OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El clan Ia-Ia

El clan Ia-Ia (títol original en anglès: Divine Secrets of the Ya-Ya Sisterhood) és una pel·lícula estatunidenca dirigida el 2002 per Callie Khouri, amb Sandra Bullock i Ellen Burstyn. Ha estat doblada al català.

## Argument

Sidda Lee Walker (Sandra Bullock) és una destacada autora teatral que viu a Nova York. Fa anys que va abandonar la seva ciutat natal, a Lousiana, sobretot, per allunyar-se de la seva mare (Burstyn), una dona bona però molt excèntrica, que fa més de trenta anys que no dorm amb el seu marit (Garner).
Però un dia es publica una entrevista que li ha fet la revista Time amb motiu de l'estrena de la seva última obra... Després d'un malentès que degrada totalment la situació, les tres amigues d'infantesa de Vivi, tan exuberants com intrèpides, s'hi posen per a reconciliar la mare i la filla: segresten Sidda Lee i es posen a revelar el verdader rostre de la seva mare...

## Repartiment

* Sandra Bullock: Siddalee « Sidda » Walker
* Ellen Burstyn: Viviane Abbott « Vivi » Walker
* Fionnula Flanagan: Aimee Malissa « Teensy » Whitman
* Maggie Smith: Caroline Eliza « Caro » Bennett
* Shirley Knight: Denise Rosa « Necie » Kelleher
* James Garner: Shepherd « Big Shep » Walker
* Angus MacFadyen: Connor McGill
* Cherry Jones: Mary Katherine Bowman « Buggy » Abbott
* Ashley Judd: Vivi, de jove
* Jacqueline McKenzie: Teensy, de jove
* Katy Selverstone: Caro, de jove
* Kiersten Warren: Necie, de jove
* David Lee Smith: Shep, de jove
* Matthew Settle: Jack Whitman
* David Rasche: Taylor Abbott
* Caitlin Wachs: Vivi Abbott, de jove

## Crítica

"Comèdia que no escatima vitriol, amb diàlegs desopilatius i personatges extraordinaris, excèntrics i imprevisibles. (...) Entretinguda, tolerablement pastissera a vegades, però gairebé sempre inspirada"

## Referències

* 1 2 «El clan la la». Esadir.
* ↑ «Divine Secrets of the Ya-Ya Sisterhood». The New York Times.
* ↑ Torreiro, M. «El Clan la-la». El País.
# Modèstia

La modèstia és l'actitud tendent a moderar i temperar les accions externes; implica contenir-se en certs límits, d'acord amb les conveniències socials o personals. També és la qualitat d'humil, de falta de vanitat o de supèrbia.
Les pràctiques específiques de la modèstia varien entre cultures, èpoques i grups de persones. L'estàndard de modèstia posseeix diferents característiques, sent una mesura tendent a canalitzar a l'individu en la societat, ja que sol ser jutjat per aquesta quan s'extralimita en el seu comportament.
Els principis generals de la modèstia promouen evitar l'excessiva atenció cap a un mateix, limitant les accions i actituds per inculcar comportaments menys egoistes. De vegades, la modèstia sol confondre's amb la timidesa o la simplicitat.
Aquesta virtut generalment s'entén com una assenyalada cautela i fins a cert punt inhibició per les expressions de si mateix; un individu modest és el que no fa gala dels seus béns o facultats. És la consideració de no malmetre al proïsme amb un desvergonyiment que pugui causar-li dany.

## Enllaços externs

* Definició del Diccionari de l'IEC
* Definició del Diccionari de l'Enciclopèdia Catalana
Viccionari
# Micrargus

Micrargus és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. Es poden trobar a la zona holàrtica.
Fou descrit per primera vegada per Friedrich Dahl l'any 1886.
És sinònim dels gèneres Blaniargus Simon, 1913, Nothocyba Simon, 1926,Plexisma Hull, 1920

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0: El gènere conté 17 espècies:
* Micrargus aleuticus Holm, 1960 – USA (Alaska)
* Micrargus alpinus Relys & Weiss, 1997 – Alemanya, Suïssa, Àustria
* Micrargus apertus (O. Pickard-Cambridge, 1871) – Europa, Japó
* Micrargus cavernicola Wunderlich, 1995 – Japó
* Micrargus cupidon (Simon, 1913) – França
* Micrargus dilutus (Denis, 1948) – França
* Micrargus dissimilis Denis, 1950 – França
* Micrargus fuscipalpis (Denis, 1962) – Uganda
* Micrargus georgescuae Millidge, 1976 – Europa
* Micrargus herbigradus (Blackwall, 1854) (Espècie tipus) – Europa, Nord d'Àfrica, Turquia, Caucas, Rússia fins al Kazakhstan, Xina, Japó
* Micrargus hokkaidoensis Wunderlich, 1995 – Japó
* Micrargus laudatus (O. Pickard-Cambridge, 1881) – Europe
* Micrargus longitarsus (Emerton, 1882) – USA, Canadà
* Micrargus nibeoventris (Komatsu, 1942) – Japó
* Micrargus parvus Wunderlich, 2011 – Illes Canàries
* Micrargus pervicax (Denis, 1947) – França, Àustria
* Micrargus subaequalis (Westring, 1851) – Europa, Turquia, Caucas, Rússia fins al Kazakhstan, Xina

## Referències

* 1 2 3 «Gen. Micrargus Dahl, 1886». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Dahl, F. «Monographie der Erigone-Arten im Thorell' schen. Sinne, nebst anderen Beiträgen zur Spinnenfauna SchleswigHolsteins». Schriften des Naturwissenschaftlichen Vereins für Schleswig-Holstein, vol. 6, 1886, pàg. 65–102.
* ↑ Denis, J. «Notes sur les érigonides. XVII. Additions et rectifications au tableau de détermination des femelles. Descriptions d'espèces nouvelles». Bulletin de la Société d'Histoire Naturelle de Toulouse, vol. 84, 1950, pàg. 248.
* 1 2 Denis, J. «Notes sur les érigonides. XVI. Essai sur la détermination des femelles d'érigonides». Bulletin de la Société d'Histoire Naturelle de Toulouse, vol. 83, 1949, pàg. 142.
* ↑ Platnick, 2011 : The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Estomi

Estomi (en llatí Stomius, en grec antic Στόμιος) fou un escultor grec.
Va fer una estàtua de Hierònim d'Andros un vencedor a Olímpia que va derrotar a Tisamen d'Elis, l'endeví que després va lluitar en la batalla de Platea. Aquesta obra, encara que en va fer d'altres, és l'única que se li coneix, i està datada aproximadament entre el 500 aC i el 490 aC, si és que es va fer poc després de la victòria olímpica. L'època de l'artista se situaria just abans de l'inici de les guerres mèdiques.

## Referències

* ↑ Stomius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 915
# Fukushima Masanori

    En aquest nom japonès, el cognom és Fukushima.
Fukushima Masanori (福岛正则, Fukushima Masanori 1561-1624) va ser un samurai i dàimio japonès de finals del període Sengoku i començament del període Edo de la història del Japó. Va ser un dels servents de Toyotomi Hideyoshi i va lluitar en la batalla de Shizugatake el 1600, on va ser reconegut com una de les "Set Llances de Shizugatake".

## Biografia

Masanori va néixer a la província d'Owari, fill de Fukushima Masanobu. La seva primera participació en un conflicte bèl·lic va ser durant el setge de Miki a la província de Harima, seguit de la batalla de Yamasaki, després de la qual se li va concedir un estipendi de 500 koku.
Després de la seva participació en la invasió a Corea, Masanori va propiciar l'execució de Toyotomi Hidetsugu. Va dirigir 10,000 homes el 1595 cap al temple Seigo al mont Koya, i va esperar fins que Hidetsugu cometés seppuku, amb el que va rebre 90,000 koku d'increment en el seu estipendi, a més del han que havia pertangut a Hidetsugu a Kiyosu, a la província d'Owari.
Masamori es va unir al bàndol de Tokugawa Ieyasu durant la batalla de Sekigahara, amb la qual cosa es va assegurar la possessió dels seus dominis, els quals més tard perdrien els seus descendents en esdevenir hatamoto al servei del shogunat Tokugawa.

## Referències

* ↑ Ibid, p. 232.
* ↑ Berry, Mary Elizabeth. Hideyoshi. Cambridge: Harvard University Press, pp. 127-8.

## Enllaços externs

* Biography of Fukushima Masanori
# Heinrich Steinweg

Heinrich Engelhard Steinweg (17 de febrer de 1797, Wolfshagen im Harz, Alemanya - 7 de febrer de 1871, Nova York, Estats Units), conegut com a Heinrich Steinweg , Henry E. Steinway o Henry Steinway , va ser un fabricant de pianos alemany i fundador de la companyia Steinway & Sons.
Heinrich Engelhard Steinweg va néixer el 17 de febrer de 1797 a Wolfshagen im Harz (Alemanya). Va tenir una infància dura perquè quan tenia 15 anys els seus pares i germans ja havien mort per malaltia o per alguna tragèdia. Amb aquesta edat va començar a treballar com fuster i més tard es va convertir en aprenent de constructor d'orgues a la ciutat de Goslar. Es va convertir en intèrpret d'orgue a l'església, però a causa de les fortes normes de la classe obrera va començar la construcció d'instruments ocult en la cuina de casa seva.
Va lluitar en la batalla de Waterloo (1815). el 1835 va obrir el seu negoci de pianos a Braunschweig i va fabricar el primer piano rectangular, que va presentar la seva nòvia Juliane el dia del seu casament. el 1836 fabricar el seu primer piano de cua a la cuina de casa seva a la ciutat de Seesen. Aquest piano va ser cridat més tard el "piano cuina" i ara s'exhibeix al Museu Metropolità d'Art.
A causa de l'inestable clima polític a Alemanya, Steinweg va decidir abandonar el país i va emigrar de Braunschweig a la ciutat de Nova York el 1851 amb quatre dels seus fills, però abans d'anar-hi va cedir l'empresa al seu fill, Theodor Steinweg. Una vegada a Nova York, va anglicanitzar el seu nom a Henry E. Steinway, i ell i els seus fills van treballar per a altres empreses de piano fins que van poder establir la seva pròpia companyia sota el nom de Steinway & Sons el 1853. L'empresa es va expandir amb les invencions que havien desenvolupat.
Steinway va morir a Nova York el 7 de febrer de 1871, als 74 anys.

## Referències

* Steinway & Sons - 183 Years of Piano Making (en anglès) [Consulta: 5 maig 2009].
* Henry Engelhard Steinway (en anglès). britannica.com [Consulta: 5 maig 2009].
* Henry Engelhard Steinway (en anglès) [Consulta: 5 maig 2009].
# Mariano de Foronda

Mariano de Foronda y González Bravo, segon marquès de Foronda (El Escorial, 14 de setembre de 1873 - Foronda, Àlaba, 17 de juliol de 1961) fou un empresari espanyol, II marquès de Foronda, I comte de Torre Nova de Foronda, II comte de Larrea.

## Biografia

Era fill de Manuel de Foronda y Aguilera, primer marquès de Foronda, acadèmic d'Història i president honorari de la Reial Societat Geogràfica, i de María de los Dolores González Bravo. Estudià als Escolapis d'Alcalá de Henares i posteriorment enginyeria. El 1889 començà treballar al Diario de Madrid fins que va ingressar a l'Acadèmia Militar, d'on sortí amb el grau d'alferes.
Va anar voluntari a la guerra hispano-estatunidenca i fou destinat a les Filipines, on va lluitar en la batalla de Cavite. Assolí el grau de tinent de cavalleria, però va agafar unes febres i el general Fernando Primo de Rivera y Sobremonte el va destinar a la Península. Aleshores demanà la baixa a l'exèrcit i ingressà a la Compañía de Tranvías Eléctricos de Madrid, i el 1902 passà a ser director de personal de la Barcelona Tramway Company. Acabà sent director de l'empresa barcelonina, i ocupà aquest càrrec fins a 1931.
Era membre del Partit Conservador i fou el dirigent empresarial que més es destacà contra les demandes dels obrers. Durant la vaga general de 1909 que generà els fets de la Setmana Tràgica no va impedir l'aturada del servei de tramvies.
El 1929 fou nomenat comissari reial de l'Exposició Internacional de Barcelona. Va ser Gentilhome Gran d'Espanya amb exercici i servitud del Rei Alfons XIII. Durant la Segona República Espanyola fou processat, però finalment fou absolt.

## Referències

* ↑ Necrològica al diari ABC, 19 de juliol de 1961
* ↑ Mariano de Foronda a geneall.net
* ↑ Martínez López, 2006, p. 4.
* ↑ Dalmau, Antoni. Set dies de fúria. Columna edicions, 2009, p. 125. ISBN 9788466410946.
* ↑ «Mariano de Foronda». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Martínez López, Antonio. Foreign capital and business strategies: A comparative analysis of urban transport in Madrid and Barcelona, 1871-1925 (en anglès). Fundación de las Cajas de Ahorros, 2006. ISBN 84-89116-07-5.
# Uthman ibn Madhun

Abu-s-Saïb Uthman ibn Madhun ibn Habib al-Jumahí (àrab: أبو السائب عثمان بن مظعون بن حبيب الجمحي, Abū as-Sāʾib ʿUṯmān b. Maẓʿūn b. Ḥabīb al-Jumaḥī) o, més senzillament, Uthman ibn Madhun fou un membre del clan quraixita de Djumah i un dels primers companys del profeta Mahoma. Fou la 13è persona a adoptar l'islam. Era cunyat del califa Úmar ibn al-Khattab.
Va participar en l'hègira a Axum i en tornar va fer córrer la notícia d'una reconciliació entre Mahoma i els pagans mequesos. Després fou client d'al-Walid ibn al-Mughira però va tornar a l'islam i va prendre part a l'hègira a Medina. Va lluitar en la batalla de Badr (624) i va morir el 625.
Va deixar de beure vi abans que Mahoma establís aquesta prohibició, i va abandonar el sexe amb la seva esposa (del que aquesta es va queixar a Àïxa bint Abi Bakr) cosa de la qual Mahoma el va voler dissuadir; fins i tot hauria demanat permís al Profeta per castrar-se, petició que Mahoma va refusar totalment.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, X, 1028 i 1029.
# Vladímir Kornílov

Vladímir Alekséievitx Kornílov (rus: Влади́мир Алексе́евич Корни́лов) (1806 — 1854) fou un vice-almirall de la flota russa i heroi de la guerra de Crimea.
Kornilov va néixer a la finca de la seva família situada al districte de Staritsk, gubèrnia de Tver en 1806. El seu pare era governador d'Irkutsk. Kornílov va entrar al servei naval a 1823, i en 1827 va lluitar en la batalla de Navarino com a guardiamarina a bord del vaixell insígnia de la flota, l'Azov
En 1841 es va convertir en el primer capità del cuirassat Dotze Apòstols, disciplinà la tripulació i va participar amb ell a la Revista de la Flota del Mar Negre (que tenia lloc cada set anys) davant el Gran Duc Konstantín Nikolàievitx. Va navegar a Londres en 1847 per comprar una nova fragata de vapor. En 1849 es va convertir en cap de l'Estat Major de la Flota del Mar Negre. Kornílov és en realitat el fundador de la flota de vapor de Rússia.
En 1853, amb la seva bandera hissada a bord de la fragata de vapor d'onze canons Vladímir (comandada pel tinent-comandant Grigori I. Butakov) es va encontrar amb un vaixell turc de dinou canons, el Pervaz-ı Bahrî, quan navegaven prop de Penderakli. Kornílov va donar l'ordre d'atacar a l'enemic i el Vladímir es va enfrontar al Pervaz-Bahri. La nau otomà no tenia arc ni artilleria de popa, així que cada vegada que havia d'utilitzar la seva artilleria de borda, Butakov maniobrava per rastellar la seva popa. Tenint en compte que la batalla estava durant massa temps, Kornílov va donar l'ordre d'accelerar l'enfonsament de l'enemic. El capità Butakov va ordenar accelerar la nau i es va acostar, al voltant de 100 metres, moment en què va disparar rondes pot de totes les seves armes secundàries. El Pervaz-Bahri havia sofert moltes baixes en la tercera hora de la llarga batalla i va arriar la seva bandera. El vaixell va ser transportat a Sebastòpol, on l'Armada russa el va confiscar i el va canviar de nom a Kornílov.
Durant la guerra de Crimea, Kornílov va ser el responsable de la defensa de Sebastòpol. Fou abatut al començament del setge i va ser enterrat a la Cripta dels Almiralls.

## Condecoracions

* Orde de Sant Jordi
* Orde de Sant Vladimir
* Orde de Sant Estanislau (Imperi Rus)

## Referències

* ↑ Mitch. «19th Century on Russian Warships». Warshipsfromrussia.devhub.com. Arxivat de l'original el 2011-03-05. [Consulta: 19 agost 2011].
* ↑ «Под солнцем благостной Тавриды», 16-04-2007. [Consulta: 6 gener 2011].
* ↑ Vladímir Kornílov a Find A Grave (anglès)

## Vegeu també

* Pàvel Nakhímov
* Vladímir Istomin
* Mikhaïl Làzarev
# Sal

«Sal» té aquests significats:
* Sal comuna, condiment consistent en cristalls de clorur de sodi usat des de l'antigor en l'alimentació humana
* Sal gemma, mineral format per halita, extret per a ser usat com a condiment
* Sal marina
* Sal (química), compost format per la unió de cations i anions
* Toponímia:
** Illa de Sal, illa de Cap Verd, principal destinació turística del país
** La Sal, concentració de població designada pel cens a l'estat de Utah (Estats Units)
* Informàtica: Sal (criptografia)
# Vull ser italià

Vull ser italià (títol original en francès L'Italien) és una pel·lícula francesa dirigida per Olivier Baroux, estrenada el 2010. Ha estat doblada al català.

## Argument

Mourad Ben Saoud, un franco-algerià, es va fer passar molts anys com "Dino Fabrizzi", un italià que treballava a Niça en un concessionari de Maserati. El seu superior, Charles, decideix retirar-se i ha d'escollir un successor entre Mourad i Cyril, un racista incompetent. Mourad també té una promesa, Hélène, que regenta una botiga de vestits de núvia. Fa creure a tothom que la seva família viu a Itàlia quan, en realitat, els seus pares, la seva germana i el seu germà viuen a prop de Marsella.
Mourad també menteix a la seva família, dient que treballa a Itàlia i que allà l'espera la seva promesa. Durant un àpat familiar, el pare de Mourad, després d'una demostració de ball de claqué, se sent malament i demana al seu fill que dejuni al seu lloc durant el mes de Ramadà.
Aleshores, Mourad es troba atrapat en la seva doble identitat.

## Repartiment

* Kad Merad : Dino Fabrizzi / Mourad Ben Saoud
* Valérie Benguigui : Hélène, la xicota de Dino
* Roland Giraud : Charles Lemonnier, el cap del concessionari Maserati
* Philippe Lefebvre : Cyril Landrin, el col·lega de Dino
* Guillaume Gallienne: Jacques, amic de Dino, pintor jueu
* Sid Ahmed Agoumi: Mohamed Ben Saoud, el pare de Dino
* Farida Ouchani: Rachida Ben Saoud, la mare de Dino
* Saphia Azzeddine: Amel Ben Saoud, germana de Dino
* Tarek Boudali: Karim Ben Saoud, el germà petit de Dino
* Nathalie Levy-Lang: Nadège, la dona de Jacques
* Karim Belkhadra: Imam Abdel
* Alain Doutey: André, el pare d'Hélène
* Arièle Semenoff: Marie-Paule, la mare d'Hélène
* Guy Lecluyse: Sr. Maizière, el client indecis del Maserati
* Muriel Hachet: Nadia, la secretària de Dino.
* Jean-François Malet: L'inspector de policia
* Pascal Vincent: El comptable
* Khalid Maadour: Moktar

## Producció

El director Olivier Baroux i l'actor principal Kad Merad es coneixen des de petits i formen el duet còmic "Kad et Olivier". Ambdós tenien la idea de fer una comèdia amb una trajectòria seriosa des de feia temps, i sobretot per la pròpia història familiar de Kad Merad, van decidir fer una pel·lícula sobre els problemes dels migrants a França. El mateix Merad és d'origen algerià i gairebé va canviar el seu nom de "Kaddour Merad" a "François Merad" al començament de la seva carrera.

## Taquilla

La pel·lícula va vendre 1.077.477 entrades a França.

## Referències

* ↑ L'italien a unifrance.org
* ↑ L'Italien a telerama.fr
* ↑ Vull ser italià a esadir.cat
* ↑ French comedy L'Italien exposes immigrant's dilemma, BBC, 1 de desembre de 2010
* ↑ «Box Office du film L'Italien». [Consulta: 21 març 2020].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Romania al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior

Romania va ser un dels països fundadors que va debutar al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior en el 2003.
Els primers representants del país al certamen van ser Bubu, que va interpretar la cançó "Tobele Sunt Viaţa Mea" al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior de 2003, amb el qual van aconseguir el 10è lloc. El millor resultat de Romania va ser el 2004, el segon any de la seva participació, amb la cançó "Îţi Mulţumesc", interpretada per Noni Razvan Ene, que va guanyar el quart lloc.
Romania va ser el país amfitrió de Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior 2006. La competició es va celebrar a Bucarest.
Després de negar-se a participar el 2010, el país no va tornar a Junior Eurovisió.

## Participació

Llegenda
| Any | Seu | Artista | Cançó | Lloc | Punts |
| 2003 | Copenhaguen | Bubu | «Tobele sunt viaţa mea» | 10 | 35 |
| 2004 | Lillehammer | Noni Răzvan Ene | «Iţi mulţumesc» | 4 | 123 |
| 2005 | Hasselt | Alina Eremia | «Ţurai» | 5 | 89 |
| 2006 | Bucarest | New Star Music | «Povestea mea» | 6 | 80 |
| 2007 | Rotterdam | 4Kids | «Sha-la-la» | 10 | 54 |
| 2008 | Limassol | Mădălina & Andrada | «Salvaţi planeta!» | 9 | 59 |
| 2009 | Kíev | Ioana Bianca Anuţa | «Ai puterea în mâna ta» | 13 | 19 |
| No hi va participar entre 2010 i 2024 ||||||

## Festivals organitzats a Romania

| Edició | Ciutat seu | Localització | Presentantdors |
| Festival de la Cançó d'Eurovisió Junior 2006 | Bucarest | Sala Polivalentă | Iovana Ivan i Andreea Marin |

## Referències

* ↑ «#BestOfJESC – Junior Eurovision Song Contest 2003». ESC+Plus, 07-09-2015. [Consulta: 26 agost 2016].
* ↑ Bucharest 2006
* ↑ Bakker, Sietse. «Talents from 14 nations to gather at Junior Eurovision 2011». European Broadcasting Union, 28-07-2010. Arxivat de l'original el 10 juny 2011. [Consulta: 28 juliol 2010].
# Frederick Gowland Hopkins

Frederick Gowland Hopkins OM PRS (Eastbourne, Anglaterra, 1861 - Cambridge, 1947) fou un bioquímic, metge i professor universitari anglès guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1929.

## Biografia

Va néixer el 20 de juny de 1861 a la ciutat d'Eastbourne, situada al comtat de Sussex. Va estudiar química a la Universitat de Londres i posteriorment medicina al Kings's College de Londres. Va ser professor de fisiologia clínica a la Universitat de Cambridge, on tingué sota la seva supervisió Luis Federico Leloir, i des de 1914 professor de bioquímica, on entre 1921 i l'any 1943 va ocupar la càtedra Dunn de bioquímica.
Membre de la Royal Society des de 1905, en fou nomenat president entre 1930 i el 1935, i des de l'any 1933 ho fou de la British Association for the Advancement of Science. L'any 1925 fou nomenat Cavaller per part del rei Jordi V del Regne Unit. Morí el 16 de maig de 1947 a la seva residència de Cambridge.

## Recerca científica

La seva recerca se centrà en el coneixement de les substàncies elementals, posteriorment denominades vitmanina, aquelles que l'organisme necessita adquirir de la dieta i que la seva falta comporta l'aparició d'una malaltia. Va descobrir que uns aliments tenien relació directa amb el creixement, comprovant que el consum de llet aconseguia reprendre el creixement aturat d'un ésser viu en formació. També va ser el primer en aïllar la tiamina, durant els seus experiments per determinar la causa del beri-beri.
L'any 1892 descobrí nous mètodes per a apreciar quantitativament l'àcid úric de l'orina, el 1901 mètodes d'anàlisis del triptòfan (aminoàcid cristal·litzat) i, el 1921 mètodes per a aïllar el glutatió, compost aminoàcid important en l'autoxidació cel·lular.
L'any 1929 fou guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia pel descobriment de les vitamines estimuladores del creixement. Compartí el premi amb el neerlandès Christiaan Eijkman seu descobriment de les vitamines antineurètiques.

## Referències

* ↑ Beriberi without White Rice. University of California Press, 2023-11-10, p. 133–154. ISBN 978-0-520-92364-5.

## Enllaços externs

* «Frederick Gowland Hopkins» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# (941) Murray

(941) Murray és un asteroide del cinturó principal descobert per l'astrònom Johann Palisa en 1920 des de l'observatori de Viena, Viena (Àustria).
Porta el seu nom en honor de l'humanista britànic Gilbert Murray (1866-1957).
La seva distància mínima d'intersecció de l'òrbita terrestre és d'1,24363 ua. El seu T$_J$ és de 3,294.
Les observacions fotomètriques recollides d'aquest asteroide mostren una variació de lluentor de 11,55 de magnitud absoluta.

## Referències

* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a ed.. Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* 1 2 JPL Small-Body Database