* 1954: LDU Quito (1)
* 1955: Deportivo Quito (1)
* 1956: Deportivo Quito (2)
* 1957: Deportivo Quito (3)
* 1958: LDU Quito (2)
* 1959: SD Aucas (1)
* 1960: LDU Quito (3)
* 1961: LDU Quito (4)
* 1962: SD Aucas (2)
* 1963: Deportivo Quito (4)
* 1964: Politécnico (1)
* 1965: Universidad Católica de Quito (1)
* 1966: LDU Quito (5)
* 1967: LDU Quito (6)

## Referències

* ↑ «Ecuador - Champions and Runners-up Interandinos». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Leopoldo Bonafulla

Leopoldo Bonafulla fou el pseudònim de l'anarquista català Joan Baptista Esteve i Martorell (Barcelona, 1857 - ídem, 17 de novembre de 1925). Va intervenir en els fets de la Setmana Tràgica de 1909 i per això fou empresonat. Era representant del centre obrer Luz del Porvenir de Bujalance i va participar en el congrés de Barcelona celebrat l'octubre-novembre de 1910 en què es va decidir la constitució de la CNT i de la que en fou escollit vocal del Comité. Formà part del grup Avenir, que publicava el diari del mateix nom, dirigí el diari El Productor (1901-1904) i va col·laborar a El Rebelde, junt amb Teresa Claramunt Creus i a La Revista Blanca.
És un personatge important en el procés d'implantació de les teories del sindicalisme revolucionari, i domina l'actuació dels anarquistes a Barcelona d'inicis del segle fins a la Setmana Tràgica. Bonafulla planteja que els anarquistes han d'anar al Sindicat, però no han de ser exactament sindicalistes. Hi han d'anar perquè si no el sindicats cauen en el reformisme o en mans dels marxistes (que enganyen els obrers en el joc polític), i per demostrar que el Sindicat és un bon espai per rebre la propaganda anarquista.

## Obres

* Criterio Libertario (1905), obra del mateix nom que la publicada per Anselmo Lorenzo el 1903
* La Justicia Libre (s.d.)
* La Revolución de Julio (1910) sobre la Setmana Tràgica

## Referències

* ↑ Pahissa, Lorenzo «In Memoriam». El Diluvio : diario político de avisos, noticias y decretos: Año 68, no. 283, 26-11-1925, pàg. 23.
# 239 aC

El 239 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà, era conegut com a any del consolat de Turrí i Faltó (o també any 515 ab urbe condita). L'ús del nom «239 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Antiga Grècia

* Inici del regnat de Demetri II, rei de Macedònia. El seu pare, Antígon II Gònatas havia mort l'any anterior (240 aC).

### Àsia

* Diòdot II succeeix al seu pare Diòdot I, sàtrapa selèucida i fundador del regne de Bactriana. Quan puja al poder signa la pau amb els parts.

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits cònsols Gai Mamili Turrí i Quint Valeri Faltó.

### Sardenya

* Hannó, general cartaginès és enviat a Sardenya l'any 239 aC per sotmetre als indígenes que s'havien revoltat i havien matat al general Bostar. Quan arriba a l'illa les seves pròpies tropes, en part mercenaris, es posen al costat dels rebels i empresonen Hannó, al que crucifiquen immediatament, segons diu Polibi.

### Àfrica

* En el context de la Guerra dels Mercenaris, el cap númida Naraves, que inicialment feia costat als rebels i s'havia unit a l'exèrcit d'Espendi, canvia de bàndol i fa costat als cartaginesos en un moment crític de la guerra, i aquell any venç els rebels en la batalla del riu Bàgradas.

## Naixements

* Enni, poeta i dramaturg romà, conegut sobretot pels seus Annals.

## Necrològiques

* Mort de Diòdot I, rei selèucida de Bactriana.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Polibi. Història, II, 44
* ↑ Justí. Justini Historiarum Philippicarum, XLI, 4
* ↑ Titus Livi. Epítom, XIX
* ↑ Fasti Capitolini
* ↑ Polibi. Història, I, 79
* ↑ (anglès) Charles Rollin, The antient history of the Egyptians, Carthaginians, Assyrians, Babylonians, p.218
* ↑ Bieler, Ludwig. Historia de la literatura romana. Madrid: Gredos, 1971, p. 56. ISBN 84-249-2810-5.
* ↑ Justí. Justini Historiarum Philippicarum, XLI, 9
# Els Tres Pilars

Els Tres Pilars és una muntanya de 505 metres que es troba al municipi de la Riba, a la comarca de l'Alt Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Al-Aziz Yússuf

Al-Màlik al-Aziz Jamal-ad-Din Yússuf ibn Barsbay (àrab: الملك العزيز جمال الدين يوسف بن برسباي, al-Malik al-ʿAzīz Jamāl ad-Dīn Yūsuf ibn Barsbāy), més conegut simplement com al-Aziz Yússuf (c. 1423-?), fou un efímer soldà mameluc de la dinastia burjita o circassiana (1438). Yússuf era fill del soldà Barsbay.
A la mort del soldà Barsbay, el 7 de juny de 1438, el va succeir amb el títol d'al-Màlik al-Aziz Jamal-ad-Din Yússuf, quan encara només tenia 15 anys. Tot i que, per assegurar-se el suport dels emirs, els va fer una donació generosa, l'atabeg Jàgmaq va organitzar un complot en contra seu. Els mamelucs de Barsbay, instal·lats a la ciutadella, van intentar resistir el cop d'estat, però finalment Jàqmaq va prendre el control de la ciutadella i Yússuf fou fet presoner i obligat a abdicar a favor de Jàqmaq, i els seus mamelucs van haver d'acceptar el nou soldà.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "Mamluks".
* André Clot, L'Égypte des Mamelouks 1250-1517. L'empire des esclaves
# Puig Tomir

El Puig Tomir o, senzillament, Tomir, és una muntanya de Mallorca que té una altura de 1.103 m. Pertany al municipi d'Escorca.

## Descripció

Geològicament, forma part de la unitat tectònica del Teix-Tomir, caracteritzada per estructures amb encavalcaments que afecten materials del Triàsic i el Juràssic, com dolomies, calcàries i bretxes. El seu relleu escarpat i les seves formacions càrstiques, incloent-hi lapiaz i dolines, contribueixen a un paisatge singular i agrest.
A mesura que s'ascendeix, es percep una transició en la vegetació que s'adapta a les condicions canviants d'altitud. A les zones baixes, abunden els ullastres (Olea europaea var. sylvestris) i els pins, mentre que a les altures intermèdies predominen els alzinars. Les zones més altes, sotmeses a temperatures més baixes i vents forts, estan ocupades per plantes compactes de muntanya i espècies endèmiques com la brutònica (Teucrium asiaticum) i el safrà salvatge (Crocus cambessedesii).
La fauna del Puig Tomir inclou espècies d'aus destacables que troben refugi en aquesta zona. Entre elles destaca el voltor negre (Aegypius monachus), el rapinyaire més gran d'Europa, amb una envergadura de fins a 2,5 metres. També és possible observar el falcó pelegrí (Falco peregrinus), així com el xoriguer comú (Falco tinnunculus).
Prop de la cima, es conserven vestigis de les antigues cases de neu, estructures utilitzades en el passat per emmagatzemar i conservar la neu recollida durant l'hivern. Aquestes construccions aprofitaven cavitats naturals reforçades amb parets de pedra seca, on la neu era compactada i protegida amb materials com el càrritx per mantenir-la intacta fins que era transportada amb animals de càrrega. Aquesta neu s'emprava principalment per a usos sanitaris i per conservar aliments durant l'estiu.

## Principals accessos

* Des de Lluc, per Binifaldó i pel pas des Pedregaret.
* Des de Lluc, pel Pas del Diable.
* Des de Pollença, pel camí des Ninot i Coll de Fartàritx.
* Des de Lluc, pel Pas de Sa Paret.

## Referències

* ↑ Sa Calobra - Pollensa - Cap Formentor (en castellà). Madrid: Instituto Tecnológico GeoMinero de España, 1991. ISBN 84-7840-142-3.
* 1 2 3 Pujada al Puig Tomir. Palma: Conselleria de Medi Ambient i Territori, 2021. PM 143-2021.

## Enllaços externs

* El Tomir nevat Arxivat 2006-07-12 a Wayback Machine.
# 1004

L'any 1004 (MIV) va ser un any de traspàs, començat en dissabte del calendari julià.

## Esdeveniments

* Gener - Roma, Sacre Imperi Romanogermànic: Joan XVIII substitueix Joan XVII com a papa.
* 14 de maig - Pavia: Arnulf II corona Enric IV de Baviera com a rei d'Itàlia.
* Entre el 3 de novembre de 1004 i l'1 de març de 1005: Sanç III es converteix en rei de Navarra.
* Península Itàlica: auge de Pisa.
* Bukharà: cau la dinastia Samànida.
* Gastó II esdevé vescomte de Bearn.

## Naixements

* Robert I de Normandia, duc de Normandia (m.1035).

## Necrològiques

* Adelaida d'Aquitània, reina consort dels francs (n.c.945).
* Mansó I d'Amalfi, duc d'Amalfi.
* Entre el 1000 i el 1004: Garcia III Sanxes II, rei de Navarra.
* Cèntul III, vescomte de Bearn. Mor assassinat en mans de Llop el Fort, senyor de Sèrras.

## Referències

* ↑ «Juan XVIII Papa en la Enciclopedia de la Religión Católica». [Consulta: 19 novembre 2024].
* ↑ «Vizcondes dependientes del ducado de Vasconia» (en castellà). Aunamendi Eusko Entziklopedia. [Consulta: 14 març 2022].
# Turó de Mas de Gínjol

El Turó de Mas de Gínjol és una muntanya de 605 metres que es troba al municipi de Valls, a la comarca catalana de l'Alt Camp.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya