OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Edwin Gerhard Krebs

Edwin Gerhard Krebs (Lansing, Iowa, 6 de juny de 1918 - Seattle, Washington, 21 de desembre de 2009) fou un bioquímic i professor universitari estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1992.

## Biografia

L'any 1936 va iniciar els seus estudis de medicina a la Universitat d'Illinois, graduant-se el 1943 a la Universitat Washington de Saint Louis. Posteriorment s'especialitzà en bioquímica gràcies a la seva estada al laboratori de Carl i Gerty Cori. El 1948 fou nomenat professor ajudant de la Universitat de Washington, situada a Seattle, de la qual fou posteriorment catedràtic.

## Recerca científica

L'any 1953 conegué Edmond Henri Fischer, moment en el qual aquest arribà a la Universitat de Washington, amb el qual desenvolupà la seva futura recerca al voltant dels enzims del glicogen fosforilat, observant com existeix una reacció del sistema muscular que regula l'activitat d'aquests enzims. Aconseguiren definir una sèrie de reaccions que conduïen a l'activació o inactivació d'aquest enzim segons l'acció de les hormones i el calci, i descobrint en aquest procés la fosforilació reversible de les proteïnes pel qual una proteïncinasa té la capacitat de transformar un grup de fosfats des del trifosfat d'adenosina (ATP) a una proteïna.
L'any 1992 ambdós científics foren guardonats amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia per descobrir com la fosforilació de les proteïnes són usades en els processos de regulació biològica.

## Referències

* 1 2 «Edwin Gerhard Krebs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «Edwin Gerhard Krebs» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Tetrametilsilà

El tetrametilsilà (abreviat com TMS) és un compost químic de fórmula Si(CH₃)₄. És el tetraorganosilà més simple. Com tots els silans, la geometria del TMS és tetraèdrica. El TMS és un component bàsic en química organometàl·lica, tot i que també s'utilitza en diverses aplicacions.

## Síntesi i reaccions

El TMS és un subproducte de la producció de metil clorosilans, SiCl$_x$(CH₃)$_{4−x}$, mitjançant una "reacció directa" entre el clorur de metil i el silici. Els productes més útils d'aquesta reacció són aquells en què x = 1, 2, i 3.
El TMS pateix una desprotonació si es tracta amb butil·liti per donar (H₃C)₃SiCH₂Li. Aquest producte, el trimetilsililmetil liti, és un freqüent agent alquilant.

## Usos en espectroscòpia RMN

El tetrametilsilà és un estàndard intern pel calibratge dels desplaçaments químics de ¹H, $^{13}$C i $^{29}$Si en espectroscòpia RMN. Com que els dotze àtoms d'hidrogen en la molècula de tetrametilsilà són equivalents, el seu espectre RMN de ¹H consisteix en un singlet. El desplaçament químic d'aquest singlet s'assigna el valor de δ=0,0, i la resta de desplaçaments químics es determinen respecte a aquest. La majoria de compostos estudiats per espectroscòpia RMN ¹H absorbeixen per sobre del senyal del TMS, així no hi ha generalment cap interferència entre l'estàndard i la mostra.
De manera similar, els quatre àtoms de carboni en una molècula de tetrametilsilà són equivalents. En un espectre RMN de $^{13}$C desacoblat totalment, el carboni en el tetrametilsilà apareix com un singlet, tenint en compte la fàcil identificació. El desplaçament químic d'aquest singlet és també δ=0,0 a l'espectre de $^{13}$C, i la resta de desplaçaments químics es determinen respecte a aquest.
Degut a la seva alta volatilitat, el TMS pot ser fàcilment evaporat, el qual és convenient per la recuperació de mostres analitzades per espectroscòpia RMN.

## Referències

* ↑ Elschenbroich, C. Organometallics. Weinheim: Wiley-VCH, 2006. ISBN 978-3-29390-6.
# Oficir s ružom

Oficir s ružom (en croat, Oficial amb rosa) és una pel·lícula iugoslava en croat del 1987 escrita i dirigida per Dejan Šorak.

## Trama

L'acció de la pel·lícula té lloc l'any 1945 a Zagreb immediatament després de la Segona Guerra Mundial. La jove vídua Matilda Ivančić va ser acusada de col·laborar amb els nazis i va ser condemnada a treballs forçats. L'oficial partisà Petar Horvath s'assabenta que el seu marit, l'enginyer Neven Ivančić, treballava per als partisans i que la Gestapo el va matar. En Petar i la Matilda s'enamoren l'un de l'altre, i aleshores apareix Ljiljana Matić, una noia de poble ingènua i sense educació, com a núvia de Petar. Petar mor a causa de la gelosia i una combinació de circumstàncies, i les dues noies romanen soles.

## Repartiment

* Žarko Laušević - Petar Horvat
* Ksenija Pajić - Matilda Ivančić
* Dragana Mrkić - Ljiljana
* Vicko Ruić -Mate Mrkić
* Zvonimir Torjanac - Stipe
* Lena Politeo -Službenica
* Vida Jerman

## Premis

La pel·lícula va guanyar dos premis: Žarko Laušević va guanyar el premi al millor actor al Festival de Pula el 1987, i el guionista Dejan Šorak va guanyar el Golden Arena al millor guió. També va guanyar la menció a la millor actriu a la VIII edició de la Mostra de València

## Referències

* ↑ Hrvatski filmski arhiv: Popis hrvatskih dugometražnih filmova 1944. - 2006. Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. Plantilla:Webarxiu, arhiv.hr, pristupljeno 28. siječnja 2017.
* ↑ Valentinovo u HDA. Projekcija filma Oficir s ružom, Dejana Šoraka Arxivat 2 February 2017$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine., arhiv.hr, pristupljeno 28. siječnja 2017.
* ↑ La película francesa 'Poussière d'ange' obtiene el primer premio del festival, El País, 18 d'octubre de 1987

## Enllaços externs

* Primera part de la pel·lícula a Dailymotion
* Segona part de la pel·lícula a Dailymotion
* Tercera part de la pel·lícula a Dailymotion
# Franz Fischler

Franz Fischler (Absam, Àustria 1946) és un polític i professor universitari austríac que fou membre de la Comissió Europea entre 1995 i 2004.

## Biografia

Va néixer el 23 de setembre de 1946 a la ciutat d'Absam, població situada a la regió del Tirol. Va estudiar enginyeria agrícola a la Universitat de Ciències de l'Agricultura de Viena, on es va doctorar el 1978. Va treballar com a professor ajudant en aquesta universitat entre 1973 i 1979, i després per a la Cambra d'Agricultura del Tirol, per a ocupar finalment el lloc de director d'aquesta última entre 1985 i 1989.

## Activitat política

Membre del partit conservador Partit Popular d'Àustria (ÖVP), l'any 1989 fou nomenat Ministre Federal per a Agricultura i Silvicultura en el govern del canceller Franz Vranitzky, càrrec que ocupà fins al 1994. Des de 1990 és membre electe del Consell Nacional d'Àustria.
El 1995 fou nomenat membre de la Comissió Santer, esdevenint Comissari Europeu d'Agricultura i Desenvolupament Rural. Després d'ocupar el mateix càrrec en la interina Comissió Marín, el setembre de 1999 en la formació de la Comissió Prodi fou nomenat altre cop Comissari d'Agricultura així com Comissari Europeu d'Assumptes Pesquers i Marítims.

## Enllaços externs

* (castellà) Informació de Franz Fischler a la Comissió Europea
* (alemany) Informació de Franz Fischler al Parlament d'Àustria Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Oxen

Oxenés una pel·lícula dramàtica sueca de 1991 dirigida per Sven Nykvist. Va escriure el guió amb Lasse Summanen basant-se en la novel·la homònima de Siv Cedering.

## Sinopsi

A Suècia el 1860, el país està passant una època de males collites. Una família pobra de camperols suecs s'està morint de fam. La desesperació els porta a robar un bou del seu terratinent, creient que no se n'adonarà pas. Tanmateix, el delicte s'acava revelant .

## Repartiment

* Stellan Skarsgård - Helge Roos
* Ewa Fröling - Elfrida Roos
* Lennart Hjulström - Svenning Gustavsson
* Max von Sydow - Vicari
* Liv Ullmann - Mrs. Gustafsson
* Björn Granath - Flyckt
* Erland Josephson - Sigvard Silver
* Rikard Wolff - Johannes
* Helge Jordal - Navvy

## Premis

Va ser nominat a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als Premis Oscar de 1991. També es va projectar en la secció Un certain regard al 45è Festival Internacional de Cinema de Canes. Sven Nykvist va ser nominat per al premi a la Millor Fotografia en els 27è Premis Guldbagge.

## Referències

* ↑ «The 64th Academy Awards (1992) Nominees and Winners». oscars.org. [Consulta: 15 setembre 2015].
* ↑ «Festival de Cannes: The Ox». festival-cannes.com. [Consulta: 16 agost 2009].
* ↑ «The Ox (1991)». The Swedish Film Database. [Consulta: 18 març 2014].

## Enllaços externs

* tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Giuseppe Basso

Giuseppe Basso (1842-1895) va ser un matemàtic i físic italià especialitzat en l'estudi de la llum polaritzada.
Basso va néixer en una família molt pobre; va haver de treballar amb el seu pare, un sastre, des de la més tendra infància. Malgrat tot, després d'acabar els seus estudis a l'escola de Chivasso i al institut de Torí amb gran èxit, va mostrar una forta determinació en continuar al nivell universitari.
El 1862, va obtenir el doctorat en ciències físiques amb una tesi sobre la llum polaritzada. Poques setmanes més tad era nomeat professor de l'acadèmia militar de Torí. Simultàniament va ser professor de física de la universitat de Torí, primer com a professor substitut de Gilberto Gobi (el titular), des de 1872 com a professor ajudant i a partir de 1878 com a professor titular.
Basso és recordat sobretot pels seus treballs d'òptica física.

## Referències

* ↑ Marchisotto i Smith, 2007, p. 62.
* ↑ O'Connor & Robertson, MacTutor History of Mathematics.
* ↑ Gliozzi, 1970, p. Dizionario Biografico degli Italiani.
* ↑ Caloi, 1962, p. 469.

## Bibliografia

* Caloi, Pietro «Italian Pioneers in the Physics of the Universe: Geophysics» (en (anglès)). Cahiers d'Histoire Mondiale, Vol. 7, Num. 1, 1962, pàg. 453 i ss. ISSN: 0022-5436.
* Marchisotto, Elena Anne; Smith, James T. The Legacy of Mario Pieri in Geometry and Arithmetic (en (anglès)). Birkhäuser, 2007. ISBN 978-0-8176-3210-6.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Giuseppe Basso» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Gliozzi, Mario. «BASSO, Giuseppe». Dizionario Biografico degli Italiani, 1970. [Consulta: 30 setembre 2017].
* Fassio Bottero, Alma. «Giuseppe Basso». Città di Chivasso. [Consulta: 30 setembre 2017].
# Hans Georg Dehmelt

Hans Georg Dehmelt (Görlitz, 9 de setembre de 1922 - Seattle, 7 de març de 2017) fou un físic i professor universitari estatunidenc d'origen alemany, guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 1989.

## Biografia

Va néixer el 9 de setembre de 1922 a la ciutat de Görlitz, a l'estat alemany de Saxònia. Després de finalitzar els seus estudis l'any 1940 al Gymnasium zum Grauen Kloster, una escola de llatí de Berlín, es va enrolar voluntàriament a la Wehrmacht, l'exèrcit alemany. L'any 1943 fou ordenat a entrar a la Universitat de Breslau per estudiar física, però el 1944 fou capturat a la batalla de les Ardenes.
El 1946 fou alliberat d'un camp de presoners i va iniciar novament els seus estudis de física a la Universitat de Göttingen, on es va doctorar el 1950. Aquell mateix fou nomenat professor visitant de la Universitat Duke, als Estats Units on s'establí definitivament. El 1955 va ser nomenat professor ajudant de la Universitat de Washington de Seattle, d'on fou nomenat professor titular el 1961.

## Recerca científica

Durant la seva estada a la Universitat Duke Dehmelt aconseguí perfeccionar el dispositiu denominat «trampa de Penning» que crea un doble camp, un de magnètic fort i l'altre elèctric feble, i aconsegueix atrapar els electrons i altres partícules amb càrrega. L'any 1973 aconseguí retenir i estudiar un electró aïllat, i després, el 1975, «refredar» les partícules en reduir la seva energia per a amidar-les amb més precisió, i que actualment es coneix com a trampa iònica.
L'any 1989 fou guardonat amb la meitat del Premi Nobel de Física, que compartí amb Wolfgang Paul, «pel desenvolupament de la trampa de l'ió». L'altra meitat del premi fou per Norman Foster Ramsey per les seves investigacions sobre mètodes oscil·latoris que han sigut usats en l'elaboració de rellotges atòmics.

## Referències

* ↑ «The Nobel Prize in Physics 1989». [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Hans G. Dehmelt - Biographical». [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* «Hans Georg Dehmelt» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Perdidos en la noche

Perdidos en la noche és una pel·lícula mexicana, alemanya, neerlandesa i danesa de 2023 dirigida per Amat Escalante, amb el suport de companyies de Suïssa i el Regne Unit. En aquest thriller, un jove va a la recerca del culpable de la desaparició de la seva mare.
La pel·lícula va ser seleccionada per a participar en la secció Cannes Premiere al 76è Festival Internacional de Cinema de Canes.

## Argument

Paloma, professora i activista, protesta contra la indústria minera local. Poc després, desapareix sense deixar rastre. Tres anys després, el seu fill Emiliano busca al culpable. Aquest jove de 20 anys té un gran sentit de la justícia. A causa de la incompetència del sistema judicial, es pren la justícia per la seva mà. Una pista el condueix a la casa d'estiu de la rica i excèntrica família Aldama. El clan està liderat per la prominent matriarca Carmen Aldama. A la recerca de la veritat, Emiliano se submergeix en un fosc món ple de secrets, mentides i venjança.

## Repartiment

* Juan Daniel García Treviño
* Ester Expósito
* Bárbara Mori
* Fernando Bonilla
* María Fernanda Osio
* Jero Medina
* Vicky Araico
* Mayra Hermosillo

## Producció

Perdidos en la noche és el sisè llargmetratge dirigit pel cineasta mexicà Amat Escalante. Coescribió el guió amb el seu germà Martín Escalante. El rodatge es va dur a terme des de principis d'octubre fins a finals de novembre de 2021 a Guanajuato i Ciutat de Mèxic.

## Recepció

Segons el lloc web de l'agregació de ressenyes Rotten Tomatoes, Perdidos en la noche té una puntuació d'aprovació del 61% basada en 18 ressenyes dels crítics, amb una puntuació mitjana de 5,9/10.
Lee Marshall de ScreenDaily va considerar que la pel·lícula era "en el seu cor, una pel·lícula de crim bastant convencional", subratllant que "sota la seva superfície nerviosa [la pel·lícula] hi ha bàsicament un fil de detectiu per a nens".
David Rooney de The Hollywood Reporter va considerar que la pel·lícula de thriller de misteri sobre la desigualtat de classe era "absorbent, però rarament més que això".

## Referències

* ↑ «The films of the Official Selection 2023» (en inglés). Cannes Film Festival. [Consulta: 13 abril 2023].
* ↑ Ein starker Jahrgang: Die Preisträger des 5. European Work in Progress Cologne (EWIP). In: filmstiftung.de, 19. Oktober 2022 (abgerufen am 24. April 2023).
* ↑ Lost In The Night. In: Filmstarts (abgerufen am 24. April 2023).
* ↑ Netherlands Film Production Incentive invests € 7.9 million in 16 new productions and 3 high-end TV-series. In: filmfonds.nl, 12. Januar 2022 (abgerufen am 24. April 2023).
* ↑ Lost In The Night. In: filmportal.de (abgerufen am 25. April 2023).
* ↑ «Lost in the Night» (en anglès). RottenTomatoes. [Consulta: 2 maig 2024].
* ↑ Marshall, Lee. «‘Lost In The Night’: Cannes Review». ScreenDaily, 18-05-2023.
* ↑ Rooney, David. «‘Lost in the Night’ Review: Amat Escalante’s Class-Inequality Mystery Has Potent Elements Without Much Genre Heat». The Hollywood Reporter, 23-05-2023.

## Enllaços externs

* Tràiler oficial a YouTube
# Policondritis recidivant

La policondritis recidivant és una afecció multisistèmica caracteritzada per episodis repetits d'inflamació i deteriorament del cartílag. La malaltia, sovint dolorosa, pot causar deformitats articulars i posar en perill la vida si es veuen afectades les vies respiratòries, les vàlvules cardíaques o els vasos sanguinis. El mecanisme exacte no s'entén del tot, però es creu que està relacionat amb un atac immunitari a proteïnes particulars del cartílag.
El diagnòstic s'arriba sobre la base dels signes i símptomes i es recolza en investigacions com ara anàlisis de sang i, de vegades, altres investigacions. El tractament pot implicar tractament simptomàtic amb analgèsics o antiinflamatoris, i els casos més greus poden requerir la supressió del sistema immunitari.

## Referències

* ↑ «Relapsing Polychondritis: Autoimmune Disorders of Connective Tissue». Merck Manual Home Health Handbook.
* ↑ «Relapsing polychondritis». Clin. Dermatol., vol. 24, 6, 2006, pàg. 482–5. DOI: 10.1016/j.clindermatol.2006.07.018. PMID: 17113965.
# Premi Platino a la millor interpretació femenina de repartiment en minisèrie o telesèrie

El Premi Platino a la millor interpretació femenina de reparto en minisèrie o teleserie és un dels premis al mèrit atorgats per Entitat de Gestió de Drets dels Productors Audiovisuals i Federació Iberoamericana de Productors Cinematogràfics i Audiovisuals. La categoria va ser presentada per primera vegada en la VII edició dels Premis Platino el 2020.
Poden optar a aquest premi totes les actrius iberoamericanes que participin amb papers de repartiment en les Minisèries o Telesèries de Ficció que optin als Premis i que apareguin en els títols de crèdit.
Cadascun d'aquests premis serà atorgat de manera individual a una única persona per categoria, no podent, en cap cas, presentar-se candidatures conjuntes.

## Guanyadors i finalistes

Indica la pel·lícula guanyadora en cada edició.

### 2020s

| Edició | Actriu | Minisèrie o telesèrie | Paper |
| 2020 VII edició dels Premis Platino | Alba Flores | La casa de papel | Ágata Jiménez (Nairobi) |
| 2020 VII edició dels Premis Platino | Belén Cuesta | Paquita Salas | Magüi Moreno |
| 2020 VII edició dels Premis Platino | Florencia Raggi | Monzón | Patricia Rosello |
| 2020 VII edició dels Premis Platino | Mariana Treviño | La Casa de las Flores | Jenny Quetzal |
| 2021 VIII edició dels Premis Platino | Loreto Mauleón | Patria | Arantxa Garmendia Uzkudun |
| 2021 VIII edició dels Premis Platino | Ester Expósito | Alguien tiene que morir | Cayetana Aldama |
| 2021 VIII edició dels Premis Platino | Susana Abaitua | Patria | Nerea Lertxundi |
| 2021 VIII edició dels Premis Platino | Najwa Nimri | La casa de papel | "Alicia Sierra" |
| 2022 IX edició dels Premis Platino | Najwa Nimri | La casa de papel | Alicia Sierra" |
| 2022 IX edició dels Premis Platino | María Pujalte | Venga Juan | Macarena |
| 2022 IX edició dels Premis Platino | Rosa Maria Bianchi | Monarca | Cecilia Dávila Vda. De Carranza |
| 2022 IX edició dels Premis Platino | Nancy Dupláa | El reino | Roberta Candía |

## Referències

* ↑ «Bases» (en español). [Consulta: 27 abril 2021].
* ↑ «Premios Platino Xcaret 2020: “Dolor y gloria” y “La casa de papel”, las grandes triunfadoras», 29-06-2020. [Consulta: 29 juny 2020].
* ↑ «» Noticias » Cultura Cine 'El olvido que seremos' y 'La llorona' lideran las nominaciones a los Premios Platino». RTVE, 18-07-2021.
* ↑ «'El buen patrón' reina en los Premios Platino del cine iberoamericano». rtve.es, 02-05-2022.
* ↑ «Listado de nominados de los premios Platino 2022» (en castellà). ABC, 31-03-2022. [Consulta: 2 abril 2022].

## Enllaços externs

* web oficial
# Pro-Life (Masters of Horror)

"Pro-Life" és el cinquè episodi de la segona temporada de la sèrie de televisió estatunidenca d'antologia Masters of Horror. Dirigida per John Carpenter, l'episodi és protagonitzat per Caitlin Wachs com una noia embarassada que busca avortar un dimoni no nascut dins d'ella, mentre que el seu pare armat d'armes (Ron Perlman) intenta evitar que ho faci. La banda sonora de l'episodi va ser composta pel fill de Carpenter Cody.

## Argument

Angelique (Caitlin Wachs) és portada a una clínica d'avortaments per acabar amb el seu embaràs, producte d'una violació demoniaca. No obstant això, el seu pare, Dwayne (Ron Perlman), que està en contra de l'avortament, i tres germans es van proposar assegurar-se que el nadó visqui, després que el pare rebé missatges de Déu dient-li que salvi el nadó.
Al final, Angelique dona a llum una criatura demoníaca. El pare dimoni (Derek Mears) s'aixeca del terra i mata una part del personal, un dels germans i Dwayne (després que s'adona que va ser el dimoni qui li va dir que salvés el nadó). El nadó rep un tret al cap d’Angelique, ja que el nadó la reconeix com a mare, i aleshores el pare dimoni, aparentment afligit per la seva mort, torna a l'infern amb el cadàver.
Aleshores Angelique acaba l'episodi dient "La voluntat de Déu s'ha fet".

## Repartiment

* Ron Perlman (Dwayne Burcell)
* Caitlin Wachs (Angelique Burcell)
* Mark Feuerstein (Dr. Alex O'Shea)
* Emmanuelle Vaugier (Kim)
* Bill Dow (Dr. Kiefer)
* Derek Mears (Dimoni)

## Mitjans domèstics

L'episodi va ser llançat en DVD el 20 de març de 2007. És el divuitè episodi i el catorzè episodi que s'estrena en DVD. També hi ha una portada alternativa del DVD que inclou la mà d'un dimoni arrancant del fons d'un bressol.

## Referències

* ↑ Thurman, Trace. «A Definitive Ranking of John Carpenter's Films!». Bloody Disgusting, 31-10-2016. [Consulta: 6 febrer 2020].
* ↑ Enk, Bryan; Spry, Jeff. «70th birthday wishes to John Carpenter with his 21 genre movies, ranked». Syfy Wire. Syfy, 16-01-2018. Arxivat de l'original el de febrer 6, 2020. [Consulta: 6 febrer 2020].
* ↑ Barkan, Jonathan. «Cody Carpenter's Solo Album Dropped Today». Dread Central, 26-01-2018. [Consulta: 6 febrer 2020].
* ↑ Review: MASTERS OF HORROR: PRO-LIFE a Fangoria

## Enllaços externs

* Pro-Life a Dailymotion
# Johann Wolfgang Döbereiner

Johann Wolfgang Döbereiner (13 o 15 de desembre de 1780, Hof an der Saale - Baviera - 24 de març de 1849, Jena, Saxònia). Químic alemany, professor de la Universitat de Jena. L'observació de similituds entre determinats elements va anticipar el desenvolupament del sistema periòdic dels elements.
Era fill d'un cotxer, fou aprenent d'un apotecari al temps que assistia a conferències sobre ciències i llegia profusament. Després ingressà a la Universitat de Jena, on aconseguí el 1810 convertir-se en professor ajudant i, més tard, supervisor de formació en ciències. Fou amic de tota la vida de l'escriptor Johann Wolfgang von Goethe.
Tríades de Döbereiner :
| Element | Massa atòmica | Densitat (g/cm³) |
| Clor | 35.45 | 0.0032 |
| Brom | 79.90 | 3.1028 |
| Iode | 126.90 | 4.933 |
| Calci | 40.08 | 1.55 |
| Estronci | 87.62 | 2.54 |
| Bari | 137.33 | 3.594 |
Durant els anys 1820, els experiments de Döbereiner de la ignició de l'hidrogen en contacte amb platí en pols portaren al químic suec Jöns J. Berzelius a desenvolupar el concepte de catàlisi. Cap al final de la dècada, Döbereiner descobrí que les propietats del brom, un líquid, semblaven a mig camí entre les del clor gasós i del iode sòlid. També observà una graduació comparable de propietats en altres dues seqüències: calci, estronci i bari; i sofre, seleni i tel·luri. Demostrà que en cada tríada la mitjana aritmètica de les masses atòmiques dels més lleugers i dels més pesats era aproximadament la massa atòmica de l'element del mig. Per exemple, l'estronci té massa atòmica 87,62 i la mitjana de la del calci i el bari és 88,7:$A_{Sr}\approx {\frac {A_{Ca}+A_{Ba}}{2}}={\frac {40,1+137,3}{2}}=88,7$
Tanmateix no fou capaç de justificar la seva hipòtesi amb un nombre suficient de tríades, i les seves troballes foren considerades en el seu temps com a curiositats merament interessants, malgrat altres científics també descobriren altres tríades.
Per altra banda Döbereiner també descobrí el compost orgànic furfural i desenvolupà un mètode de separació del calci i magnesi.

## Referències

* ↑ Asimov, Isaac. «Döbereiner, Johann Wolfgang». A: Enciclopedia biográfica de ciencia y tecnología : la vida y la obra de 1197 grandes científicos desde la antigüedad hasta nuestros dias (en castellà). Nueva edición revisada. Madrid: Ediciones de la Revista de Occidente, 1973, p. 233. ISBN 8429270043.
* 1 2 3 4 «Johann Wolfgang Döbereiner | German chemist» (en anglès). [Consulta: 18 maig 2019].
* ↑ Döbereiner, J.W. «Versuch zu einer Gruppirung der elementaren Stoffe nach ihrer Analogie». Annalen Der Physik, 91, 2, 1829, pàg. 301-307.