OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Roura i Villalmanzo

Joan Roura i Villalmanzo (Badalona, 1959) és un periodista i redactor català conegut per les seves cròniques des de la secció d'Internacional de TV3. És especialista en l'Orient Pròxim, i des del 1982 ha cobert sobretot el conflicte arabo-israelià, la Guerra del Líban de 1982, la Guerra de l'Iraq, la Revolució egípcia de 2011 i l'actual Guerra Civil siriana.

## Reconeixements

* Premi de l'Institut de Drets Humans de Catalunya 2020 (15 de juny de 2021)
* Premi Esperança de la Comunitat Palestina de Catalunya (15 de maig de 2013)

## Obra publicada

* Roura, Joan. El complot dels intransigents: el Pròxim Orient de la guerra del Líban a la batalla de Jerusalem. 1. ed. Barcelona: Ed. de la Magrana, 1999. ISBN 978-84-8264-157-7.

## Referències

* ↑ «Entrevista a Joan Roura, periodista a l'Orient Pròxim». [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «Joan Roura». TV3, 16-06-2020. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «El conflicte a Gaza serà un fracàs per a Israel i passarà factura a Netanyahu». dBalears, 16-03-2024. [Consulta: 4 abril 2024].
* ↑ «Joan Roura». [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «Joan Roura, periodista de TV3 expert en l’Orient Mitjà, a les noves xerrades de @lageografica a la llibreria Altaïr -», 01-10-2021. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «Edició 2020 - Premi Solidaritat». IDHC. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «Joan Roura rep el 'Premi Solidaritat' que atorga l'IDHC, en la menció per a professionals de la informació», 17-06-2021. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «El periodista Joan Roura, premiat per l'Institut de Drets Humans de Catalunya». Ara, 19-01-2021. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «Joan Roura, periodista de TV3, reconegut amb la menció especial Mitjans de Comunicació de l'Institut de Drets Humans de Catalunya». CCMA, 19-01-2021. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «Acte de la Naqba i premi Esperança 2022», 10-05-2022. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «Premis per als periodistes de TV3 Joan Carles Peris i Joan Roura», 15-05-2013. [Consulta: 6 gener 2024].
# Cal Tartraner

Cal Tartraner és una obra de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Antiga casa de poble de tres cossos o crugies i tres plantes que s'ha reconvertit en edifici d'habitatges plurifamiliar amb entrada independent pels habitatges en pis segon del carrer Sant Antoni.
La façana històrica està composta a base d'obertures rectangulars verticals i recorreguda per un senzill esgrafiat que forma una línia que assenyala els sostres, els brancals i llindes dels forats. L'addició del segon pis mantingué la disposició de les obertures laterals.
Algunes obertures de planta baixa han estat modificades, però es conserva prou bé la disposició original.
Ha perdut la balustrada de coronament primitiva.

## Referències

* 1 2 3 4 «Cal Tartraner». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 17 maig 2021].
# Yang Chuan-Kwang

Yang Chuan-kwang, o C.K. Yang (en xinès 杨传广 楊傳廣) (Taitung, 10 de juliol 1933 - Los Angeles, 27 de gener 2007, a l'edat de 73 anys), fou un atleta de la República de la Xina especialista en decatló.
Conegut com l'home de ferro d'Àsia, Yang guanyà la medalla d'or al dectaló dels Jocs Asiàtics de 1954. Quatre anys després repetí medalla d'or en decató, a més de dues d'argent en 110 metres tanques i salt de llargada, i una de bronze en 400 metres tanques.
Als Jocs Olímpics de Melbourne 1956 fou vuitè en decatló, però als Jocs de Roma 1960, amb dura lluita amb el seu company de la Universitat d'UCLA Rafer Johnson, guanyà la medalla d'argent. Als Jocs de 1964 acabà en cinquena posició.

## Enllaços externs

* The Games of the XVII Olympiad, Rome 1960: Official Report of the Organizing Committee, The Organizing Committee of the Games of the XVII Olympiad, 1960.
** Volume 1 Arxivat 2012-10-27 a Wayback Machine., Yang's entry and vital statistics in the List of Athletes, p. 832
** Volume 2 Part 1 Arxivat 2008-05-27 a Wayback Machine., results and nine photographs of Yang during and after the decathlon competition, pp. 160–178
# Fernanda González

María Fernanda González Ramírez (25 d'abril de 1990) és una atleta olímpica mexicana que té el rècord del seu país en natació estil esquena. Va nedar per a Mèxic als Jocs Olímpics del 2008.
Al març del 2012, González va ser la primera a qualificar en natació en representació de Mèxic per a les Olimpíades del 2012.

## Carrera

Al març del 2008, González té els records mexicans en natació de pit de llarga distància (50m) 50, 100 i 200 braces, així com en el de curta distància (25m) 100 i 200 braces.
En els Jocs Centreamericans i del Carib del 2006, va establir els records dels jocs en guanyar ls proves de 50 i 100 braces (30.61 i 1:04.28). En l'estil d'esquena 100, González també va millorar el rècord de 20 anys establert per Silvia Poll de Costa Rica (1:04.43) als Jocs Centreamericans de 1986.

## Referències

* ↑ González's entry Arxivat 2020-04-18 a Wayback Machine. at www.sports-reference.com; retrieved 2009-07-05.
* ↑ González's bio from the 2008 Olympics website; retrieved 2009-07-05.
* ↑ (Spanish) La campiona solitària Arxivat 2012-04-04 a Wayback Machine. (trans: The lone champion), by Raúl Ochoa, Procés.
# Juan Zapatero y Navas

Juan Zapatero y Navas fou un militar espanyol destacat a Catalunya.

## Biografia

Juan Zapatero y Navas (Ceuta 1810 - Madrid 1881) fou un militar de professió que a la guerra contra els carlins obtingué al País Basc el grau de coronel (1837). Posteriorment fou destinat a Catalunya on participà en l'assetjament de Barcelona de 1843. L'any següent, participà en els assetjaments de Figueres, Alacant i Cartagena aconseguint el grau de brigadier. Amb l'alçament del juliol del 1854 el govern el nomenà governador militar de Catalunya. Al març del 1855 li fou encomenada interinament la capitania general de Catalunya, i pel juny n'esdevingué titular en propietat.

### Governador militar de Catalunya

En l'exercici d'aquest càrrec es caracteritzà com a home dur i cruel, simplista i arbitrari. Darrere la formalitat d'un judici militar, protagonitzà l'eliminació de Josep Barceló, líder obrer, amb l'execució del qual pensava acabar amb la qüestió obrera. Sota la seva direcció es portà a terme, després de la vaga general del 1855, la repressió contra les associacions obreres, contra els dirigents demòcrates i contra la milícia nacional. En produir-se a Barcelona l'aixecament contra la caiguda d'Espartero, esclafà la revolta amb una gran bany de sang. Arribà a suprimir, fins i tot, les societats de socors mutus. Com a recompensa per la seva activitat repressiva fou promogut a tinent general l'agost del 1856. Popularment fou conegut com el Tigre de Catalunya.

### Altres Destinacions

Un cop relevat de Catalunya, fou capità general d'Andalusia (1858-1859), Galícia (1862-1865) i Aragó (1865-1866), conseller d'Estat (1866-1867). Es retira del 1868 al 1874, i amb la Restauració se li concedí el títol del marquès de Santa Marina (1875). Fou, encara, director general dels cossos d'estat major (1875) i director general del cos i quarter d'invàlids (1877-1881). Fou també senador vitalici per la província de Zamora. Moriria a Madrid l'any 1881.

## Referències

* ↑ «Juan Zapatero y Navas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 «JUAN ZAPATERO Y NAVAS (1810-1981)(Marqués de Santa Marina)». Xtec. [Consulta: 8 setembre 2011].
* ↑ «CAPITANS GENERALS A CATALUNYA (1800-2003)». Xtec. [Consulta: 8 setembre 2011].
* ↑ «ZAPATERO Y NAVAS, Juan. Marqués de Santa Marina». Senado de España. [Consulta: 8 setembre 2011].
# Portada/efemèride desembre 12

Victorina Durán
« 11 de desembre · 12 de desembre · 13 de desembre »
# Tobarra

Tobarra és un municipi de la província d'Albacete limitant amb la Regió de Múrcia (a la qual pertanyia no fa més de 30 anys). Comprèn les pedanies de Cordovilla, Santiago de Mora, Aljubé, Sierra, Mora de Santa Quiteria i Los Mardos o Villegas.
És una localitat que té l'apel·latiu de vila en els seus estatuts des de fa segles. Pel que fa a la seva situació geogràfica, Tobarra es troba a uns 50 quilòmetres de la capital provincial, a uns 100 de Múrcia ciutat i a uns 300 de Madrid.

## Economia

La majoria de la població treballa en el sector serveis o en el sector primari. Aquest últim ha estat un reclam per a la població immigrant (sud-americans i marroquins, principalment) que s'ha acabat establint al poble rejovenint la població i impulsant l'economia del poble.

## Història

Es tracta d'un poble que fonamenta les seves arrels en els pobles ibers (una teoria bastant admesa quedant reflectida en la Necròpolis de Santa Ana i les restes arqueològiques d'Alborajico), amb les posteriors invasions romanes (turbula > tobarra) i la definitiva invasió musulmana (aquest nucli pertanyia al califat de Córdova). Però cap a l'època de Ferran III de Castella va ser reconquistada pels cristians i donada a la població d'Alcaraz. Fins que l'any 1269 es va consolidar com a Vila independent d'Alcaraz.

## Alcaldes de Tobarra

* Règim de Franco.
** 1970-1971 Narciso Senosiaín Idiazábal
** 1971-1979 Rafael García Sarrías
* Democràcia.
** 1979-1983 Vicente Merino Gómez (Independent).
** 1983-1987 Miguel Guerrero Perona (PSOE).
** 1987-1990 Francisco Peña Gómez (AP/PP).
** 1990-1991 Evaristo Navarro Córcoles (PSOE).
** 1991-1995 Evaristo Navarro Córcoles (PSOE).
** 1995-1999 José Eduardo Martínez Izquierdo (PSOE).
** 1999-2003 José Eduardo Martínez Izquierdo (PSOE).
** 2003-2004 José Eduardo Martínez Izquierdo (PSOE).
** 2004-2007 David Díez Izquierdo (PP).
** 2007-... Manuel Valcárcel Iniesta (PSOE).

## Costums

Tradicionalment es coneix aquesta població per dos motius. El primer és per la qualitat dels seus productes agrícoles, sobretot per l'albercoc reconegut amb denominació d'origen la varietat (moniquí). El segon motiu és la seva Setmana Santa i la seva tradició timbalera. La Setmana Santa aplega més de cinquanta mil persones a la localitat (sobretot en divendres sant). És tanta la repercussió que darrerament ha estat declarada festivitat d'interès turístic nacional. Però aquesta Setmana no seria el mateix sense el repicar dels timbalers durant les 104 hores que està permès. Tot el poble surt al carrer a tocar el timbal com a símbol d'identitat d'aquesta vila.
# Cambisòl

Un Cambisòl en la classificació de sòls de la FAO és un sòl en l'inici de la formació dels sòls. La diferenciació d'horitzons és feble.
Els cambisòls es desenvolupen en materials de textura mitjana i fina derivats d'un ampli rang de roques, principalment en dipòsits al·luvials, col·luvials i eòlics.
La majoria d'aquests tipus de sòl formen una bona terra agrària i estan usats intensivament- En els climes temperats els cambisòls es troben entre els sòls més productius del món.
Els cambisòls cobreixen uns 15 milions de km². Els cambisòls són menys comuns en els tròpics i subtròpics.

## Referències

* 1 2 FAO World Reference Base for Soil Resources, First update 2007
# Yang Shuyu

Yang Shuyu (xinès simplificat: 杨舒予, pinyin: Yáng Shūyǔ; Guangdong, 6 de març de 2002) és una jugadora de bàsquet xinesa de l'equip femení de bàsquet de Mongòlia Interior, a la WCBA. És germana de la jugadora de bàsquet Yang Liwei.

## Biografia

De menuda jugava a futbol sala, fins que el 2017 participa al Nike All-Asia Basketball Training Camp, sent seleccionada entre les millors del torneig.
El 2020 signa un patrocini amb Nike, esdevenint la primera atleta asiàtica en representar la marca Jordan.
Als 19 anys, va competir als Jocs Olímpics d'estiu de 2020, aconseguint el bronze en bàsquet 3x3.
El 2023 va ser seleccionada com a Ambaixadora de la marca Prada.

## Referències

* 1 2 «All eyes on Shuyu Yang, China's newest 3x3 star» (en anglès). FIBA. Arxivat 2024-02-26 a Wayback Machine.
* 1 2 «Jordan品牌携手首位中国女子运动员杨舒予». [Consulta: 6 juliol 2023].
* ↑ «3x3 Basketball YANG Shuyu - Tokyo 2020 Olympics». Olympics.com/tokyo-2020/. Tokyo Organising Committee of the Olympic and Paralympic Games. Arxivat de l'original el 2021-07-24. [Consulta: 25 juliol 2021].
* ↑ Zhang, Tianwei. «Prada Taps Chinese Basketball Player Shuyu Yang as Brand Ambassador» (en anglès americà). WWD, 10-05-2023. [Consulta: 5 juliol 2023].
# Misterix (revista)

La revista Misterix va ser una revista de còmic publicada entre 1948 i 1965 a l'Argentina per l'Editorial Abril i després editorial Yago, amb 859 números. Va formar part de l'edat d'or del còmic Argenti.

## Trajectòria editorial

Editorial Abril volia aprofitar amb aquesta revista l'èxit de la sèrie italiana del mateix nom, que havia donat a conèixer en Salgari a partir de 1947.
Va contenir a més moltes altres historietes:
| Números | Data | | Guionista | Dibuixant |
| 1-855 | 03/09/1948-23/04/1965 | Misterix | VV. AA. | VV. AA. |
| | 1951-1952 | El Cacique Blanco | Alberto Ongaro | Hugo Pratt |
| 176- | 01/02/1952 | Bull Rocket | H. G. Oesterheld | Paul Campani |
| | 1952 | Cedar Kane | Alberto Ongaro | Dino Battaglia |
| 225- | 1953 | Sargento Kirk | H. G. Oesterheld | Hugo Pratt |
| | 1953 | Fuerte Argentino | Julio Almada | Walter Ciocca |
| 270-451 | 30/11/1953-05/07/1957 | Pat Brando | Mario Faustinelli | Mario Faustinelli |
| | 1955-56 | Drake, el aventurero | Alberto Ongaro | Carlos Freixas |
| | 1957-58 | El Implacable | Alberto Ongaro | Carlos Vogt |
| | 1961- | Capitán Caribe | H. G. Oesterheld | Dino Battaglia |
Des de 1962, va ser editada per Editorial Yago:
| Números | Data | | Guionista | Dibuixant |
| | 1962 | Capitán Cormorant | Hugo Pratt | Hugo Pratt |
| | | El Quebrado | Carlos Vogt | Carlos Vogt |
| | 1962 | Wheeling | Hugo Pratt | Hugo Pratt |
| 718-798 | 17/08/1962-28/02/1964 | Mort Cinder | H. G. Oesterheld | Alberto Breccia |
| | 1963 | El Embajador | Leopoldo Durañona | Leopoldo Durañona |
| | | Precinto 56 | Ray Collins | José Muñoz |

## Referències

* ↑ Ferreiro, Andrés y Ostuni, Hernán (2012). Revistas de aventuras y para adultos argentinas en Del tebeo al manga: Una historia de los cómics 9. Revistas de aventuras y de cómic para adultos, p. 146.
* ↑ Ferreiro, Andrés y Rodríguez Van Rousselt (05/1987) Misterix en Esquema Enciclopédico de la Historieta argentina para Fierro nº 33, p. 46.
* ↑ Ferreiro, Andrés (05/1987) Pat Brando en Esquema Enciclopédico de la Historieta argentina para Fierro nº 33, p. 46.

## Enllaços externs

* Misterix, la revista, "Historieteca"
# Isabel German

Isabel German va ser una ermitana anglesa del segle XV.
Va ser una ermitana que va estar 28 anys en una habitació sense contacte humà directe. Les restes del seu cos es van localitzar el 2007 en una posició rara, ajupida, enterrada en un petit espai al darrere de l'altar de l'Església de Tots Sants de Fishergate, a York.
Arqueòlegs de la Universitat de Sheffield van atribuir l'esquelet SK3870 a l'anacoreta, i van apuntar que la tomba a l'absis indica que es considerava una dona d'alt estatus. Les investigacions conclouen que va patir sífilis, una malaltia que habitualment es transmet a través de les relacions sexuals i que pot estar inactiva durant dècades, en aquest cas podria haver estat inactiva els 28 anys de reclusió.
Els investigadors van apuntar que la dona s'hauria pogut decidir a iniciar la seva vida d'anacoreta després d'haver tingut relacions sexuals consensuades o no consensuades. Probablement, la malaltia va acabar afectant tot el seu cos i provocant problemes neurològics. L'anàlisi de les restes també va indicar que tenia artritis sèptica. Les dades obtingudes permeten suposar que va ser vista com un profeta vivent al seu temps.

## Referències

* ↑ «York skeleton reveals lifestyle of medieval anchoress» (en anglès). BBC News, 09-02-2023.
* ↑ McIntyre, Lauren; Kancle, Lauren; Montgomery, Janet; Moore, Joanna; Gröcke, Darren R «The All Saints Anchoress? An Osteobiography». Medieval Archaeology, 66, 2, 03-07-2022, pàg. 368–399. DOI: 10.1080/00766097.2022.2129682. ISSN: 0076-6097.
* ↑ «DISCOVERED: Skeleton of syphilitic York nun who spent life shut in single room» (en anglès). [Consulta: 17 febrer 2023].
* ↑ «La ermitaña del siglo XV que vivió encerrada en la celda de una iglesia y murió con sífilis» (en castellà), 14-02-2023. [Consulta: 17 febrer 2023].
# Marcos Martínez

Marcos Martínez (Soto del Real, 14 de novembre de 1984) és un cantant, col·laborador, beatboxer i músic espanyol, conegut sota el nom de Grison. Actualment és músic i colaborador en el programa de televisió La Revuelta de RTVE.

## Biografia

Abans del seu salt en la televisió, va treballar de comercial a l'empresa Roland Corporation mentre feia actuacions per a diferents locals. De fet, va ser en una d'aquestes, que el seu actual company, Ricardo Castella, el va contractar per al programa de televisió La Resistencia.
L'any 2013 va guanyar el campionat mundial: 'Boss LoopStation Contest'.
Al llarg de la seva carrera, destaquen col·laboracions com el seu treball en el musical "Mayumana-Rumba" o la seva col·laboració amb Disney+ promocionant el trailer de la sèrie "Falcon i el soldat d'hivern" fent beatbox.
El 24 de gener de 2022 va presentar el programa de La Resistencia ja que el presentador habitual, David Broncano, havia donat positiu en coronavirus.

## Referències

* ↑ Molina, Berto. «Grison pasa de Broncano y se deja conocer con Ángel Martín: de cómo llegó a 'La resistencia' a sus hijos» (en castellà), 01-04-2020. [Consulta: 21 febrer 2024].
* ↑ 20minutos. «Quién es Marcos Martínez más conocido como Grison, de 'La Resistencia', que empezó como comercial» (en castellà), 25-01-2022. [Consulta: 21 febrer 2024].
* ↑ Corporation, BOSS. «BOSS - Community - BOSS Users Group - BOSS Loop Station World Championship 3: International Finals». [Consulta: 21 febrer 2024].
* ↑ LOS40. «Movistar Plus+ ofrecerá en exclusiva el último concierto de Joaquín Sabina de su gira 'Contra todo pronóstico' | Programas» (en castellà), 20-02-2024. [Consulta: 21 febrer 2024].
* ↑ 20minutos. «Grison sustituye a David Broncano al frente de 'La Resistencia': "Vaya papelón"» (en castellà), 25-01-2022. [Consulta: 21 febrer 2024].
# Febre de les trinxeres

La febre de les trinxeres (també coneguda com a «febre dels cinc dies», febre quintana» (febris quintana en llatí), i « febre de Volínia») és una malaltia moderadament seriosa transmesa pel poll del cos. Va infectar exèrcits a Flandes, França, Polònia, Galítsia, Itàlia, Salònica, Macedònia, Mesopotàmia, Rússia i Egipte durant la Primera Guerra Mundial.
Aquesta malaltia és causada pel bacteri Bartonella quintana (abans coneguda com a Rochalimea quintana i Rickettsia quintana), que es troba a les parets estomacals dels polls de cos. La Bartonella quintana està estretament relacionada amb la Bartonella henselae, l'agent causant de la malaltia per esgarrapada de gat i de l'angiomatosi bacilar. Es caracteritza per febre, esgarrifances, àlgies arreu i erupció maculosa. No sol durar més de cinc dies, però s'hi recau sovint.
Entre les persones que van patir aquesta malaltia, hi ha els escriptors J.R.R. Tolkien, A. A. Milne, i C.S. Lewis. Entre 1915 i 1918, entre una cinquena part i un terç de les tropes britàniques van posar-se malalts per culpa de la febre de les trinxeres, mentre que una cinquena part de totes les forces alemanyes i austríaques van patir els efectes de la malaltia. Aquesta malaltia encara es troba avui dia entre les comunitats de sense sostre. S'han documentat episodis en ciutats com Seattle o Baltimore, als Estats Units, entre la comunitat drogodependent, així com a Marsella, a França, i a Burundi.

## Referències

* 1 2 «febre de les trinxeres - Cercaterm | TERMCAT». Diccionari enciclopèdic de medicina (DEMCAT), 2015-2021. [Consulta: 29 gener 2023].
* ↑ Rapini, Ronald P.; Bolognia, Jean L.; Jorizzo, Joseph L. Dermatology: 2-Volume Set. St. Louis: Mosby, 2007, p. 1095. ISBN 1-4160-2999-0.
* 1 2 Justina Hamilton Hill. Silent Enemies: The Story of the Diseases of War and Their Control. G. P. Putnam's Sons, 1942.
* 1 2 Francis Timoney; William Arthur Hagan Hagan and Bruner's Microbiology and Infectious Diseases of Domestic Animals. Cornell University Press, 1973.
* ↑ John Garth. Tolkien and the Great War: The Threshold of Middle-earth. HarperCollins Publishers, 2003.
* ↑ Humphrey Carpenter; Mari Prichard The Oxford companion to children's literature. Oxford University Press, 1984, p. 351. ISBN 9780192115829.
* ↑ CS Lewis. Surprised By Joy. Harcourt, 1955.
* ↑ Milonakis, Eleftherios, and Michael A. Forgione. "Trench Fever". EMedicine. 26 June 2006. 11 June 2007 <http://www.emedicine.com/med/topic2303.htm>.
* 1 2 Ohl, M. E.; Spach, D. H. «Bartonella quintana and Urban Trench Fever». Clinical Infectious Diseases, 31, 1, 01-07-2000, pàg. 131–135. DOI: 10.1086/313890. PMID: 10913410.
* ↑ Comer, James A. «Antibodies to Bartonella Species in Inner-city Intravenous Drug Users in Baltimore, Md». Archives of Internal Medicine, 156, 21, 25-11-1996, pàg. 2491. DOI: 10.1001/archinte.1996.00440200111014.
* ↑ Raoult, D; Ndihokubwayo, JB; Tissot-Dupont, H; Roux, V; Faugere, B; Abegbinni, R; Birtles, RJ «Outbreak of epidemic typhus associated with trench fever in Burundi». The Lancet, 352, 9125, pàg. 353–358. DOI: 10.1016/S0140-6736(97)12433-3.
# Agneta Andersson

Agneta Andersson (Karlskoga, 25 d'abril de 1961 - 8 d'octubre de 2023) va ser una piragüista sueca guanyadora de 7 medalles olímpiques.

## Biografia

Va participar, als 19 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 celebrats a Moscou, on finalitzà cinquena en els K-2 50 metres femení i sisena en el K-1 500 metres. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles aconseguí guanyar tres medalles olímpiques: la medalla d'or en les proves de K-1 i K-2 500 metres i la medalla de plata en la prova de K-4 50 metres. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a Seül no tingué sort i finalitzà sisena en les proves de K-2 i K-4 500 metres i vuitena en la prova de K-1 500 metres. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona aconseguí guanyar la medalla de plata en al prova del K-2 femení 500 metres i la medalla de bronze en la prova del K-4 500 metres. Finalment en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 celebrats a Atlanta, la seva última participació olímpica, aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova del K-2 500 metres i la medalla de bronze en el K-4 500 metres.
Al llarg de la seva carrera va guanyar 11 medalles en el Campionat del Món de piragüisme, entre elles 1 medalla d'or, tres medalles de plata i 7 medalles de bronze.

## Referències

* ↑ https://olympics.com/es/atletas/agneta-andersson
* ↑ Sport, S. V. T. «Kanot: OS-guldmedaljören Agneta Andersson har gått bort» (en suec), 08-10-2023. [Consulta: 10 octubre 2023].
# Xilulosa

La xilulosa és una cetopentosa, un monosacàrid que conté cinc àtoms de carboni, i que inclou un grup funcional de cetona. Té la fórmula química C₅H$_{10}$O₅. A la natura es troba en les dues formes d'enantiòmers L i D. La L-xilulosa s'acumula a l'orina en els pacients amb pentosúria, per la deficiència en l'enzim L-xilulosa reductasa. Com que la L-xilulosa és un sucre reductor com la D-glucosa, els pacients amb pentosúria s'havien diagnosticat erròniament en el passat com diabètics.

## Referències

* ↑ «Xylulose - an overview» (en anglès). ScienceDirect Topics. [Consulta: 16 gener 2022].
* ↑ Doten, R. C.; Mortlock, R. P. «Production of D- and L-xylulose by mutants of Klebsiella pneumoniae and Erwinia uredovora». Applied and Environmental Microbiology, 49, 1, 1-1985, pàg. 158–162. DOI: 10.1128/aem.49.1.158-162.1985. ISSN: 0099-2240. PMID: 2983605.
* ↑ «Pentosuria» (en castellà). Orphanet. [Consulta: 16 gener 2022].
* ↑ Edelman, Morton H. «PENTOSURIA ASSOCIATED WITH DIABETES MELLITUS» (en anglès). Archives of Internal Medicine, 72, 1, 01-07-1943, pàg. 31. DOI: 10.1001/archinte.1943.00210070039003. ISSN: 0003-9926.