OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dog Gone

Dog Gone és una pel·lícula dramàtica biogràfica estatunidenca dirigida per Stephen Herek. Va ser estrenada per Netflix el 13 de gener de 2023. Ha estat subtitulada al català.

## Sinopsi

Basat en una història real, un pare i un fill arreglen la seva relació fracturada durant una caminada forçada pel sender dels Apalatxes per trobar el seu estimat gos perdut.

## Producció

L'agost de 2021, es va anunciar que Rob Lowe protagonitzaria i produiria Dog Gone per a Netflix basat en el llibre "Dog Gone: A Lost Pet's Extraordinary Journey and the Family Who Brought Him Home" de Pauls Toutonghi, que està basat en una història real.

## Referències

* ↑ Salazar, Savannah. «New on Netflix: January 2023», 06-01-2023. [Consulta: 13 gener 2023].
* ↑ «Dog gone». Goita què fan, ara!. [Consulta: 13 gener 2023].
* ↑ «Rob Lowe To EP & Star In Netflix Family Film 'Dog Gone'», 05-08-2021. [Consulta: 11 gener 2023].
# Procediment il·legal

Procediment il·legal (títol original: Stakeout) és una pel·lícula estatunidenca de John Badham, amb Richard Dreyfuss i Emilio Estevez, estrenada l'any 1987. Ha estat doblada al català.

## Argument

Seattle. L'oficial de policia Chris Lecce i el seu soci, Bill Reimers, són encarregats per l'FBI de vigilar el pis de Maria McGuire, l'ex-companya d'un perillós pistoler, evadit fa poc, Richard "Stick" Montgomery. Els dos homes s'estableixen en un pis buit, cara a la casa de la jove, i hi instal·len telescopis, càmeres, micros i magnetòfons. L'espera comença. L' "amagatall" és més trist, ja que Chris i Bill travessen un mal moment: al primer l'acaba de deixar la seva dona; el segon, que es llangueix de la seva ardent meitat, resulta ser un mediocre interlocutor. Fent-se passar per un reparador, Chris posa un "xivato" en el telèfon de Maria. Coneix la jove, que el sedueix immediatament.
Aquesta pel·lícula va tenir una continuació "Another Stakeout"

## Repartiment

* Richard Dreyfuss: Chris Lecce
* Emilio Estevez: Bill Reimers
* Madeleine Stowe: Maria McGuire
* Aidan Quinn: Richard "Stick" Montgomery
* Dan Lauria: Phil Coldshank
* Forest Whitaker: Jack Pismo
* Ian Tracey: Caylor Reese
* Earl Billings: capità Giles
* Jackson Davies: agent especial Lusk
* J.J. Makaro: B.C.
* Scott Andersen: Reynaldo McGuire
* Tony Pantages: Tony Harmon
* Beatrice Boepple: Carol Reimers
* Kyle Woida: Jeffrey Reimers
* Don S. Davis: sentinella

## Premis

* Premi Edgar-Allan-Poe al millor guió

## Referències

* ↑ esadir.cat. Procediment il·legal. esadir.cat.
* ↑ «Stakeout». The New York Times.
# Semens

Semens (en francès Semens) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 164 | 162 | 176 | 130 | 148 | 170 | 192 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2007 | Jacky Dubernet | |
| 2007- | David Lartigau | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# La llegenda de Lylah Clare

La llegenda de Lylah Clare (original:The Legend of Lylah Clare) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Robert Aldrich, estrenada el 1968 i doblada al català

## Argument

Elsa Brickmann és una jove que somia esdevenir actriu. La seva ídol: Lylah Clare, estrella de Hollywood desapareguda fa més de vint anys en circumstàncies particularment tèrboles.
Per la seva semblança estranya amb la difunta, és localitzada per interpretar el mateix paper de Lylah en una pel·lícula autobiogràfica dirigida pel director llegendari (i ex-marit de Lylah): el tirànic i despietat Louis Zarkan. Elsa descobreix els fons de la indústria cinematogràfica hollywoodienca i la fauna macabra que la pobla (empresari cancerós, productor vulgar, cineasta egocèntric, xerraire satànica...).
A més, la personalitat monstruosa de Lylah Clare marcarà molt de pressa el fràgil caràcter de la pobra Elsa...

## Repartiment

* Kim Novak: Lylah Clare/Elsa Brinkmann
* Peter Finch: Lewis Zarken
* Ernest Borgnine: Barney Sheean
* Milton Selzer: Bart Langner
* Rossella Falk: Rossella
* Gabriele Tinti: Paolo
* Valentina Cortese: Bozo Bedoni
* Michael Murphy: Mark Peter Sheean
* Coral Browne: Molly Luther

## Al voltant de la pel·lícula

* És la darrera pel·lícula on Kim Novak va ser la protagonista.
* La pel·lícula s'inscriu en la línia de les produccions que denuncien la indústria del cinema hollywoodienc.
* La pel·lícula cita de manera directa: Rebecca, Sunset Boulevard i Vertigen.
* Robert Aldrich va posar fi, amb aquesta pel·lícula, a la seva trilogia dedicada al món del cinema. Trilogia que comprenia: The Big Knife (1955), Què se n'ha fet, de Baby Jane? (1962) i The Legend Of Lylah Clare (1968).
* Ernest Borgnine, que fa el paper de productor, és l'actor fetitxe d'Aldrich. Utilitzat com una mena de doble maldestre, l'actor rodarà 6 pel·lícules amb Robert Aldrich.
* George Kennedy, amistosament per a Aldrich, va participar en la pel·lícula en una minúscula aparició.
* Les escenes finals van ser rodades dans les coulisses del plató de rodatge de Lylah Clare. S'hi veu fins i tot el revés de la decoració del Hall d'entrada de la vil·la de Louis Zarkan.
* Josef von Sternberg va servir de model als guionistes per inventar Louis Zarkan.

## Referències

* ↑ La llegenda de Lylah Clare
* ↑ «The Legend of Lylah Clare». The New York Times.
# Jeepers Creepers: El renaixement

Jeepers Creepers: El renaixement (títol original en anglès, Jeepers Creepers: Reborn) és una pel·lícula de terror sobrenatural del 2022 dirigida per Timo Vuorensola i escrita per Jake Seal i Sean-Michael Argo. La pel·lícula és un rellançament de la trilogia Jeepers Creepers de Victor Salva destinada a crear una nova trilogia. Protagonitzada per Sydney Craven i Imran Adams, amb "aparicions especials" de Dee Wallace i Gary Graham, va ser estrenada a tot el món per Screen Media Films (al costat de 101 Films al Regne Unit) el 19 de setembre de 2022. S'ha doblat al català.
Va ser valorada negativament per la crítica. A més, la pel·lícula va ser objecte d'una demanda per part de Myriad Pictures, que reclamava la propietat dels drets després de produir les pel·lícules anteriors, i no van ser notificats de la producció de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ Hoad, Phil. «Jeepers Creepers: Reborn review – reboot of low-rent bogeyman is horror cannibalism». The Guardian, 21-09-2022. [Consulta: 1r desembre 2022].
* ↑ «'Jeepers Creepers: Reborn' Review: The Creeper Needs 23 Years of Recovery After Disgraceful Reboot». Collider, 03-10-2022.
* ↑ «Jeepers Creepers: El renaixement». ésAdir. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ «Myriad Pictures, Inc. Vs Infinity Films Holdings, LLC, et al.». [Consulta: 1r maig 2022].
* ↑ Hamman, Cody. «Jeepers Creepers: Reborn appears to be caught up in a property fraud lawsuit», 02-05-2022. [Consulta: 2 juny 2022].

## Enllaços externs

* Jeepers Creepers: El renaixement - Lloc web oficial
* Tràiler en català
# Spencer Compton

Spencer Compton, 1r Comte de Wilmington KG KB PC (~1673-2 de juliol de 1743) va ser un home d'estat britànic del Partit Whig anglès que va exercir de forma ininterrompuda en el govern des de 1715 fins a la seva mort. Va ser el cap nominal del govern des de 1742 fins a la seva mort el 1743, encara que va ser un mer substitut de Lord Carteret, que era el líder real del govern i Secretari d'Estat per al Departament del Nord. És considerat el segon primer ministre de Gran Bretanya després de Sir Robert Walpole. Les ciutats de Wilmington (Delaware), Wilmington (Carolina del Nord) i Wilmington (Vermont) s'anomenen així en el seu honor. En el primer cas, mai es va casar. Els seus germans, tenen descendents als Estats Units i Gran Bretanya.

## Enllaços externs

* http://www.findagrave.com/cgi-bin/fg.cgi?page=gr&GRid=10143
* http://pm.gov.uk/output/Page173.asp Arxivat 2007-06-07 a Wayback Machine.
# Moonrise

Moonrise és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Frank Borzage a partir d'una novel·la de Theodore Strauss, estrenada l'any 1948.

## Argument

Danny és jove. El seu pare ha estat condemnat a mort per penjament. Danny té una joventut difícil i no arriba a integrar-se en la comunitat sudista on viu. Li recorda sense parar la seva herència, i acaba per matar, en legítima defensa, un dels seus botxins. Marxa viure als aiguamolls i té el coratge d'afrontar el seu passat.

## Repartiment

* Dane Clark: Danny Hawkins
* Gail Russell: Gilly Johnson
* Ethel Barrymore: Àvia
* Allyn Joslyn: Clem Otis
* Rex Ingram: Mose
* Harry Morgan: Billy Scripture
* Selena Royle: Tia Jessie
* Harry Carey Jr.: Jimmy Biff
* Irving Bacon: Judd Jenkins
* Lloyd Bridges: Jerry Sykes
* Tom Fadden: Homer Blackstone
* Oliver Blake: Ed Conlon

## Nominacions

* Oscar al millor so

## Referències

* ↑ «Moonrise». ‘‘The New York Times'’.
# Franz Xaver Partsch

František Xaver Partsch, també Parč o Bartsch (Duchcov(Districte de Teplice), 30 de gener, 1760 - Praga, 6 d'abril, 1822), va ser un compositor de música txec.

## Biografia

Provenia d'una família de cantors i músics. El pare va ser professor, organista i director de cor a Duchcov. També va exercir durant molts anys el càrrec de rector de l'escola. František ja era un excel·lent cantant i pianista de petit. El comte Emanuel Filibert de Valdštejn va notar el seu talent i li va recomanar que estudiés al gimnàs jesuïta de Jihlava. Va continuar els seus estudis a Praga. Va estudiar filosofia i dret, però va destacar més com a cantant, músic i compositor. Des de 1790 va ser professor de música amb el comte Auersperg.
Es va convertir en membre de la Societat Patriòtica Txeca. També va tenir èxit com a compositor. A la temporada 1793–1794, la seva òpera Viktor i Heloise o el judici de les bruixes va estar al repertori del Teatre Nostic. El 1795 es va casar amb la seva compatriota Anna Košťálová, i des del mateix any va dirigir l'òpera al teatre Malostranské de Špengler. A partir de 1795, després de Wenzel Praupner, esdevingué el director del cor de l'Església de la "Mare de Déu aban de Týn".

## Treball

Les seves composicions estan en el pas del classicisme al romanticisme, i sobretot la seva obra vocal ja té un caràcter molt romàntic. Fins i tot les composicions del temple es caracteritzen per melodies populars i elements de dansa.
A més de quatre grans misses, va compondre una sèrie d'ofertoris, cantates, gradualia i motets llatins. Va celebrar l'èxit a la societat de Praga amb les seves cançons i quartets. Les variacions per a piano d'una cançó cosaca o una expressió musical de la Batalla de Lobositz també van tenir èxit. A més de l'òpera Victor und Heloise, oder Das Hexengericht, també va compondre el singspiel Die Feldflasche, del qual només sobreviu una cançó amb acompanyament de piano. Va publicar la seva pròpia escola de piano.

## Referències

* ↑ Matriční záznam o narození a křtu farnosti Duchcov

## Bibliografia

* Diccionari musical txecoslovac de persones i institucions II. (M–F), 1965, Editorial Estatal de Música, Praga
* Josef Srb Debrnov: Diccionari d'artistes de música eslava
* The New Grove Dictionary of Music and Musicians. Segona edició (ed. John Tyrrell) Londres 2001
# Vau-sèrres

Vauserres (en francès Valserres) és un municipi francès situat al departament dels Alts Alps i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1866 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2016 |
| 529 | 227 | 212 | 149 | 148 | 164 | 192 | 205 | 262 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2020 | Yves Jaussaud | |
| 2020- | Jean Sarret | |

## Referències

* ↑ Toponymie Occitane e Senhalizacion bilingüa. Actas del Congrés d'Aush, 2007, publicat pel CROM, mapa aparegut a la pàgina 77
# Sent Sever (Gironda)

Sent Sèver (en francès Saint-Sève) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 163 | 175 | 130 | 150 | 177 | 193 | 207 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Christophe Géry | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Juan Carlos Arciniegas

Juan Carlos Arciniegas és un periodista i presentador colombià nascut a la ciutat de Bogotà, Colòmbia. Actualment presenta el programa ShowBiz i és corresponsal d'Escenari, a CNN en Español.

## Carrera periodística

Estudi periodisme en la Pontifícia Universitat Javeriana en Bogotà, Colòmbia. Treballa com a reporter de televisió i editor del noticiari colombià QAP Noticias cobrint esdeveniments internacionals. Va treballar com a assistent d'edició a Reuters America, Inc., en Miami. El 1997 es va incorporar a CNN en Español. És presentador de Showbiz i corresponsal d'Escenari a CNN en Español. Fou copresentador de les dues primeres edicions dels Premis Platino.

## Referències

* 1 2 «Juan Carlos Arciniegas», 22-04-2011. Arxivat de l'original el 22 de junio de 2013. [Consulta: 1r juny 2013].
* ↑ «Voces de exportación», 17-02-1997. [Consulta: 20 setembre 2014].
* ↑ Sergio Villamizar. «En CNN la sonrisa es colombiana», 30-04-2013. [Consulta: 20 setembre 2014].
* ↑ «Juan Carlos Arciniegas, un "ojo crítico"», 09-03-2014. [Consulta: 20 setembre 2014].
# La meva família

La meva família (títol original: My Family) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Gregory Nava, estrenada l'any 1995. Ha estat doblada al català.

## Argument

Tres generacions d'una mateixa família d'immigrants mexicans veuen créixer la ciutat de Los Angeles al seu voltant, mentre tracten d'integrar-se en la societat americana i aconseguir els seus somnis de prosperitat.

## Repartiment

* Edward James Olmos: Paco
* Jimmy Smits: Jimmy
* Esai Morals: Chucho
* Elpidia Carrillo: Isabel Magaña
* Rafael Cortes: Roberto
* Ivette Reina: Trini
* Amelia Zapata: L'amiga de Roberto
* Jacob Vargas: Jove José
* Jennifer Lopez: Jove Maria
* Thomas Rosales Jr.: El Batelier
* Constància Marie: Toni
* Benito Martinez: Jove Paco
* Bart Johnson: Jove oficial
* Scott Bakula: David Ronconi
* Lupe Ontiveros: Irene
* Mary Steenburgen: Gloria
* Emilio Rivera: Tamalito
* Dedee Pfeiffer: Karen Gillespie
* Bruce Gray: Mr. Gillespie

## Rebuda

* Premis
** 1995: Nominada a l'Oscar al millor maquillatge
** 1995: Premis Independent Spirit: Nominada Millor actor (Smits) i actriu secundària. (Lopez)
* Crítica: "Atractiva producció amb un planter ple de noms d'origen hispà. Emotiu drama humà sobre uns emigrants mexicans que busquen el somni americà"

## Referències

* ↑ «La meva família». esadir.cat.
* ↑ «My Family». The New York Times.
* ↑ Morales, Fernando «My Family». El País.
# La marca de l'assassí

La marca de l'assassí (títol original: Traces of Red) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Andy Wolk el 1992. Ha estat doblada al català.

## Argument

Jack Dobson, inspector de la criminal de Palm Beach, és transportat en una ambulància mortuòria, amb una bala de 9 mm al pit. Per Jack, tot havia començat alguns mesos abans. Així, en un menjar, Michael el seu germà, anuncia al conjunt de comensals que es presentarà a les senatorials. La tarda acabada, Jack troba Morgan, la criada a l'aparcament i passa la nit amb ella. L'endemà pel matí, la deixa a casa seva abans d'anar al tribunal on ha de testificar contra un cert Tony sospitós de l'homicidi d'una call-girl. Allà hi troba Steve, el seu jove company d'equip. Després d'haver testificat, Jack i Steve surten del tribunal per descobrir el cotxe de Jack vandalitzat. Com havia rebut una carta anònima en la qual era amenaçat en dedueix que és Minnesota, el germà de Tony, qui ho ha fet. Ajudat de Steve, van a un bar sospitós per atrapar Minnesota, que una vegada interpel·lat jura que no és responsable ni de les cartes, ni del vandalisme. De tornada a casa seva, Jack troba Ellen Schofield, l'agregada de premsa del seu germà, amb qui té una relació. L'endemà, Jack rep de nou una carta anònima, i el mateix vespre Morgan és assassinat a casa d'ella en les mateixes circumstàncies que la call-girl, per la qual Jack acabava de testificar.

## Repartiment

* James Belushi: Inspector Jack Dobson
* Lorraine Bracco: Ellen Schofield
* Tony Goldwyn: Inspector Steve Frayn
* William Russ: Michael Dobson
* Faye Grant: Beth Frayn
* Michelle Joyner: Morgan Cassidy
* Joe Lisi: Tinent J.C. Hooks
* Victoria Bass: Susan Dobson
* Edgar Allan Poe IV: Ian Wicks
* Will Knickerbocker: Tommy Hawkins
* Danny Kamin: El fiscal Dan Ayeroff
* Melanie Tomlin: Amanda
* Jim Piddock: M. Martyn

### Nominació

* Premi Razzie 1993 :
** Pitjor actriu per Lorraine Bracco

## Referències

* ↑ «La marca de l'assassí». esadir.cat.
* ↑ «Traces of Red». The New York Times.
* ↑ També pel seu paper a Medicine Man
# Jane Calamitat

Calamity Jane és una pel·lícula estatunidenca dirigida per David Butler i estrenada l'any 1953. Ha estat doblada al català.

## Argument

Calamity Jane, una dona dura que cavalca i dispara igual que un home, arriba a la ciutat de Deadwood (Dakota del Sud) on és ben rebuda per Will Bill Hickok i altres persones, que escolten amb entusiasme les seves històries sobre els indis. Aquesta mateixa tarda, el públic de la sala Golden Garter expressa el seu descontentament quan en lloc d'una bella actriu de Nova York apareix a l'escenari un artista anomenat Francis Fryer. Per calmar a l'audiència, Jane promet tornar amb Adelaid Adman, una estrella de Chicago adorada pels homes.

## Repartiment

* Doris Day: Calamity Jane
* Howard Keel: Wild Bill Hickok
* Ally Ann McLerie: Katie Brown
* Philip Carey: tinent Gilmartin
* Dick Wesson: Francis Fryer
* Paul Harvey: Henry Miller
* Chubby Johnson: Rattlesnake
* Gale Robbins: Adelaïde Adams
* Lee Shumway: el barman
* Rex Lease: Buck

## Premis i nominacions
### Premis

* 1954: Oscar a la millor cançó original per Sammy Fain i Paul Francis Webster amb "Secret Love"

### Nominacions

* 1954: Oscar a la millor banda sonora per Ray Heindorf
* 1954: Oscar al millor so per William A. Mueller

## Referències

* ↑ esadir.cat. Jane Calamitat. esadir.cat.
* ↑ «Calamity Jane». The New York Times.
# Fora de Sant Julian

Forest Sant Julian (en francès Forest-Saint-Julien) és un municipi francès situat al departament dels Alts Alps i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1876 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2018 |
| 562 | 227 | 231 | 197 | 177 | 178 | 218 | 263 | 333 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean Garnier | |
| 2008- | Fabrice Borel | |

## Referències

* ↑ Toponymie Occitane e Senhalizacion bilingüa. Actas del Congrés d'Aush, 2007, publicat pel CROM, mapa aparegut a la pàgina 77
# Montsegur (Gironda)

Montsegur (en francès Monségur) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1856 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 | 2021 |
| 1.732 | 1.598 | 1.630 | 1.618 | 1.612 | 1.537 | 1.429 | 1.522 | 1.591 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Història

Montsegur és una bastida fundada el 1265 per la reina d'Anglaterra, Elionor de Provença. La tradició local afirma que la vila i els seus voltants foren repoblats després de la pesta de 1356, provocada per la Guerra dels Cent Anys, amb colons de Saintonge, Poitou, Angulema. Els documents del segle xv indiquen una immigració progressiva i contínua. Això provocarà la creació d'un illot lingüístic de llengua d'oïl a la Gascunya, que aplegava també el municipi veí de Duras (Olt i Garona) conegut com a Petita Gavacheria o Gavacheria de Montsegur, on es parla el gabay, també anomenat marot, que és una varietat del saintongès. Gavache era el nom que donaven els gascons a tots els nouvinguts que no parlaven gascó.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1978-2008 | Bernard Dussaut | PS |
| 2008-2014 | Jean-Louis Favereau | PS |
| 2014-2018 | Pascal Lavergne | PS després LREM |
| 2018- | Patrick Debruyne | Renaixement |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 4 gener 2011].
* ↑ «La bastida de Montsegur al web del Comitè departemental de turisme de la Gironda». Arxivat de l'original el 2009-07-26. [Consulta: 4 gener 2011].
* ↑ Raymond Doussinet, Le Parler savoureux de Saintonge, Éditions Rupella, La Rochelle, 1958
* ↑ Freddy Bossy, Pour une approche linguistique des gavacheries, 1978 : "A noter que les locuteurs se désignent eux-mêmes sous le terme “marot”, “gavache” étant senti comme l'injure occitane atteignant une ethnie d'oïl."
# Juana a los 12

Juana a los 12 és una pel·lícula de drama i comèdia argentina de 2016 escrita i dirigida per Martin Shanly coms la seva òpera prima.
La pel·lícula va ser presentada per primera vegada al Buenos Aires Festival Internacional de Cinema Independent 2014 en la secció Competència Argentina.

## Sinopsi

Juana és una nena de 12 anys estudiant en un col·legi bilingüe de Buenos Aires que té seriosos problemes per a encaixar entre els seus companys o respondre de manera adequada al que esperen d'ella els seus professors. Preocupada pel seu baix rendiment acadèmic, la seva mare comença a buscar ajuda externa.

## Repartiment

* Rosario Shanly com Juana.
* María Passo com Patricia.
* María Inés Sancerni com a Professora de matemàtica.
* Javier Burin Heras com Torcuato.
* Mirta Bogdasarian com Alicia.
* Sofia Brockenshire com a Secretària.
* Camila Dougall com a Professora de Teatre.
* Connie Dougall com a Pianista.
* Kristy Green com a Psicopedagoga.
* Graciela Muñiz com Imelda.
* Barbara Perkins com Miss Hendrix.
* Ivan Quevedo com Benjamin.
* Monica Raiola com Marucha.
* Renata Toscano Bruzón com Teresa.

## Crítica

La pel·lícula va ser molt ben rebuda per la crítica. Al portal Todas Les Críticas té una aprovació del 96% amb una mitjana de 77/100 basat en 24 ressenyes. Manuel Bláuab del lloc Alta Peli va lloar la direcció d'actors destacant entre tot el seu repertori, a la jove protagonista Rosario Shanly.

## Referències

* ↑ «“Il Solengo” y “Juana a los 12”» (en español). Redacción 351. Arxivat de l'original el 2016-08-17. [Consulta: 26 juliol 2016].
* ↑ Juana a los 12 a Fotogramas
* ↑ Juana a los 12 a Cinemanía
* ↑ «REVIEW: Juana a los 12» (en español). Alta Peli. Arxivat de l'original el 2016-08-08. [Consulta: 26 juliol 2016].

## Enllaços externs

* Juana a los 12 (2014) en el sitio Cine Nacional
* Tràiler de la pel·lícula a YouTube