OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vall de Tost

La vall de Tost està situada a la comarca de l'Alt Urgell, fent de contrafort occidental de la serra del Cadí. Està rodejada al Nord per la Serra de Tost, i al Sud pel Montsec de Tost.
El seu clima és més aviat sec, i la seva topografia esquerpada i àrida en moltes parts, l'han convertit en una gran pedrera per la seva riquesa en guixos. Actualment està sota un procés de recuperació, a causa de la seva riquesa ecològica (toca amb els límits del Parc Natural del Cadí-Moixeró i de corredor, la seva riquesa artística i paisatgística (fou un important punt en la reconquesta cristiana de la qual queden nombrosos castells i esglésies romàniques) i la seva tranquil·litat. Per defensar-la de les activitats extractives i els abocadors s'ha creat una plataforma anomenada Salvem Tost.

## Pobles de la Vall de Tost

Si bé el nom de la vall el dona el nucli avui abandonat de Tost, hi ha altres nuclis, com són els poblets de (est a oest) Sauvanyà, Fontelles, Torà de Tost, Tost, Castellar de Tost, el llogaret de la Bastida i ja al davant de la vall però sobre el Segre, els Hostalets de Tost.A dalt del Montsec de Tost i entre la vall del mateix nom i la de La Vansa.

## Riu de Tost

Travessant la vall hi passa l'anomenat riu de Tost, que neix al costat del poble de Sauvanyà, de la mateixa vall, i desemboca al Segre. A causa de la seva curta vida d'11 km, conté molt poca aigua, més si tenim en compte que la vall de Tost és molt poc plujosa. El riu, que és la continuació del riu vermell de Sauvanyà, s'alimenta dels torrents i fonts de Maçanell, de Soler, de Saül, de la Fossa, de Fontelles (font de l'Hort del Riu i font de les Saleres), Solà, font del Cucut, del Pou (font del Maçaner), de Sant Genís (font de Conilleres), de la Manyada, font del Serradal, de la Font roja (font Roja), de Rotes (torrent dels Forcats i font i torrent de Fontaubac), font Vella, font del Salze, de Porcellcuit i torrent dels Estorredans.

## Referències

* ↑ Vila, Marco Aurelio. Catalunya: rius i poblament. L'Abadia de Montserrat, 1998, p. 24. ISBN 978-84-7826-874-0.
* ↑ Vila, Pau. Resum de geografia de Catalunya. Institut d'Estudis Catalans, 2003, p. 10. ISBN 978-84-7283-705-8.
* ↑ «Tost». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ Alòs, Marta; Aventín-Boya, Claudi; Badia, Andratx; Barrull, Carles; Carrera, Aitor. Els pobles oblidats: Una vall i 29 viles abandonades de Catalunya. Edicions Sidillà, 2020-04-10. ISBN 978-84-121569-5-9.
* ↑ Pubill i Monasterio, Raquel «La Vall de Tost recorda.». Trobades Culturals Pirinenques, 2011, pàg. 173-177..

## Enllaços externs

* Plataforma Salvem Tost
# Març (Gard)

Març (en francès Mars) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
Viccionari
# Jervisita

La jervisita és un mineral de la classe dels silicats (inosilicats), del subgrup dels clinopiroxens. Va ser descoberta l'any 1982 i va ser anomenada en honor de William P. Jervis. La localitat tipus és a Giacomini, Agrano, Omegna, Província de Verbano-Cusio-Ossola, Piamont, a Itàlia. S'acostuma a trobar en cavitats miarolítiques en granits.

## Referències

* ↑ «Jervisite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 30 abril 2015].
# Beit Dajan

Beit Dajan (àrab: بيت دجن, Bayt Dajan) és un vila palestina de la governació de Nablus, a Cisjordània, al nord de la vall del Jordà, 10 kilòmetres a l'est de Nablus. Segons l'Oficina Central Palestina d'Estadístiques tenia 3.685 habitants en 2007.

## Referències

* ↑ 2007 PCBS Census Arxivat 2019-04-09 a Wayback Machine.. Palestinian Central Bureau of Statistics. p.110.

## Bibliografia

* Barron, J.B.. Palestine: Report and General Abstracts of the Census of 1922. Government of Palestine, 1923.
* Conder, Claude Reignier; Kitchener, H.H.. The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. 2. Londres: Comitè del Fons per a l'Exploració de Palestina, 1882. (pp. 229, 234)
* Dauphin, Claudine. La Palestine byzantine, Peuplement et Populations (en francès). III : Catalogue. Oxford: Archeopress, 1998. ISBN 0-860549-05-4. (p. 847)
* Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Government of Palestine, 1945.
* Finkelstein, I.; Lederman, Zvi. Highlands of many cultures. Tel-Aviv: Institute of Archaeology of Tel Aviv University Publications Section, 1997. ISBN 965-440-007-3. (II p. 839)
* Guérin, V. Description Géographique Historique et Archéologique de la Palestine (en francès). 2: Samarie, pt. 1. París: L'Imprimerie Nationale, 1874. (pp. 454 -455)
* Hadawi, S. Village Statistics of 1945: A Classification of Land and Area ownership in Palestine. Palestine Liberation Organization Research Center, 1970.
* Hütteroth, Wolf-Dieter; Abdulfattah, Kamal. Historical Geography of Palestine, Transjordan and Southern Syria in the Late 16th Century. Erlanger Geographische Arbeiten, Sonderband 5. Erlangen, Germany: Vorstand der Fränkischen Geographischen Gesellschaft, 1977. ISBN 3-920405-41-2. (p. 130)
* Mills, E.. Census of Palestine 1931. Population of Villages, Towns and Administrative Areas. Jerusalem: Government of Palestine, 1932.
* Palmer, E.H.. The Survey of Western Palestine: Arabic and English Name Lists Collected During the Survey by Lieutenants Conder and Kitchener, R. E. Transliterated and Explained by E.H. Palmer. Comitè del Fons per a l'Exploració de Palestina, 1881. (p. 199)
* Saulcy, Louis Félicien de. Narrative of a journey round the Dead Sea, and in the Bible lands, in 1850 and 1851. 1, new edition. Londres: R. Bentley, 1854. (Saulcy, 1854, vol 1, p. 99)
# Shirèish

Shirèish (en francès Sireix) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 66 | 72 | 68 | 63 | 61 | 58 | 68 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | André Darre | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Espot Esquí

L'estació d'Espot Esquí està situada en el municipi d'Espot, en una de les vies d'entrada del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici, i prop d'una zona amb molts llacs d'origen glacial; les pistes orientades al nord-est tenen l'encant d'estar envoltades de bosc.
Espot Esquí té una extensa longitud de pistes amb un disseny molt cuidat; en una nova etapa s'han creat àrees temàtiques perquè cada esquiador trobi un espai propi per practicar múltiples activitats: esquí alpí, esquí nòrdic, snowboard, esquí de fons, esquí de muntanya i freeride, raquetes de neu, excursions amb motos de neu, circuits de trineus amb gossos, etc.Aquesta ampliació no va estar exempta d'una certa controvèrsia mediambiental donat que es troba prop d'una zona catalogada dins de la xarxa Natura.

## Història

A la dècada de 1950 l’indret ja era utilitzat per a fer cursos del Centre Excursionista de Catalunya per a divulgar la pràctica de l’esquí a la comarca.
És un domini esquiable dins de la comarca del Pallars Sobirà, continuador de l’estació Super Espot, que fou inaugurada la temporada 1967-68 i mantingué aquest nom fins a la temporada 1998-99. El nucli de Super Espot, que disposa d’establiments comercials relacionats amb la pràctica de l’esquí, establiments d’hostaleria i apartaments, ha quedat integrat a l’actual estació d’esquí.

## Referències

* ↑ «Espot Esquí». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ «Espot Esquí, estación de esquí». infonieve.es. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ Anuari territorial de Catalunya 2006 : transformacions, projectes, conflictes. Institut d'Estudis Catalans, p. 144. ISBN 978-84-7283-949-6.
* ↑ Torrebadella Flix, Xavier. L'esquí al Pirineu Occidental (1919-1956): una història dels orígens de l'esquí a Catalunya, 2015, p. 74.
* ↑ Reynolds, Kev. The Pyrenees: The High Pyrenees from the Cirque de Lescun to the Carlit Massif (en anglès). Cicerone Press Limited, 2010-09-09, p. 384. ISBN 978-1-84965-354-1.

## Enllaços externs

* Plana web de l'estació d'esquí
* Medi Ambient paraliza la ampliación de Espot Esquí (2004)
# Espedalhac

Espedalhac (en francès Espédaillac) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 251 | 219 | 212 | 260 | 230 | 241 | 257 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean Loret | |
| 2008- | Jacques Gorse | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 6 novembre 2010].
# The Beverly Hillbillies

The Beverly Hillbillies és una pel·lícula estatunidenca dirigida el 1993 per Penelope Spheeris i produïda per Ian Bryce.

## Argument

Jed Clampett, patriarca d'una família camperola d'Arkansas, descobreix per accident, un tret de fusell, un fabulós jaciment de petroli i es fa multimilionari. Decideix llavors instal·lar-se amb tota la seva petita família a Beverly Hills.
Però la seva fortuna suscita moltes cobdícies...

## Repartiment

* Jim Varney: Jed Clampet
* Diedrich Bader: Getro
* Erika Eleniak: Elly may
* Lea Thompson: Laura/Laurette Voleur
* Cloris Leachman: Iaia
* Lily Tomlin: Jane Hattaway
* Dabney Coleman: Mr. Drisdale
* Dolly Parton: Ella mateixa

## Rebuda

La pel·lícula va tenir majoritàriament ressenyes negatives, obtenint un 24% a Rotten Tomatoes. Roger Ebert li va atorgar a la pel·lícula la meitat d'una estrella sobre quatre, argumentant que no va capturar l'encant de la sèrie original i no va millorar el material d'origen. A més, Ebert va escriure que The Beverly Hillbillies va ser un gran fracàs per a Spheeris després del seu sorprenent triomf amb El Món de Wayne dos anys abans: "Quan els directors fan una meravellosa pel·lícula, esperes veure la pròxima que facin amb especial anticipació, pensant que potser tenen el secret. Quan es descobreix que no el tenen, et sents gairebé traït. Així és com em vaig sentir després de The Beverly Hillbillies, una de les pitjors pel·lícules d'aquest o qualsevol any."

## Referències

* ↑ The New York Times. The Beverly Hillbillies (en anglès). The New York Times.
* ↑ http://rogerebert.suntimes.com/apps/pbcs.dll/article?AID=/19931015/REVIEWS/310150301 Arxivat 2013-02-14 a Wayback Machine.
# Victor Fontan

Victor Fontan (Pau, 18 de juny de 1892 - Saint Vincent, 2 de gener de 1982) va ser un ciclista francès que va destacar durant els anys vint del segle xx.

## Biografia

De petit, la seva família s'establí a Nai, provinent del seu Pau natal. Va tenir una llarga carrera esportiva, primer destacant a nivell regional i més tard al Tour de França. El 1913 aconseguí els primers èxits, però la Primera Guerra Mundial comportà una aturada en la seva progressió. En acabar la contesa, es convertí en el millor ciclista del sud-oest de França, acumulant victòries, però es mostrà poc propens a anar a córrer lluny de casa seva: la seva participació en el Tour de França de 1924, en tant que corredor aïllat, fou fugaç.
Calgué esperar al 1926 perquè Fontan demostrés la seva classe internacional: guanyà la Volta a Catalunya. L'any següent tornà a guanyar-la i hi afegí la Volta a Euskadi davant els millors ciclistes del moment: André Leducq i Nicolas Frantz.
El 1928, als 36 anys, participà en el Tour de França acabant en 7a posició i guanyant dues etapes. Al Tour de França de 1929 fou un dels favorits, i ho demostrà aconseguint el mallot groc en l'etapa de Luchon, però l'endemà trencà la bicicleta. El reglament de l'època l'obliga a reparar-la tot sol. Avançat per tots els rivals, abandonà la cursa.

## Palmarès

* 1913
** 1r de la Tolosa-Bordeus
* 1923
** 1r de la Volta a Corrèze
** 1r del Tour del Sud-oest
** 1r de la Volta a Guipuzkoa
* 1926
** 1r de la Volta a Catalunya i vencedor de 3 etapes
** 1r de la Bordeus-La Rochelle
** 1r a San Pedro d'Irun
* 1927
** 1r de la Volta a Catalunya i vencedor de 2 etapes
** 1r de la Volta al País Basc i vencedor d'una etapa
** 1r del Circuit de Midi
** 1r del Circuit de Bearn i vencedor de 2 etapes
** 1r de la Volta a Estella
* 1928
** Vencedor de 2 etapes al Tour de França
* 1929
** 1r del Petit Tour del Sud-est
* 1930
** 1r de la Volta a Corrèze
** 1r del Gran Premi de la cota d'Argent

### Resultats al Tour de França

* 1924. Abandona (5a etapa)
* 1928. 7è de la classificació general i vencedor de 2 etapes
* 1929. Abandona (10a etapa). Porta el mallot groc durant una etapa
* 1930. Abandona (9a etapa)

### Resultats del Giro d'Itàlia

* 1928. 4t de la classificació general

## Referències

* 1 2 3 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Victor FONTAN» (en italià). [Consulta: 18 novembre 2024].
* ↑ El francés Víctor Fontan ha triumfado en la VIII Vuelta Ciclista a Cataluña, cuya etapa final dió lugar a una imponente manifestación de entusiasmo popular a El Mundo Deportivo, 30 d'agost de 1926, pàg.1
* ↑ Victor Fontan, el actual "fenómeno" francés, triumfa al esprint en la última etapa y gana definitivament y por segunda vez la Vuelta a Cataluña a El Mundo Deportivo, 5 de setembre de 1927, pàg.1
* ↑ «Palmarès de Victor Fontan (Fra)». [Consulta: 18 novembre 2024].
* ↑ Brownlee, Nick. Vive le Tour!: Wiggo, and the Amazing Tales of the Tour de France (en anglès). Portico, 2013-07-23. ISBN 978-1-909396-34-0.
* ↑ Augendre, Jacques. Abécédaire insolite du tour (en francès). edi8, 2011-06-16. ISBN 978-2-263-05600-0.

## Enllaços externs

* Palmarès de Victor Fontan (francès)
# A totes (pel·lícula de 2000)

A totes (títol original: Bring It On) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Peyton Reed estrenada el 2000. Ha estat doblada al català

## Argument

L'equip de cheerleaders de Ranxo Carno High School, els Toros, és el millor i compta guanyar els campionats nacionals per sisena vegada consecutiva. Però quan Torrance, novament elegida capitana, descobreix amb l'ajuda de Missy, una nova recluta, que les seves successions i les seves coreografies pertanyen de fet als East Compton Clovers, un equip de cheerleaders dels barris baixos que l'ex-capitana « Big Red » filmava amb la finalitat de reproduir els seus passos, els Toros invictes des de fa 6 anys al títol de campions nacionals tenen llavors un seriós problema. Ràpidament han de crear una nova coreografia per participar i assolir els campionats, i així provar que són realment els millors.

## Repartiment

* Kirsten Dunst: Torrance Shipman
* Eliza Dushku: Missy Pantone
* Jesse Bradford: Cliff Pantone
* Gabrielle Union: Isis
* Clare Kramer: Courtney
* Nicole Bilderback: Whitney
* Tsianina Joelson: Darcy
* Rini Bell: Kasey
* Nathan West: Ian
* Richard Hillman: Aaron
* Huntley Ritter: Les
* Ian Roberts: Sparky Polastri
* Shamari Fears: Lava
* Natina Reed: Jenelope
* Brandi Williams: Lafred
* Lindsay Sloane: Big Red
* Holmes Osborne: Bruce Shipman
* Sherry Hursey: Christine Shipman
* Bianca Kajlich: Carver
* Cody McMains: Justin Shipman
* Riley Smith: Tim

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge s'ha desenvolupat d'octubre 1999 a febrer 2000 a Chula Vista (l'estadi de futbol), Oceanside i San Diego.

## Premis i nominacions

* Premi al millor segon paper femení per a Gabrielle Union, en els premis Black Reel l'any 2001.
* Nominació al premi de la millor actriu a un film de comèdia per a Kirsten Dunst, en els premis Blockbuster Entertainment l'any 2001.
* Nominació al premi de la millor escena de dansa (seqüència d'obertura), en els premis MTV l'any 2001.
* Nominació al Premis Young Artist a la millor jove actriu en un paper principal per a Kirsten Dunst l'any 2001.
* Premi del públic, en el Festival internacional del cinema per als nens i per als joves (Zlín) l'any 2001.

## Saga Bring It On

* 2004: Bring It On: Again, de Damon Santostefano
* 2006: Bring It On: All Or Nothing, de Steve Rash
* 2008: Bring It On: In It to Win It, de Steve Rash
* 2009: Bring It On: Fight to the Finish, de Bille Woodruff
* 2017: Confrontation Mundial de Robert Adetuyi

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > A totes». [Consulta: 8 abril 2018].
* ↑ Scott, A. O. «FILM REVIEW; Strong, Modest and Sincere Behind All the Giddy Cheer» (en anglès). The New York Times, 25-08-2000. ISSN: 0362-4331.
# Macarrons amb grevi

Els macarrons amb grevi són un plat típic de Menorca, a base de macarrons.

## Origen

Segurament aquest plat és fruit de la influència britànica durant l'ocupació del segle xviii. La paraula catalana "grevi" sembla tenir origen de l'anglès gravy, que fa referència a una mena de salsa molt típica britànica que es fa amb el suc concentrat de la vedella rostida.
Donada la situació geogràfica i cultural de l'illa, un altre aspecte interessant del plat és la manera de coure la pasta. Aquesta podria bullir-se directament en el suc de la carn, com es fa al continent en plats tradicionals com els fideus a la cassola o la fideuada. O podria fer-se a la manera tradicional italiana o catalana més moderna, com els macarrons típics catalans gratinats, és a dir bullir primer la pasta en aigua, afegir la resta d'ingredients i en tot cas gratinar després al forn només per fondre el formatge si se n'hi posa. Però la pasta d'aquest plat està cuita d'una manera que és a mig camí d'un mètode i de l'altre: primer s'estova una mica en aigua, fins abans que quedin al dente, i després s'acaben de coure amb la salsa al forn.

## Preparació

Es prepara un sofregit amb tomàquet, ceba i una mica d'all i julivert. Es cola i es reserva el líquid (les hortalisses es guarden per a una altra preparació). A part, es couen una mica els macarrons en aigua salada bullent i s'escorren. Es posen en una safata de forn, es sala i s'afegeix el líquid del sofregit i caldo de carn (porc o vedella, el mateix pes de caldo que de pasta crua). Es pot cobrir amb una mica de formatge ratllat, preferentment de Maó. S'acaba de coure a forn bastant fort.

### Variants

Aquest plat pot tenir variants segons les famílies.

## Referències

* ↑ Al·lès, Bep. «Macarronada, els macarrons al forn», 25-05-2018. [Consulta: 30 desembre 2021].
* 1 2 3 Cuina menorquina d'ahir i d'avui. Un receptari per descobrir. Fundació Destí Menorca, 2014.
* ↑ NOTÍCIES, GIRONA. «Gironanotícies » MACARRONS AMB SUC DE ROSTIT» (en castellà). [Consulta: 30 desembre 2021].

## Vegeu també

* Cuina menorquina
* Cuina de les Illes Balears
* Macarrons
Gastronomia dels territoris catalanoparlants :
Companatges i condiments :
# Sheust

Sheust (en francès Cheust) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 85 | 108 | 96 | 104 | 97 | 94 | 88 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Marc Abadie | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Atmosfear

Atmosfear és una sèrie de jocs de taula editat en 1991 per Phillip Tanner i Brett Clements.

## Trets comuns als joc

L'objectiu és aconseguir una clau de cada color abans que s'exhaureixi el temps. Aquest ve marcat per una cinta de vídeo (posteriorment dvd) que mostra l'enemic que cal batre i que dona instruccions durant la partida, apart de contribuir a l'atmosfera de por que dona nom als jocs.

## Nightmare

Va ser el primer joc de la sèrie. Es requeria un mínim de 3 jugadors i tenia un màxim de 6. Abans de començar el joc els jugadors agafaven un petit tros de paper i allà escrivien el seu pitjor malson. En assolir les claus, s'agafava un paper i si no er el propi malson, el jugador era declarat guanyador. Si això no s'aconseguia en el temps límit, el Gatekeeper (el personatge del casset) era anomenat vencedor.
El nom de Nightmare va ser més tard canviat per Atmosfear, per a la publicació fora dels Estats Units, Canadà i Austràlia, per exemple, a Anglaterra, perquè no es confongués amb la versió de joc de taula de Knightmare. El joc ha tingut moltes seqüeles, sota els dos noms, Nightmare i Atmosfear.

## Els emissaris

Va suposar una gran millora a la sèrie. Presentava per primera vegada els emissaris, els dominants dels 6 terror-toris (territoris que componien el tauler), els quals eren Gevaudà, l'home llop, Helin, el poltergeist, Khufu, la momia, Anne de Chantraine, la bruixa, Baró Samedi, el zombi i Elisabeth Bàthory, la vampira. La partida consistia en més o menys el mateix que Nightmare, però amb més contingut. A més a més les claus atorgaven poders diferents segons el personatge triat com a fitxa.

## El guardià

En aquest, el Gatekeeper (el guardià) presidia el joc, aquesta vegada, en un DVD. Cada partida era diferent, i oferia mini-jocs interactius (dins de la mateixa partida). Augmentaven les possibilitats de robar-se claus entre jugadors.

## Khufu la mòmia

En aquest, Khufu la mòmia presidia el joc. El joc s'ambientava en la piràmide-casino de Khufu, on reptava als emissaris a una mena de joc d'apostes. L'objectiu del joc és aconseguir col·locar els teus 4 escarabats, un en cada habitació del tauler, i després reptar a Khufu al Repte Final de Khufu, una mena de poker. Però, per col·locar els escarabats s'havia de guanyar l'aposta de l'aposent indicat. El problema era que Khufu apareixeria contínuament en la pantalla, amb un humor bastant peculiar, castigant a la gent com si fossin insectes i fent el joc impossible.
En aquesta nova seqüela apareix per primera vegada Medusa, la gorgona, que, atès que Khufu era qui presidia el joc, no podia estar jugant-hi, per això necessitava un substitut.

## Referències

* ↑ Marketing in Europe, Edicions 374-379 (en anglès). Economist Intelligence Unit, 1994, p. 58.
* ↑ The Bulletin (en anglès). vol 116. J. Haynes and J.F. Archibald, 1994, p. 36.
# Casolés

Casolés (en francès Cazoulès) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 349 | 332 | 352 | 409 | 397 | 436 | 436 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1971-2008 | Maurice Léonard | PCF |
| 2008-2010 | Bernard Dehan | Divers gauche |
| 2010- | Jean-Paul Castano | |

## Agermanaments

* Saasenheim

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 7 novembre 2010].