OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Predicat nominal

Predicat nominal és un tipus de predicat. En una oració normalment hi ha dos elements essencials, per una banda hi ha el subjecte (que és optatiu) i per l'altra hi ha el predicat (necessari). Depenent del tipus de verbs que es tenen, es parla de predicat nominal (o atribut) o predicat verbal (si expressa una acció del subjecte).

## Tipus de verbs

Els verbs copulatius són els que no tenen càrrega semàntica, és a dir, no tenen significat en si mateixos i el que fan és fer d'enllaç (còpula) entre els diferents elements d'una frase. Hi ha cinc verbs anomenats copulatius: ser, estar, semblar, parèixer i resultar.

### Ser

Ell és molt alt.
El verb ser no afegeix cap significat a l'oració, ja que l'únic que fa és posar-nos en contacte el subjecte: En Joan amb el seu complement alt.

### Estar

La Maria està tipa després de dinar.
En aquest cas el verb estar tampoc ens afegeix res més a la frase, ens torna a unir el subjecte amb el seu complement.

### Semblar o parèixer

Ell sembla (o pareix) cansat.

### Resultar

La brusa resulta cara.
De la mateixa manera que en els verbs anteriors, aquí el verb resultar ens aporta el mateix significat que els verbs ser,estar, "semblar" en les frases anteriors.

## Concordança amb el subjecte

El predicat nominal té la particularitat que, per una banda, el seu verb no aporta un significat nou, que senzillament fa d'enllaç i, per una altra banda, el complement concorda amb gènere i nombre amb el subjecte. D'aquesta forma tenim la frase següent: El nen és alt.
El nen és un sintagma nominal de gènere masculí i nombre singular, com que ha de concordar amb el seu complement, tenim que aquest ha de ser, també, masculí i singular i això és el que trobem en alt. Alt és un adjectiu de gènere masculí i nombre singular. D'aquesta manera és impossible que trobem la frase següent: *Els nens són alt. Aquesta frase és incorrecta, ja que no segueix la norma de la concordança.

## Referències

* 1 2 «predicat». GEC. [Consulta: 28 març 2021].
# Mohamed Abdi Hashi

Mohamed Abdi Hashi (somali: Maxamed Cabdi Xaashi) ( - Nairobi, 12 de juliol de 2020) és un polític somali que fou president interí de Puntland. Pertany al clan dels dhulbahante.
Membre del Partit Unit Somali, el 1991 i 1993 va donar suport a la creació de la República de Somalilàndia, però després es va decantar cap a una aliança amb els majeerteen i va donar suport a la creació de l'estat de Puntland el 1998. El 23 de juliol de 1998 fou designat vicepresident.
El 30 de juny del 2001 per orde de la cort suprema, es va acabar el seu mandat, però Abdullahi Yusuf Ahmed es va proclamar militarment president per un segon mandat i va mantenir a Hashi com a vicepresident. Després de la victòria sobre el seu rival Jama Ali Jama, el 8 de maig del 2001 Abdullahi Yusuf Ahmed i Mohamed Abdi Hashi van retornar plenament al poder; el maig del 2003 amb la mediació dels ancians, es va fer un acord de pau amb Jama Ali Jama.
El 10 d'octubre del 2004 el president de Puntland, Abdullahi Yusuf Ahmed, fou elegit president del Govern Federal de Transició de Somàlia amb un mandat fins al 2009, i va deixar la presidència de Puntland al vicepresident Mohamed Abdi Hashi, fins que el 8 de gener del 2005 fou elegit president Mohammud Musse Hersi, àlies Adde.
Va morir a Kenya capital de Nairobi el 12 de juliol de 2020. El 15 de juliol va ser enterrat a Garowe.

## Referències

* ↑ Mohamed Haji Mukhtar. Historical Dictionary of Somalia. Scarecrow Press, 2003, p. 183. ISBN 9780810866041 [Consulta: 14 maig 2015].
* ↑ «Somali Family Services». [Consulta: 11 setembre 2021].
* ↑ Europa World Year. Taylor & Francis Group, 2005, p. 3914.
* ↑ «Former Somalia PM and ex-Puntland president separately die in Turkey and Kenya». Arxivat de l'original el 13 July 2020. [Consulta: 12 juliol 2020].
* ↑ «Madaxweynihii hore ee Puntland oo lagu aasay Garoowe» (en somali). VOA, 15-07-2020. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Erle C. Kenton

Erle C. Kenton (1 d'agost de 1896 – 28 de gener de 1980) va ser un director, actor i guionista cinematogràfic de nacionalitat estatunidenca

## Biografia

Nascut a Norborne, Missouri, el seu nom complet era Erle Cauthorn Kenton.
Director de més de 131 produccions entre 1916 i 1957, Kenton va ser, al costat d'Edward Ludwig, un dels principals realitzadors de la sèrie televisiva emesa en 1958-1960 per la CBS The Texan, protagonitzada per Rory Calhoun. Va dirigir nombroses pel·lícules de sèrie B, la més famosa d'elles Island of Lost Souls protagonitzada per Charles Laughton.
Erle C. Kenton va morir a Glendale, Califòrnia, en 1980, a causa d'una malaltia de Parkinson. Va ser enterrat al Cementiri Forest Lawn Memorial Park de Glendale.

## Selecció de la seva filmografia

* Down on the Farm (1920)
* A Small Town Idol (1921)
* A Fool and His Money (1925)
* Red Hot Tires (1925)
* The Rejuvenation of Aunt Mary (1927)
* Bare Knees (1928)
* Companionate Marriage (1928)
* Song of Love (1929)
* Mexicali Rose (1929)
* X Marks the Spot (1931)
* Island of Lost Souls (1932)
* From Hell to Heaven (1933)
* Search for Beauty (1934)
* You're Telling Me! (1934)
* Party Wire (1935)
* The Public Menace (1935)
* The Devil's Playground (1937)
* Little Tough Guys in Society (1938)
* Everything's on Ice (1939)
* Escape to Paradise (1939)
* Remedy for Riches (1940)
* Petticoat Politics (1941)
* Melody for Three (1941)
* They Meet Again (1941)
* North to the Klondike (1942)
* The Ghost of Frankenstein (1942)
* Pardon My Sarong (1942)
* Who Done It? (1942)
* It Ain't Hay (1943)
* Hit the Ice (1943)
* House of Frankenstein (1944)
* House of Dracula (1945)
* The Cat Creeps (1946)
* Bob and Sally (1948)
* One Too Many (1950)

## Referències

* ↑ Billy Hathorn, "Roy Bean, Temple Houston, Bill Longley, Ranald Mackenzie, Buffalo Bill, Jr., and the Texas Rangers: Depictions of West Texans in Series Television, 1955 to 1967", West Texas Historical Association, Vol. 89 (2013), p. 111
* ↑ Wilson, Scott. Resting Places: The Burial Sites of More Than 14,000 Famous Persons. 3. McFarland, 2016, p. 402. ISBN 978-1476625997.
* ↑ «Obituaries». The Muscatine Journal, 30-04-1980, p. 48.

## Bibliografia

* Brosnan, John. The Horror People. St. Martin's Press, 1976. ISBN 0356083942.
* Malvern, Paul. «Forward». A: House of Dracula. BearManor Media, 2020. ISBN 978-1629336169.
* Mank, Gregory William; Coughlin, James T.; Frye, Dwight D. Dwight Frye's Last Laugh. Midnight Marquee Press, Inc., 2003. ISBN 1-887664-11-4.
* Rhodes, Gary D. White Zombie: Anatomy of a Horror Film. McFarland, 2006. ISBN 0786427620.
* Workman, Christopher; Howarth, Troy. Tome of Terror: Horror Films of the Silent Era. Midnight Marquee Press, Inc., 2016. ISBN 978-1936168682.
# Fouetté

Fouetté (rus: Фуэте) és una pel·lícula musical del gènere dramàtic del director de cinema rus Boris Iermolàiev i del director-coreògraf Vladimir Vasiliev, estrenada el 1986.

## Argument

La primera ballarina Elena Kniazeva es prepara per a la seva actuació El llac dels cignes en el seu cinquantè aniversari per celebrar el jubileu del teatre, i simultàniament participa en la producció del ballet innovador El mestre i Margarida. De sobte, el coreògraf dona el paper d'una jove ballarina, amb qui comença una aventura. Superant la gelosia i la desesperació, Kniazeva comença a treballar amb l'estudiant sobre la imatge de Margarita.
A la pel·lícula hi ha els poemes de Valentin Gaft.

## Repartiment

* Iekaterina Maksímova com a Elena Kniazeva
* Vladimir Vasiliev com a Andrei Novikov
* Aristarkh Livanov com a Kniazev
* Valentin Gaft com a poeta
* Evheni Kolobov com a director

## Crítica

El bell ballet de Balgolf mai s'ha mostrat amb tanta força i veritat com en aquesta pel·lícula. Els dolors del treball i la creativitat són enormes, gairebé intolerables, mortals. Però la mateixa Spessivtseva va escriure una vegada al seu diari: No morireu de ballar, ho deixareu, i no passarà res, i no sou de ningú, i de vosaltres, i per a vosaltres. Aquesta sensació impregna la pel·lícula, tots els destins que hi ha.
Hi ha un sentiment més tràgic: la inevitabilitat de marxar, el final, la idea de com trobar una sortida en aquesta cura.
(Boris Lyvov-Anokhin, Artista del Poble de la RSFSR).

## Referències

* ↑ «"Фуэте" в каталоге фильмов киностудии "Ленфильм"». Arxivat de l'original el 7 April 2014. [Consulta: 15 maig 2018].
* ↑ Фуэте (1986) a kinopoisk.ru
* ↑ ФУЭТЕ (1986) a kino-teatr.ru
* ↑ «Танец страсти: топ-7 фильмов про балет». domashniy.ru. [Consulta: 15 maig 2018].

## Enllaços externs

* Fouetté a YouTube
# Fundulus notatus

Fundulus notatus és una espècie de peix de la família dels fundúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Canadà i els Estats Units.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 «Fundulus notatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Gaspar Sangurima

Gaspar Sangurima López, conegut com El Lluqui (l'esquerrà, en kichwa), (Cuenca o Ludo, ca. 1780 – Ibidem, 5 de novembre de 1835) va ser un reconegut artista i escultor equatorià.

## Trajectòria

Va ser fill de Gregorio Sangurima i Francisca López, i no va tenir cap mena d'educació a causa d'una falta de recursos econòmics de la seva família. No obstant això, tenia una gran curiositat per l'art i es va convertir una icona de l'art colonial de Cuenca. Va ser autodidacta i va aprendre joieria, escultura, fusteria i ebenisteria. Simón Bolívar va proposar a Sangurima dirigir la primera Escola d'Arts de la ciutat de Cuenca en 1822 després d'haver-li esculpit un bust en marbre.
L'escriptor Lucio Salazar Tamariz parla de Sangurima en el seu llibre Una comarca y sus destellos: semblanzas instantáneas:
| « | «Va créixer en un replegament d'aquesta regió muntanyenca nostra, mirant, amb els seus ulls tristos i humils, la rutilant claredat de les albes d'aquesta terra, o la cárdena ferida que s'obre en el cel quan el sol s'enfonsa en el ponent; mirant el miracle de les flors que han obert les seves corol·les al petó de la rosada mañanero; i la verdor tendida dels camps, i l'alta verdor dels arbres; l'onatge inquiet dels sembrats i el viatge cristal·lí dels rius; la pluja delgadita i constant que convida a la tristesa, o la tempestat que esglaia en escampar per tot l'horitzó la claror dels llampecs i el retrunyir del tro». | » |
Creó una escuela que, a su muerte en 1780 fue continuada por sus hijos Cayetano y José María, y posteriormente por los artistas Miguel Vélez y Alvarado. Va crear una escola que, a la seva mort en 1780 va ser continuada pels seus fills Cayetano i José María, i posteriorment pels artistes Miguel Vélez i Alvarado. Moltes de les seves obres es troben a les esglésies de la ciutat.

## Reconeixements

El general Antonio José de Sucre va canviar de nom el carrer Novena de Cuenca amb el nom de Gaspar Sangurima en el seu honor en 1822. Posteriorment, el Cabildo va col·locar una placa en el seu honor situada a la cantonada dels carrers Gaspar Sangurima i General Torres, on es localitzava el taller de Sangurima. I, cada any, la Municipalitat de Conca lliura el premi Gaspar Sangurima.

## Referències

* ↑ EQADevelop. «Personajes Destacados | Parroquia Ludo, Al Encuentro Con El Mundo». Arxivat de l'original el 2018-11-15. [Consulta: 15 novembre 2018].
* 1 2 TIEMPO, EL «Gaspar Sangurima, el Lluqui» (en espanyol europeu). , 05-11-2016 [Consulta: 14 novembre 2018].
* 1 2 3 Vane_gaby_giank_rosy_kathy_edu. «ecuaturis: Gaspar Sangurima», 22-10-2010. [Consulta: 14 novembre 2018].
* 1 2 3 «de Sangurima Gaspar - Personajes Históricos | Enciclopedia del Ecuador» (en castellà). , 14-04-2016 [Consulta: 14 novembre 2018].
* 1 2 MCNBiografias.com. «Sangurima, Gaspar (s XVIII). » MCNBiografias.com» (en castellà). [Consulta: 14 novembre 2018].
* ↑ Tamariz, Lucio Salazar. Una comarca y sus destellos: semblanzas instantáneas (en castellà), 1965 [Consulta: 14 novembre 2018].
# Sarrasac (Dordonya)

Sarrasac (en francès Sarrazac) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 823 | 750 | 592 | 526 | 478 | 404 | 389 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Roger Barraud | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 24 novembre 2010].
# Xu Yuhua

Xu Yuhua (en xinès simplificat: 许昱华, en xinès tradicional: 許昱華, en pinyin: Xǔ Yùhua); nascuda el 29 d'octubre de 1976 a Jinhua, Zhejiang) és una jugadora d'escacs xinesa, ex-Campiona del món (2006-2008). Fou la tercera campiona mundial d'escacs xinesa, després de les seves compatriotes Xie Jun i Zhu Chen. És llicenciada en dret, i juga pel Club d'Escacs de Zhejiang a la lliga xinesa d'escacs (CCL). Té el títol de Gran Mestre absolut des de 2007.
Tot i que es troba inactiva des de gener de 2012, a la llista d'Elo de la FIDE de novembre de 2014, hi tenia un Elo de 2465 punts, cosa que en feia la jugadora número 43 de la Xina. El seu màxim Elo va ser de 2517 punts, a la llista d'abril de 2006 (posició 552 al rànquing mundial absolut).

## Resultats destacats en competició

El 25 de març de 2006 va guanyar el torneig pel Campionat mundial femení celebrat a Iekaterinburg, Rússia, per sistema eliminatori. Va vèncer a la final la MI russa Alissa Gal·liàmova, assolint 2 punts i mig en la tercera partida d'un matx previst a quatre. Al torneig hi participaren 64 jugadores, inclosa l'excampiona del món Zhu Chen i la campiona regnant, Antoaneta Stéfanova. Xu estava, en aquell moment, embarassada de tres mesos. En guanyar el campionat del món, va esdevenir la 22a xinesa en assolir el títol de Gran Mestre.
El 2009 va guanyar el 2n Grand Prix femení de la FIDE, celebrat entre el 27 de setembre i el 9 d'octubre a Nanquín.

## Èxits destacats

Els seus millors èxits són:
* Guanyadora del Torneig Zonal (1993, 2001)
* Guanyadora de la Copa del Món (2000, 2002)
* 3 cops campiona olímpica amb l'equip xinès, a les Olimpíades d'escacs de 2000, 2002, i 2004.
* Campiona del Món (2006-2008)

## Motes i referències

* ↑ «Rànquing xinès». Arxivat de l'original el 2013-11-12. [Consulta: 20 abril 2010].
* ↑ «Nota biogràfica de Xu Yuhua» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 8 setembre 2010].
* ↑ People's Daily Online - Three Chinese chess players qualified for men's World Cup (anglès)
* ↑ Informació sobre la lliga xinesa Arxivat 2011-10-28 a Wayback Machine. (xinès)
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Xina"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 29 novembre 2014].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Xu Yuhua «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2013-12-25. [Consulta: 8 setembre 2010].
* ↑ «Campionat del món femení, Iekaterinburg (Rússia), 2006, classificació i partides» (en anglès). 365chess.com. [Consulta: 21 abril 2010].
* ↑ «Ressenya sobre Xu Yuhua» (en anglès). 'Jos' Chess Page'. Jos Heesen. [Consulta: 20 abril 2010].
* ↑ North Urals Cup 2008 Arxivat 2008-08-24 a Wayback Machine. - Participants

## Enllaços externs

* Posicions crítiques de les seves partides a «wtharvey.com». [Consulta: 21 abril 2010]. (anglès)
# Lei Tingjie

Lei Tingjie (Txungking, 3 de març de 1997) és una jugadora d'escacs xinesa que té el títol de Gran Mestre Femení des de 2014.
A la llista d'Elo de la FIDE del juny de 2022, hi tenia un Elo de 2535 punts, cosa que en feia la jugadora número 3 (en actiu) de la Xina, i la número 6 del món. El seu màxim Elo va ser de 2545 punts, a la llista del març del 2018.

## Resultats destacats en competició

Va acabar segona (tercera en el desempat) en el Campionat femení de la Xina el 2014. En el mateix any va guanyar el 4t Torneig Masters de la Xina femení a Wuxi.
L'abril de 2015, va contribuir a que la Xina guanyés el bronze al Campionat del món femení per equips, puntuant 6.5/9 al quart tauler. També el 2015 va guanyar l'Obert de Moscou femení, per davant de la Campiona del Món juvenil femení Aleksandra Goriàtxkina. El juny de 2015 fou segona al 5è Torneig Femení de Mestres de la Xina, amb 6/9 punts, per darrere de Tan Zhongyi. El juliol del mateix any, va prendre part a la 9ena edició del matx Xina-Rússia a Ningbo, i hi va puntuar 8.5/10 a les ràpides i 3.5/5 a les partides a ritme clàssic. Va competir en el Campionat del Món femení de 2015, on va eliminar Deysi Cori Tello a la primera ronda però va ser eliminada en la segona per Humpy Koneru.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Lei Tingjie» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 25 desembre 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Xina"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 7 juny 2022].
* ↑ «Evolució Elo de Lei Tingjie» (en anglès). FIDE consulta= 4 d'abril de 2020.
* ↑ Doggers, Peter. «Yu Yangyi & Ju Wenjun Chinese Champions». Chess.com, 25-03-2014. [Consulta: 26 octubre 2015]. (anglès)
* ↑ «Lei Ting jie wins China Women Master». News About Chess, 15-05-2014. [Consulta: 26 octubre 2015].
* ↑ «Women's World Team Chess Championship 2015». chessresults. [Consulta: 4 maig 2020].
* ↑ «WGM Lei Tingjie best in Moscow Open Women's Cup». Chessdom, 08-02-2015. Arxivat de l'original el 5 de juliol 2017. [Consulta: 26 octubre 2015].
* ↑ «Moscow-Open 2015 B». Chess-Results. [Consulta: 5 abril 2020].
* ↑ 5th China(Xishan)Chess Women Masters Tournament Chess-Results
* ↑ «2015 “Yin Zhou” Cup China-Russia Scheveningen Blitz Women». chess-results. [Consulta: 10 maig 2020].
* ↑ «2015 “Yin Zhou” Cup China-Russia Chess Match Scheveningen system Women». Chess-Results. [Consulta: 10 maig 2020].
* ↑ «Resultats Campionat del Món femení 2015». fide.com. [Consulta: 25 desembre 2015].
# Swann Arlaud

Swann Arlaud (Fontenay-aux-Roses, 30 de novembre de 1981) és un actor francès. El 2018 va guanyar el César al millor actor per la pel·lícula Petit paysan, i el 2020 va guanyar el César al millor actor secundari per interpretar un supervivent d'abús sexual infantil a Gràcies a Déu. Ha aparegut en pel·lícules com L'últim vol (2009), Adèle i el misteri de la mòmia (2010), Tímids anònims (2010), Assassinats a... (2013), Una vida (2016), Cors valents (2021), La vida sense tu (2022) i Anatomie d'une chute (2023). Aquesta darrera pel·lícula guanyà la Palma d'Or de Canes el 2024.

## Referències

* ↑ «Swann Arlaud». Challenges. Arxivat de l'original el 2016-02-03.
* ↑ «Swann Arlaud». Théâtre du Rond-Point.
* ↑ «Swann Arlaud». Theatreonline.com.
* ↑ Luyssen, Johanna «Swan Arlaud, l’homme pas pressé» (en francès). Libération, 17-05-2015. Arxivat de l'original el 13 setembre 2016.
* ↑ Adell Carmona, María «La Palma d'Or de Canes és una excel·lent dissecció de la descomposició d'un matrimoni (i del patriarcat)». Ara, 06-12-2023.
# Abel Velilla Sarasola

Abel Velilla Sarasola (Pamplona-Iruñea, Navarra, 1901 - Tijuana, Baja California, 1982) fou un polític i advocat navarrès.
Era afiliat la maçoneria i membre del Partit Republicà Federal, del que en liderà el sector partidari de l'activisme i l'agitació revolucionària. En proclamar-se la Segona República Espanyola fou escollit regidor de l'Ajuntament de Barcelona (1931-1933) i diputat a les corts de la República a les eleccions generals espanyoles de 1933 al 1936.
Fou magistrat del Tribunal Suprem i defensà molts dels inculpats en els fets del sis d'octubre de 1934. Durant la guerra civil espanyola fou membre de la comissió jurídica assessora del ministeri de justícia. El 1939 s'exilià i el 1942 arribà a Veracruz (Mèxic) a bord del Sao Thomé.

## Obres

* Una gran injusticia social. El proceso Guiot-Climent (1931)

## Referències

* ↑ Federalisme i Segona República a Sta. Perpètua
* ↑ «Abel Velilla Sarasola». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Moviments migratoris, Ministeri de Cultura
# Aeroport de Fes–Saïss

L'aeroport internacional de Fes-Saïss (àrab: مطار فاس سايس الدولي, maṭār Fās Sāyis ad-duwalī) (codi IATA: FEZ, codi OACI: GMFF) és un aeroport que serveox la ciutat de Fes, a la regió de Fes-Meknès, al Marroc. L'aeroport va atendre més de 500,000 passatgers en 2008.

## Instal·lacions

L'aeroport es troba a una altura de 1,900 peus (579 m) sobre el nivell mitjà del mar. Té una sola pista d'aterratge designada 09/27 amb superfície d'asfalt de dimensions 3,200 per 45 metres (10,499 × 148 ft).

## Aerolínies i destinacions

| Aerolínies | Destinacions |
| Air Arabia Maroc | Bordeus (començarà el 3 de desembre de 2016), Montpeller, París-Charles de Gaulle (començarà el 4 de desembre de 2016), Tolosa |
| Corendon Dutch Airlines | Estacional: Amsterdam |
| Royal Air Maroc | París-Orly |
| Royal Air Maroc Express | Casablanca |
| Ryanair | Barcelona, Beauvais, Bèrgam, Charleroi, Dole, Eindhoven, Hahn, Londres-Stansted, Madrid, Marsella, Nantes, Nimes, Roma-Ciampino, Saint-Étienne, Tolosa, Weeze Estacional: Pisa |
| Transavia France | París-Orly |
| TUIfly Belgium | Charleroi |
| Vueling | Estacional: Barcelona |

## Trànsits

Evolució del nombre de passatgers :
| 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |
| 128 778 13,92 % | 189 027 46,79 % | 222 522 17,72 % | 228 399 2,64 % | 333 929 46,20 % | 409 260 30,06 % | 530 432 28,81 % | 743 018 40,08 % | 792 611 7,43 % | 654.691 17,40 % | 790.785 20,79 % |

## Referències

* 1 2 Airport information for GMFF Arxivat 2011-08-06 a Wayback Machine. from DAFIF (updated 25 abril 2011)
* ↑ Informació de l'Aeroport de Fes–Saïss a Great Circle Mapper. Font: DAFIF (vàlid a octubre de 2006).
* ↑ «ONDA PDF-Document 2007–2008» (PDF). ONDA. Arxivat de l'original el 2020-08-22. [Consulta: 2 desembre 2016].
* ↑ «Air Arabia Maroc lance une liaison aérienne Fès-Bordeaux à partir du 3 décembre» (en francès). Al Huffington Post, 20-08-2016. [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ Liu, Jim. «Air Arabia Maroc adds new routes from Dec 2016» (en anglès). Routes Online, 31-08-2016. [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ «Air Arabia Maroc Adds Fez – Toulouse Service from late-March 2016» (en anglès). Airline Route, 02-12-2015. [Consulta: 24 desembre 2007].
* ↑ «ONDA - Les statistiques du trafic aérien» p. onda.ma. [Consulta: 31 maig 2014.].

## Enllaços externs

* Temps actual per a GMFF a NOAA/NWS
* Historial d'accidents de l'Aeroport de Fes–Saïss a Aviation Safety Network (anglès)
* Informació de l'aeroport del World Aero Data
# GIV-4035

La GIV-4035 és una carretera actualment gestionada per la Diputació de Girona. La GI correspon a la demarcació de Girona, i la V al seu antic caràcter de veïnal. Discorre íntegrament pel terme municipal de Guils de Cerdanya, de la comarca de la Cerdanya.
Arrenca de l'extrem sud-oriental del poble de Guils de Cerdanya, des d'on baixa cap al sud, i quan arriba a la carena de la Serra dels Fills, gira 270° cap al nord-est. Quan arriba a Campllong, torç cap a llevant, fins que en el punt quilomètric 2 arriba al nord de la urbanització de Roc Foradat, a migdia del Clot de Pradell. En 500 metres més arriba al sud del poble de Saneja, poc després passa pel costat de ponent del Càmping Pirineus, davalla cap al sud-est, arriba al poblet rural de Sant Martí d'Aravó, i finalment, al cap de 5 quilòmetres de recorregut, s'aboca en la carretera N-260 a prop i a ponent de la vila de Puigcerdà. És a prop del punt quilomètric 180,

## Enllaços externs

* La GIV-4035 en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serra de Sant Quintí

La Serra de Sant Quintí és una serra situada al municipi de Prullans, a la comarca de la Baixa Cerdanya, amb una elevació màxima de 1.707 metres.