OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 1578
## Esdeveniments

* 4 d'agost, Kasr al-Kabir: Batalla de Kasr al-Kabir o batalla dels Tres Reis en la qual hi van morir el rei de Portugal i els dos sultans que disputaven el tron del Marroc.

## Naixements

* Felip II d'Aragó i Portugal i III de Castella (1578–1621), rei de Castella, Aragó i Portugal
* 1 d'abril - Kent, Anglaterra: William Harvey, metge anglès.(m. 1657)

## Necrològiques

* Joan d'Àustria (1547-1578), militar i artífex de la victòria en la batalla de Lepant de 1571, i reconegut com a fill legítim pel testament de Carles I
* 4 d'agost, Kasr al-Kabir: Sebastià I de Portugal
* 4 d'agost, Kasr al-Kabir: Abu Abdallah
* 4 d'agost, Kasr al-Kabir: Abu Marwan

## Referències

* ↑ Gregory, Andrew. «William Harvey» (en anglès). Encyclopaedia Britannica, 28-03-2020. [Consulta: abril 2020].
# Club Guaraní

El Club Guaraní és un club de futbol de la ciutat d'Asunción, Paraguai, situat al barri de Dos Bocas.

## Història

El Club Guaraní és el segon club de futbol més antic del Paraguai, fundat el 12 d'octubre de 1903 amb el nom de Football Club Guaraní, essent primer president Juan Patri. El nom prové de la tribu indígena del mateix nom. Els colors del club, el groc i el negre, foren proposats pels germans Melina en referència, per un costat al club Peñarol on aquest havien jugat poc abans, i a l'emblema del corsari Francis Drake.
La dècada més destacada del club fou els anys 60, on guanyaren tres títols nacionals. Amb l'Olimpia disputa el clásico añejo (el clàssic antic) en referència al fet de ser els dos clubs més antics del país. Ambdós clubs són els únics que mai han jugat a segona divisió.

## Palmarès

* Lliga paraguaiana de futbol:
** 1906, 1907, 1921, 1923, 1949, 1964, 1967, 1969, 1984, 2010 Apertura, 2016 Clausura
* Copa Paraguai:
** 2018

## Referències

* ↑ «Paraguai - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Paraguay - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Web no oficial Arxivat 2017-06-13 a Wayback Machine.
# Batalla de Benevento

Batalla de Benevento té aquests significats:
* La Batalla de Benevento, enfrontà l'any 275 aC les legions romanes contra l'exèrcit del rei Pirros de l'Epir, el qual va ser derrotat.
* La Batalla de Benevento, de l'any 214 aC, durant la Segona Guerra Púnica. Tiberi Semproni Gracus derrotà els cartaginesos.
* La Batalla de Benevento, ocorreguda el 26 de febrer de 1266, que enfrontà els sicilians de Manfred de Sicília amb els francesos de Carles d'Anjou, que van guanyar.
# Batalla del riu Guadiaro

La batalla del riu Guadiaro és una de les Batalles de la Fitna, va ser la continuació, unes tres setmanes més tard, de la batalla d'Aqbat al-Bakr (aquesta darrera del 2 de juny de 1010).
Els historiadors sembla que confonen la Batalla del riu Guadiaro i la Batalla d'Aqbat al-Bakr
Segons Víctor Balaguer, a la seva obra "Historia de Cataluña y de la Corona de Aragón",(1860), la del Guadiaro va ser una derrota, però en canvi a Ermessenda de Carcassona, dona d'estat es considera la batalla de Guadiaro i a continuació, el saqueig de Còrdova com una victòria.
L'exèrcit català, d'uns 9.000 homes organitzat per Ramon Borrell, lluitava en el bàndol del Príncep Mohamed (amb un exèrcit d'uns 30.000 homes)en la seva lluita contra Suleiman aliat de castellans i amazics. Però els castellans ja havien marxat i Ramon Borrell només va haver de combatre (a favor i en contra) de musulmans. El combat amb Suleiman va tenir lloc a la plana d'Acbatalbacar. Abans de tornar cap Catalunya, els catalans,junt amb el Príncep Mohames, es replegaren sobre Còrdova i la van saquejar. El botí va ser enorme, especialment en forma d'or i de pedres precioses. Addicionalment aquesta acció bèl·lica va tenir un gran ressò i va donar prestigi a l'exèrcit català en el món islàmic. Tanmateix, un terç dels expedicionaris catalans foren morts,entre els quals hi havia, el germà del comte de Barcelona, Ermengol d'Urgell a qui potser va matar el mateix Suleiman. També hi moriren els bisbes de Barcelona, de Vic i de Girona

## Referències

* 1 2 3 Historia De Cataluña Y De La Corona De Aragon 1860.Per Victor Balaguer
* ↑ ERMESSENDA DE CARCASSONA, dona d'estat
# Llengua oficial

La llengua oficial o idioma oficial d'un país és l'idioma que s'adopta com a propi i preferent en les negociacions entre el govern i el poble o entre aquell país i d'altres. És la llengua de cada institució i normalment respon a la llengua històrica de la zona.
És usual en molts països que convisquin diversos idiomes oficials en diversos graus de relació: igualtat (en països bilingües, trilingües…), diglòssia (quan un idioma predomina clarament sobre l'altre i és protegit, tot i el caràcter oficial dels dos), compartimentació (quan s'usa una llengua per a determinats afers oficials o l'altre per a altres diferents o quan un idioma nadiu conviu amb les llengües imposades amb el colonialisme).

## Vegeu també

* Llengua estàndard
* Llengua nacional
* Llengua regional
* Política lingüística
Viccionari
# Proplatyarthrus longipes

Proplatyarthrus longipes és una espècie de peresós terrestre de la família dels megaloníquids, l'única del gènere Proplatyarthrus.
Es tracta d'una espècie endèmica de Sud-amèrica, on visqué durant l'Oligocè inferior. Proplatyarthrus fou descrit per Ameghino el 1905 i assignat als megaloníquids per Carroll el 1988.

## Referències

* 1 2 Entrada «Proplatyarthrus longipes» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 novembre 2024].
* ↑ R. L. Carroll. 1988. Vertebrate Paleontology and Evolution. W. H. Freeman and Company, Nova York 1-698 (anglès)
# Socovos

Socovos és un municipi de la província d'Albacete, limita al sud amb els municipis de Calasparra i Moratalla (Comunitat Autònoma de Múrcia) i al nord amb el municipi de Férez. Comprèn les pedanies de Tazona, Los Olmos, Cañada Buendía i El Cañar.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 1996 | 2001 | 2006 |
| 2.039 | 2.260 | 2.471 | 2.861 | 3.290 | 3.424 | 3.242 | 3.115 | 2.241 | 1.983 | 2.106 | 2.003 | 1.929 |

## Galeria d'imatges

* Església
* Castell
* Castell

## Enllaços externs

* Ajuntament de Socovos (provisional) Arxivat 2020-10-22 a Wayback Machine.
* Guía de Socovos (Asociación cultural La Fuente del Partidor) Arxivat 2008-07-05 a Wayback Machine.
* Espai de Socovos al web de Diputació
* Web no oficial sobre Socovos i pedanies Arxivat 2021-03-04 a Wayback Machine.
* Pàgina privada amb informació de la Sierra del Segura Arxivat 2017-09-14 a Wayback Machine.
# Carla Armengol Joaniquet

Carla Armengol Joaquinet (Sant Vicenç dels Horts, 2 d'abril de 1998) és una futbolista catalana que juga de davantera al Real Betis.

## Carrera de club

Armengol va començar la seva carrera a l'acadèmia del FC Barcelona quan tenia 12 anys. Passaven els anys i anava pujant per tots els equips del club fins a arribar al primer equip. El seu debut amb l'absoluta va ser en un partit de Champions a Minsk.
El juliol de 2020 va arribar a un acord amb el Sevilla FC, per anar cedida la temporada següent. Allà va jugar 23 partits i va marcar un gol.
Després de finalitzar la temporada cedida al Sevilla, el contracte que tenia amb el club blaugrana va acabar el 30 de juny de 2021. Va ser doncs quan va entrar a l'Alavés.

## Palmarès

* 1 Lliga espanyola: 2019-20
* 1 Copa Catalunya: 2018-19

## Referències

* ↑ «Armengol». Txapeldunak. [Consulta: 30 octubre 2021].
* ↑ «Renovació de Carla Armengol». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «Acord amb el Sevilla per a la cessió de Carla Armengol». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ «Carla Armengol firma por el Alavés tras acabar contrato en el Barça» (en castellà), 15-07-2021. [Consulta: 21 desembre 2021].
# Thoissia

Thoissia és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 31 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Thoissia era de 31 persones. Hi havia 15 famílies de les quals 6 eren unipersonals (3 homes vivint sols i 3 dones vivint soles), 3 parelles sense fills, 3 parelles amb fills i 3 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 27 habitatges, 15 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 26 habitatges eren cases. Dels 15 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 6 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 6 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Thoissia el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 19 persones, 10 eren actives i 9 eren inactives. Les 10 persones actives estaven ocupades(6 homes i 4 dones).. De les 9 persones inactives 8 estaven jubilades i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa immobiliària.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Thoissia a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Thoissia a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Toronell

El Turonell és un riu que neix al Berguedà, al municipi de Sant Joan les Fonts, i és afluent del Fluvià, on desemboca.
Té uns 3 km de llargada i un cabal mitjà de 50 m³/m. Neix a Begudà, a la font del "Clot dels Monjos", i desemboca al Fluvià, just a l'angle que forma la cinglera basàltica de Castellfollit de la Roca.
Durant el seu recorregut alimenta pagesia, cultius i polígons industrials. Sol esdevenir torrencial en plogudes importants.

## Referències

* ↑ Catalans, Institut d'Estudis. Jornades de la Secció Filològica de l'Institut d'Estudis Catalans a Girona: 25 i 26 de maig de 2001. Institut d'Estudis Catalans, 2010-07-05, p. 49. ISBN 978-84-7283-651-8.
# Modest Sabaté i Puig

Modest Sabaté i Puig (Cassà de la Selva, 1909 - el Voló, 1986) fou un polític i industrial català.

## Biografia

Es llicencià en lletres per la Universitat de Barcelona i fou redactor polític i comentarista de teatre de La Veu de Catalunya des del 1928 fins al 1936. En esclatar la guerra civil espanyola s'exilià al Rosselló, on regentà negocis, i va intentar reconstituir a l'exili la Lliga Catalana el 1945-46.
El 1976 fou un dels fundadors amb Octavi Saltor i Salvador Millet i Bel de la Lliga Liberal Catalana. La seva tasca com a promotor del català a la Catalunya del Nord fa que doni nom a un premi literari de Perpinyà.

## Obres

* La nit del 6 d'Octubre a Barcelona (1935) amb Joan Costa i Deu
* La veritat del 6 d'Octubre (1936).
* Un pas enllà (1935)
* Un club per a senyores soles (1962)
* 9 contes catalans (1960)
* Història de la Lliga (1969)

## Referències

* 1 2 «Modest Sabaté i Puig | enciclopedia.cat». [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ «Modest Sabaté Puig – Greccassa», 22-04-2023. [Consulta: 7 desembre 2024].
# Túnel del Pimorent

El Túnel del Pimorent és un túnel de carretera dels Pirineus que uneix l'Alta Cerdanya amb el País de Foix (Arieja) seguint la ruta de l'eix europeu E9 París-Barcelona. La carretera que el recorre és la N - 523 (variant de l'antiga N - 20). El túnel permet evitar el Coll del Pimorent i té els extrems a les comunes de Portè, a l'alta vall del Riu Querol, i de l'Ospitalet, a la vall d'Acs en el curs alt del Riu Arieja, tot seguint el Sabartès històric. És un túnel de peatge.
El seu llarg recorregut subterrani es desenvolupa dessota de l'Estació d'esquí de Portè - Pimorent. La boca sud és per pocs metres dins del terme de Portè, a tocar, però, del termenal amb Porta. Dins d'aquest altre terme es troba la barrera de peatge del túnel i les dependències annexes.
El traçat és força paral·lel al Túnel ferroviari del Pimorent.

## Història

Va ser construït entre el 1988 i el 1994. En decidí la construcció el president de França François Mitterrand, que l'inaugurà el desembre del 1994 conjuntament amb el president del govern espanyol Felipe González i el president de la Generalitat de Catalunya Jordi Pujol. Va ser concebut per a millorar la connexió ràpida de l'eix que uneix Tolosa de Llenguadoc i Barcelona, i per a facilitar la travessa central dels Pirineus en totes les estacions de l'any.

## Característiques

* Una barrera de peatge
* Un sol túnel (tub) bidireccional de 4820 metres de longitud, amb un carril en cada sentit
* La boca sud està situada a 1.560msn mentre que la boca nord és a 1.515msn.
* Cinc garatges i cinc refugis antiincendis
* Tres galeries de retorn
* Dos motors de ventilació.

## Referències

* ↑ La boca sud del Túnel de Pimorent en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «- Portè». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Portè». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* El Túnel del Pimorent, a Youtube
# Puig de les Cadiretes

El puig de les Cadiretes o puig de ses Cadiretes és una muntanya de 518,7 metres que es troba entre els municipis de Llagostera, a la comarca del Gironès, Sant Feliu de Guíxols a la comarca del Baix Empordà i de Tossa de Mar, a la comarca del Selva. Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 307108001).
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC amb el nom de Puig Cadiretes.

## Jaciment medieval

Al cim del Puig de Cadiretes, a l'interior del massís muntanyós del mateix nom, en un entorn cobert per un dens bosc d'alzines i pins i una abundant vegetació arbustiva, hi ha un jaciment medieval.
Es localitza entre el cim rocallós del Puig de Cadiretes, just a l'entorn d'on es troba un punt geodèsic de l'ICS, i el lloc on actualment s'emplaça una torre de guaita forestal, al sud-oest i a poca distància d'aquell. En aquest sector, relativament planer i on afloren grans blocs de granit, es pot observar la presència de diversos murs de pedra seca que conformen diferents àmbits de planta quadrangular i orientats molt variablement. Alguns d'aquests murs, que estan construïts amb blocs sense desbastar, es recolzen directament sobre els blocs de granit que afloren del subsòl, aprofitant i incorporant aquests a les estructures per a delimitar els àmbits d'habitació. No s'hi reconeixen però espais de circulació (de tipus carrer) ni altres elements constructius o edificacions com podrien ser esglésies, muralles o dipòsits. A l'entorn d'aquestes estructures tan sols s'hi troben alguns fragments de teula de tipus aràbic. El jaciment es tracta probablement d'un poblat de petita grandària que aprofita per a la seva defensa l'escarpament natural del puig. La seva cronologia seria probablement medieval.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
* ↑ «Puig de Cadiretes». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2014].
# Trop cinematogràfic

Un trop cinematogràfic és «una imatge identificada universalment imbuïda amb varies capes de significat contextual, creant una nova metàfora visual». És un element de la semiologia de les pel·lícules que connecta la denotació i la connotació. El cinema reprodueix trops d'altres arts i també en crea de propis. George Bluestone va escriure a Novels Into Films que a l'hora de produir adaptacions, els trops cinematogràfics són «enormement limitats» comparat amb trops literaris.

## Trops més utilitzats

* Dos persones a punt de fer-se una besada, són interromputs per un tercer personatge.
* Un personatge a punt de caure per un precipici però que es rescatat per l'heroi.
* Un personatge femení cau a sobre d'un personatge masculí, fent que les seves cares quedin molt a prop i l'atracció comenci a sorgir.
* Cool guys don't look at explosions. Un personatge que s'allunya impertorbablement mentre hi ha una explosió al seu darrere.
* A les persecucions en cotxe, hi ha una dona amb un cotxet que gairebé és atropellada.
* Ningú diu adéu quan parla per telèfon en una pel·lícula.
* A les pel·lícules de terror, hi ha el gag del mirall. Un personatge es mira al mirall i està sol. Aparta la vista i, quan torna a mirar al mirall, el monstre o assassí de la pel·lícula està darrere seu.
* Quan hi ha una lluita entre l'heroi i un grup de dolents, aquests ataquen d'un en un, no tots a la vegada.
* Un personatge entra a una habitació fosca, encén el llum i assegut a una cadira hi ha el seu enemic.
* Un cop es mata al cap dels personatges dolents, la resta desapareixen.
* Per canviar d'un memorietes marginat a una persona popular, només t'has de treure les ulleres.
* Quan un personatge vol passar desapercebut, es posa una gorra i unes ulleres de sol.
* En el moment que té atrapat a l'heroi, l'antagonista sempre es pren el temps d'explicar el seu pla detalladament.

## Referències

* ↑ Rizzo, Michael. The Art Direction Handbook for Film. 2a edició. Focal Press, 2014, p. 513. ISBN 978-0-415-84279-2.
* ↑ Monaco, James. How to Read a Film: The Art, Technology, Language, History, and Theory of Film and Media. Oxford University Press, 1981, p. 140. ISBN 978-0-19-502802-7.
* ↑ Bluestone, George. Novels Into Film. Johns Hopkins University Press, 1957, p. 22. ISBN 978-0-8018-7386-7.
* ↑ «17 TV And Movie Tropes That We Call Bullshit On» (en anglès). BuzzFeed.
* ↑ «26 of the Most Overused Tropes in Movie History» (en anglès). Stuff You Should Know, 15-04-2014. Arxivat de l'original el 2018-10-31 [Consulta: 31 octubre 2018].
# Collybia

Collybia és un gènere de bolets pertanyent a la família de les tricolomatàcies.

## Descripció

* Són de mida petita i fràgils.
* Barret prim.
* Peu de textura cartilaginosa.
* Làmines que poden ser lliures o enganxades, de color blanc, groc, òxid i, fins i tot, violeta.
* L'esporada és, generalment, de color blanc.

## Taxonomia

* Collybia caldarii (Berk.) Sacc., 1887
* Collybia cirrhata (Schumach.) P. Kumm.
* Collybia cookei (Bres.) J.D. Arnold
* Collybia dorotheae (Berk.) Sacc., 1887
* Collybia inodora (Pat.) P.D. Orton
* Collybia luxurians Peck; es considera sinònim de Collybiopsis luxurians (Peck) R.H. Petersen
* Collybia multijuga (Berk. & Broome) Sacc., 1887
* Collybia nephelodes (Berk. & Broome) Sacc., 1887
* Collybia purpureogrisea (Petch) Pegler, 1986
* Collybia semiusta (Berk. & M.A.Curtis) Dennis, 1951
* Collybia tuberosa (Bull.) P. Kumm.
* Collybia verna Ryman; es considera sinònim de Gymnopus vernus (Ryman) Antonín & Noordel.,

## Comestibilitat

No s'ha comprovat que siguin tòxics, però, a causa de la seua mida petita, tenen un valor escàs a la cuina. Tot i així, a Nord-amèrica, n'hi ha espècies que són considerades comestibles (com ara, Collybia velutipas), mentre que d'altres tenen fama de nocives.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Staude F., (1857). Die Schwämme Mitteldeutschlands, in besondere des Herzogthums. p. 119.
* 1 2 Asociación micológica El Royo (castellà)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ StrainInfo Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ chestofbooks.com (anglès)

## Bibliografia

* German J. Krieglsteiner (Hrsg.): Die Großpilze Baden-Württembergs Bd. 3, Ulmer Verlag, Stuttgart, 2001, ISBN 3800135361.
* H. Dörfelt, G. Jetschke: Wörterbuch der Mycologie, Spektrum Akademischer Verlag, Heidelberg-Berlín, 2001, ISBN 3-8274-0920-9.
* Kirk P. M., Cannon P. F., Minter D. W., Stalpers J. A., (2008). Dictionary of the Fungi (10a. edició). Wallingford: CABI. p. 160. ISBN 978-085199-826-8
* Shaffer, R.L., 1982. Hymenomycetes. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 1. McGraw-Hill, Nova York: 248-256.

## Enllaços externs

* MushroomExpert.Com (anglès)
* Barcodes of Life (anglès)
* A revision of Collybia s.l. in the northeastern United States and adjacent Canada (anglès)
# Pilar Defilló Amiguet

Pilar Defilló Amiguet (Mayagüez, 26 d'octubre de 1853 - el Vendrell, 11 de març de 1931) fou una música porto-riquenya d'origen català coneguda sobretot per ser la mare d'Enric, Lluís i de Pau Casals i Defilló.
Filla de Josep Defilló Tusquellas (c.1815 - Mayagüez, 1859) i de Raimunda Amiguet Ferrer, l'any 1871, tots dos catalans, emigrà amb sa mare de Mayagüez al Vendrell (Baix Penedès). A El Vendrell fou deixebla destacada de Carles Casals i Ribes, amb qui es casà l'any 1874. El seu pare havia sigut membre de la secreta Societat Abolicionista que dirigia Ramón Emeterio Betances Alacán, amic de la família.
El 8 de maig de 2015 fou inaugurada la Casa Museo Defilló a la casa on va néixer Pilar Defilló, al carrer Méndez Vigo, n 21, de Mayagüez, que havia estat construïda l'any 1841 i fou restaurada per a fer-ne un espai cultural relacionat amb Pau Casals.

## Referències

* 1 2 «Inauguren a Puerto Rico casa-museu de la família del músic espanyol Pau Casals» (en castellà). La Vanguardia, 09-05-2015. [Consulta: 19 juny 2015].
* ↑ Carmona Bosch, Amanda. «Pilar, cosa sublim» (en castellà), 06-10-2011. [Consulta: 19 juny 2015].
* ↑ Azcárate, Graciela «La familia Defilló Sanz». Periódico Hoy [Santo Domingo, República Dominicana], 22-01-2005 [Consulta: 19 juny 2015].
* ↑ «Matrimoni entre Carles Casals i Pilar Defilló». Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona.
* ↑ «Casa Museo Pilar Defilló». El Nuevo Dia [Puerto Rico], 05-01-2014 [Consulta: 19 juny 2015].
* ↑ Gil, Millie. «Una obra d'art, la casa Pilar Defilló» (en castellà), 30-10-2014. [Consulta: 19 juny 2015].

## Enllaços externs

* Video inauguració del Museu Pilar Defilló, espai cultural Pau Casals a Mayagüez, Puerto Rico (castellà)