OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nant

Nant (en occità Nant) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1550 | 2271 | 2761 | 2980 | 3203 | 3419 | 3134 | 3445 | 3038 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 2953 | 3106 | 3117 | 2986 | 2624 | 2501 | 2596 | 2681 | 2171 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 2103 | 1977 | 1819 | 1801 | 1659 | 1592 | 1547 | 1274 | 1105 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1057 | 1016 | 959 | 972 | 773 | 846 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Bernard Saquet | |

## Galeria d'imatges

* Pont de la Prada a la vila de Nant
* Nant: Campanar fortificat de l'església
* L'escola primària de Nant. dita « Roc nantais »

## Referències

* ↑ Toponímia occitana

## Enllaços externs

* Oficina de turisme de la comuna
# Marmota de l'illa de Vancouver

La marmota de l'illa de Vancouver (Marmota vancouverensis) és una espècie de mamífer rosegador de la família dels esciúrids. És endèmica de l'illa de Vancouver (Canadà), on viu a altituds d'entre 900 i 1.400 msnm. El seu hàbitat natural són els prats subalpins. És una espècie en perill crític pels efectes de la depredació, els canvis en el seu ecosistema provocats per la tala d'arbres i la destrucció del seu hàbitat com a resultat del canvi climàtic. El seu nom específic, vancouverensis, significa ‘de [l'illa de] Vancouver’ en llatí.
És fàcilment diferenciable d'altres marmotes pel seu llarg i espès pelatge de color marró fosc, esquitxat de taques blanques. En l'actualitat només existeixen al voltant d'un centenar d'individus, la qual cosa converteix a aquesta marmota en un dels mamífers més rars. La població actual és el resultat d'una política de cria en captivitat que ha aconseguit triplicar els 30 espècimens salvatges que en sobrevivien el 2003. El seu parent més proper és la marmota monax del nord-oest de Nord-amèrica.

## Referències

* ↑ Entrada «Marmota vancouverensis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 31 març 2024].
* ↑ «La reintroducció de marmotes als Pirineus és tot un èxit malgrat la baixa diversitat genètica». Centre de Recerca Ecològica i Aplicacions Forestals, 11 juliol 2016. [Consulta: 31 març 2024].
* ↑ Roach, N. «Marmota vancouverensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN, 2017. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2017-2.RLTS.T12828A22259184.en. [Consulta: 31 març 2024].
* ↑ Entrada «Marmota» d'Animalia (en anglès).
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Uròst

Uròst (en francès Urost) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 54 | 72 | - | 79 | 101 | 78 | 106 | 105 | 102 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 100 | 98 | 103 | 94 | 85 | 110 | 101 | 99 | 103 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 85 | 88 | 81 | 77 | 69 | 70 | 68 | 52 | 51 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 42 | 37 | 34 | 36 | 61 | 60 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | François Puyoulet | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Murs i cabanes de pedra volcànica de Voratosca

El Murs i cabanes de pedra volcànica de Voratosca és una obra d'Olot (Garrotxa) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Sistema constructiu de murs de pedra en sec, amb un sistema molt senzill, fet amb un sol material i amb poques tipologies. Per la seva adaptació al lloc ha configurat un paisatge molt singular de la zona volcànica.
Els murs tenen un paper de gran valor biològic per ésser un dels biotops més rics en vegetació i fauna.

## Referències

* 1 2 «Murs i cabanes de pedra volcànica de Voratosca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Sent Cirici

Sent Cirici (en francès Saint-Cirice) és un municipi francès situat al departament de Tarn i Garona i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 130 | 136 | 138 | 109 | 136 | 136 | 166 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Emile Busquet | |
| 2008- | Raymond Benvenuto | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# The Case of the Curious Bride

The Case of the Curious Bride és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Michael Curtiz, estrenada el 1935.
Adaptació d'una novel·la de l'escriptor policíac Erle Stanley Gardner, creador del cèlebre detectiu Perry Mason. En aquest cas, la història ofereix el típic misteri embolicat, però el seu protagonista traurà a la llum la veritat. I mentrestant aportarà algunes dosis d'humor. El punt de partida segueix una dona jove que s'adona que el seu segon marit, Moxley, que ella suposava mort fa quatre anys, en realitat és viu. Però la noia ha tornat a casar-se.
Es tracta del segon lliurament d'una sèrie de quatre films en els quals l'actor Warren William va encarnar el cèlebre detectiu. En un paper secundari es pot veure un jove Errol Flynn en un de seus primer papers. La pel·lícula la firma un dels grans de Hollywood, Michael Curtiz, director de Casablanca i Les aventures de Robin Hood.

## Argument

Durant les seves vacances a la Xina, Perry Mason es troba amb Rhoda, una antiga amiga que el busca perquè l'ajudi a esclarir un cas. Moxley, el seu marit, que se suposa que havia mort fa quatre anys, resulta que està viu i li demana diners. El cas es complica quan la policia troba a Moxley mort, aleshores ella es converteix en la principal sospitosa.

## Repartiment

* Warren William: Perry Mason
* Margaret Lindsay: Rhoda Montaine
* Donald Woods: Carl Montaine
* Claire Dodd: Della Street
* Allen Jenkins: Spudsy Drake
* Phillip Reed: Dr. Claude Millbeck
* Barton MacLane: Cap Detectiu Joe Lucas
* Errol Flynn: Gregory Moxley

## Referències

* ↑ «The Case of the Curious Bride». The New York Times.
# Theresa Russell

Theresa Russell, nascuda com a Theresa Paup (San Diego, Califòrnia, 20 de març de 1957) és una actriu estatunidenca de cinema i televisió.

## Biografia

Filla de Carol Platt i Jerry Russell Paup, es va formar a l'escola secundària Burbank High School. Mentre cursava els seus estudis secundaris va exercir de model, tasca que hagué de deixar de banda quan va decidir fer-se actriu. Va rebre classes d'interpretació al "Lee Strasberg Institute", a Hollywood. Li van oferir un petit paper a The Last Tycoon (1976), dirigida per Elia Kazan, que fou el primer pas d'una carrera cinematogràfica marcada pel nom de Nicolas Roeg, que acabaria convertint-se en el seu marit, i que la va dirigir a Eureka (1983), Insignificance (1984), Ruta 29 (1988) i Cold Heaven (1996). Especialitzada en papers de dona esquerpa, de passat fosc, intervingué en altres títols, com ara Black Widow, al costat de Debra Winger, dirigida per Bob Rafelson (1987), Kafka, dirigida per Steven Soderbergh (1991), Wild Things, dirigida per John McNaughton (1998), i El creient (The Believer), dirigida per Henry Bean (2001). També va intervenir a Straight Time, dirigida per Ulu Grosbard (1978), a El tall de la navalla (The Razor's Edge), dirigida per John Byrum (1984) o a L'enemiga pública número 1 (Public Enemies) dirigida per Mark L. Lester (1996).
Casada amb cineasta anglès Nicolas Roeg el 1982, va tenir dos fills, Maximilian Roeg (actualment actor) i Statten Roeg. Posteriorment, acabaria divorciant-se. Juntament amb el seu llavors soci, el llegendari músic de jazz, Michael Melvoin, ha actuat en clubs de jazz als Estats Units. Actualment, Russell té la seva residència a Califòrnia.

## Referències

* 1 2 «.xml Theresa Russell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 Thomson, David. The New Biographical Dictionary of Film: Completely Updated and Expanded. Knopf Doubleday Publishing Group, 2010, p. 853–854. ISBN 978-0-307-59461-7 [Consulta: 18 setembre 2018].
* ↑ «Theresa Russell». Biography. IMDb. [Consulta: 18 setembre 2018].
# Sent Joan d'Aucàpias

Sent Joan d'Aucàpias (en francès Saint-Jean-d'Alcapiès) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 137 | 139 | 118 | 110 | 133 | 163 | 242 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989- | Jerôme Rouve | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Myotis nustrale

Myotis nustrale és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic de l'illa de Còrsega, on viu en hàbitats rocallosos, generalment a altituds superiors a 500 msnm. Es tracta d'una espècie de Myotis de mida mitjana, amb els avantbraços de 38,4-41,3 mm i un pes de 5,5-9,5 g. Físicament, costa molt de distingir de M. crypticus i M. nattereri. El nom específic nustrale significa 'nostre' en cors.
Com que fou descobert fa poc, encara no se n'ha avaluat formalment l'estat de conservació, tot i que els seus descriptors asseveren que compleix els requisits per ser classificada com a espècie en perill a la Llista Vermella de la UICN per la petitesa de la seva distribució, la fragmentació de les seves poblacions i la seva vulnerabilitat al canvi climàtic.

## Referències

* 1 2 Puechmaille et al., 2023, p. 342.
* ↑ Puechmaille et al., 2023, p. 345.
* ↑ Puechmaille et al., 2023, p. 343 i 344.
* ↑ Puechmaille et al., 2023, p. 343.
* ↑ Puechmaille et al., 2023, p. 348.

## Bibliografia

* Puechmaille, S. J.; Dool, S.; Beuneux, G.; Ruedi, M. «Newly described and already endangered: a new mammal species endemic to Corsica» (en anglès). Revue suisse de Zoologie, 130, 2, 2023, pàg. 335-351. DOI: 10.35929/RSZ.0108.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Montmany de Sobreroca

Montmany de Sobreroca és una obra del municipi de Pallejà (Baix Llobregat) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una masia i conjunt de construccions d'èpoques diferents que en part encerclen o venen adossades a la masia antiga originàriament de dues plantes i golfa. En el portal del tancat hi figura la inscripció "1676-Jaume Montmany". Al costat nord hi ha l'entrada a l'oratori, les dovelles i la llinda estan resseguides amb motllures gòtiques. A una finestra hi consta la data de 1625.
El conjunt edificat ocupa gairebé els 1500m² d'extensió. L'envolt de les construccions més modernes dificulta la visió original de la part antiga del mas. De fet és la masia més gran del terme de Pallejà, la capella dedicada a Sant Salvador ve documentada el 1342 (Parròquia de la Palma de Cervelló).

## Història

La data històricament més antiga es refereix al Fogatge de 1553 que fou fet per Bartomeu Montmany de Sobrerroca, el que prova l'existència anterior de la masia. De fet la història de Pallejà es remunta al segle X i el nucli era dispers (masies). Segurament existiria Can Montmany de Sobrerroca en ser realitzat el primer fogatge conegut (1365-1370) després de la Pesta Negra, que donà a Pallejà 30 focs. El senyor de Pallejà era llavors Guillem Olomar.

## Referències

* 1 2 3 «Montmany de Sobreroca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 2 febrer 2016].
* ↑ «Can Montmany de Sobrerroca (Pallejà - Baix Llobregat)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 11 febrer 2016].
# Alfons Llorenç Gadea

Alfons Llorenç Gadea (Alcoi, 1951 - València, 2024) fou un periodista i polític valencià.
Era llicenciat en Filosofia i Lletres i doctor en Filologia. Des de 1976 treballà en RTVE i va ser redactor en TVE (València) i director dels programes Gent, terres i camins (1981), Parle vosté (1984), Esbós de ciutat, Generalitat (1987). Com a realitzador, va ser cap d'emissions de la cadena Hispavisión. Va exercir de corresponsal de Destino, Canigó i El Noticiero Universal, va col·laborar a Las Provincias, Diario de Valencia, Levante-EMV, El País, Triunfo, i altres. El 1976 va fer el guió per a TVE en homenatge a Jaume I, la primera emissió de TVE de València en valencià.
Va ser cap del Gabinet de Premsa del Consell del País Valencià (1978-1980), comissari per al 750è Aniversari del Naixement del Poble Valencià, assessor per a assumptes culturals del president de la Generalitat Valenciana (1989-1995), alcalde de Planes de 1991 a 1999 pel PSPV-PSOE, i president de la Mancomunitat de Municipis El Xarpolar. Va rebre premis del Ministeri de Cultura d'Espanya sobre art, tradicions i costums dels pobles d'Espanya i el 2007 el Premi de periodisme d'investigació Ramon Barnils. Era membre de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
Va guanyar el Premi de la Crítica dels Escriptors Valencians el 2012 amb El sant del dia en la modalitat d'assaig.

## Obres
### Investigació i divulgació

* La moixeranga, comença la festa (1988)
* El sant del dia (2011, Edicions del Bullent)

### Narrativa

* L'arbret d'Altea (1988)

### Biografies

* Manuel Sanchis Guarner: retrats d'una vida (1984)
* Sanchis Guarner i la cultura popular (1987)

### Descripció i viatges

* Pany i clau (1977)
* Mons i misteri (1986)
* Tramar, ordir i viure (1986)
* La nit de Sant Joan (1986)

### Guions

* Itineraris d'una conquesta per a televisió: TVE Catalunya, 1976
* El sexenni de Morella per a cinema, 1982
* El cas Alcoi per a TVE Catalunya, 1984
* El Túria de Bofill. Televisió: TVE Catalunya, 1985
* Trama i ordit, Costa Blanca Cinema: Moda Films, 1985 (curtmetratge)
* Trons i sons. Cinema: Moda Films, 1985
* La Festa d'Elx. Cinema, 1986

## Referències

* ↑ Camps Barber, Esperança. «S'ha mort el periodista i polític Alfons Llorenç». Vilaweb, 17-07-2024. [Consulta: 17 juliol 2024].
* ↑ Ballester, Laura; Garcia, Alfons. «Despedida a Alfons Llorenç, el periodista erudito del autogobierno» (en castellà). Levante-EMV, 18-07-2024. [Consulta: 18 juliol 2024].
* ↑ «Cronologia dels premis de la crítica».
* ↑ «Pàgina web del llibre».

## Enllaços externs

* Articles d'Alfons Llorenç a El Temps
# Cistèls

Cistèls (en francès Sistels) és un municipi francès situat al departament de Tarn i Garona i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 203 | 205 | 149 | 146 | 142 | 142 | 199 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Alain Delpech | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# The Well-Groomed Bride

The Well-Groomed Bride és una pel·lícula estatunidenca de Sidney Lanfield, estrenada el 1946.

## Argument

Comèdia romàntica que va reunir casualment a la parella Olivia de Havilland i Ray Milland, ja que la primera va aterrar després que l'actriu elegida al principi - Paulette Goddard- caigués del projecte pocs dies abans de començar el rodatge. En realitat, el film és una petita broma de 75 minuts que té lloc a San Francisco, quan un home i una dona lluiten per una ampolla de xampany que ella vol per a un casament i ell per avarar un vaixell.

## Repartiment

* Olivia de Havilland: Margie Dawson
* Ray Milland: Tinent Dudley Briggs
* Sonny Tufts: Tinent Torchy McNeil
* James Gleason: Capità Hornby
* Constance Dowling: Rita Sloane
* Percy Kilbride: M. Dawson
* Jean Heather: Wickley
* Jay Norris: Mitch
* John R. Reilly: Buck
* George Turner: Goose

## Enllaços externs

* The Well-Groomed Bride a Turner Classic Movies (anglès)
# Torrie Wilson

Torrie Anne Wilson (24 de juliol del 1975 -), més coneguda al ring com a simplement Torrie Wilson és una lluitadora professional estatunidenca que treballa a la marca SmackDown! de World Wrestling Entertainment (WWE).

## Enllaços externs

* Torrie Wilson al MySpace (anglès)
# Bordèras de Tarba

Bordèras (en francès Bordères-sur-l'Échez) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 2.356 | 2.950 | 3.426 | 3.712 | 3.893 | 3.551 | 4.211 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Francis Tarissan | PS |
| 2008- | Christian Paul | Divers droite |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Le

Lee (en francès Lée) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 295 | 191 | 174 | 129 | 179 | 270 | 290 | 252 | 239 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 234 | 254 | 250 | 248 | 255 | 237 | 230 | 214 | 214 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 212 | 206 | 198 | 193 | 195 | 197 | 189 | 197 | 204 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 248 | 313 | - | - | 446 | 778 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Pierre Domengé | |

## Agermanaments

* La Puebla de Alfindén

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
Viccionari
# Xadi al-Waisi

Xadi al-Waisi (governació d'Alep, 1985) fou el ministre de justícia en el Govern de transició sirià des de desembre de 2024.

## Biografia

Al-Waisi és llicenciat en xaria islàmica i té un diploma en qualificació educativa. Va participar en l'establiment de l'autoritat de xaria a Dahert Awwad (un barri d'Alep) i va exercir de jutge. Més tard, es va unir al quadre fundacional de l'Autoritat Quadripartita de la Xaria a Alep on va ocupar càrrecs de jutge de delictes militars, jutge d'apel·lacions i fiscal general.
Al-Waisi també va fundar i va presidir el Projecte de Circuit Judicial i va establir institucions judicials clau, incloent la Cort de Salqin, la Cort de Hraytan, i la Cort del desert del nord. A més d'aquests papers, ha estat el cap del Tribunal de Delictes Civils i del Tribunal d'Apel·lacions Criminals sota el Govern de salvació sirià. També és membre del Consell Judicial Suprem.
El 2024, al-Waisi va començar a servir com a ministre de Justícia en el Govern de transició sirià sota el primer ministre Mohammed al-Bashir després de la caiguda del règim d'Assad i la decisió que els ministres del govern de salvació serviran en els mateixos papers en el govern de transició fins al març de lany següent.

## Referències

* 1 2 «The Syrian Transitional Government under al-Bashir assumes power in Damascus» (en àrab). Al Jazeera, 10-12-2024. [Consulta: 11 desembre 2024].
* 1 2 «Syrian Salvation Government: Minister of Justice». Syrian Salvation Government. [Consulta: 10 desembre 2024].
# Teatre Bulandra de Bucarest

El Teatre Bulandra de Bucarest (en romanès: Teatrul Bulandra) es va fundar el 1947 com a Teatrul Municipal; la seva primera directora va ser Lucia Sturdza-Bulandra, una de les principals actrius escèniques romaneses de la seva generació. Liviu Ciulei va ser director entre 1963 i 1972; un dels directors més importants des de llavors va ser Ștefan Iordănescu (1999–2002), que va reestructurar la direcció del teatre. Des del 2002 fins a la seva mort el 2019, el teatre va ser dirigit per Alexandru Darie; a partir del 2020, el director és Vlad Zamfirescu.
Des de 1991, el Teatre Bulandra és membre de la Unió de Teatres Europeus, que es va fundar el març de 1990. El teatre compta actualment amb dos escenaris, situats a uns 1,5 km part de l'altre: Sala Liviu Ciulei, l'antiga Sala Izvor (renovada el 2002) prop del riu Dâmboviţa, no gaire lluny de l'angle sud-oest dels jardins de Cișmigiu; i la Sala Toma Caragiu (renovada el 2003), a uns mig quilòmetre al sud-est de Piața Romană, just a l'est del parc Grădina Icoanei.
Abans s'havia anomenat Teatrul Municipal i va adquirir més tard el nom de Teatrul Lucia Sturdza Bulandra, ara escurçat a Teatrul Bulandra. L'actual Sala Liviu Ciulei (Izvor) va ser i segueix sent la seu, les oficines d'habitatge i l'espai del teatre real. L'edifici principal del teatre va ser rebatejat l'any 2011 en honor de l'anterior responsable del Teatre Bulandra, director de cinema i teatre i actor Liviu Ciulei.
Abans de l'època comunista, la segona sala, situada per Grădina Icoanei i dissenyada per l'arquitecte Ion Mincu, era l'auditori d'una escola privada, Școala Centrală de Fete (Escola Central de Noies), que es troabava al carrer Icoanei. Després de la nacionalització de Ceaucescu, la sala va ser rebatejada per Filimon Sârbu, i després va agafar el seu nom actual, en memòria de l'actor Toma Caragiu.

## Referències

* ↑ «Conducerea Teatrului "Bulandra} a fost schimbată. Actorul Vlad Zamfirescu este noul manager» (en romanès). hotnews.com, 12-08-2020. [Consulta: 31 desembre 2020].

## Enllaços externs

* Teatre Bulandra de Bucarest - Lloc web oficial
# Lo Borg Devisac

Lo Borg Devisac (en francès Bourg-de-Visa) és un municipi francès situat al departament de Tarn i Garona i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 443 | 512 | 431 | 406 | 424 | 430 | 405 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Claude Lacoste | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Taurisa

Taurisa (en francès Taurize) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Joaquim de Roca i Batlle

Joaquim de Roca i Batlle (Vilafranca del Penedès, 1741 - Barcelona, 1811), segon baró de Marmellar, va ser un empresari català basat en el comerç marítim.

## Biografia

La seva família procedia de Camprodon, si bé la seva branca s'havia instal·lat a Vilafranca del Penedès, on va néixer. El seu pare Joaquim Roca i de Clarà (1687-1747) va contribuir econòmicament a les obres del port de Tarragona amb 50.000 pessetes, i el rei Carles IV en agraïment, també per altres serveis i mèrits, li va conferir, una vegada mort, al seu fill el grau d'hidalguia per Reial Ordre de 3 de setembre del 1794 i el privilegi de ser cavaller de I'orde de Calatrava per a ell i els seus descendents en línia masculina.
Es va establir a Barcelona, on es va distingir per la seva generositat i l'exercici de càrrecs públics amb encert. Va casar-se amb Raimunda Pi, amb qui va tenir cinc fills: Vicenç (continuador dels negocis familiars), Joaquim, Raimunda, Jacinta i Mercè. La successió masculina de la família es va extingir i va continuar amb Josep de Prat i de Codina, marit de la seva filla petita.

## Vegeu també

* La Fontana
* Casa Jaume Andarió

## Referències

* ↑ de Fluvià i Escorsa, 2011.
* ↑ «Joaquim Roca i Clarà (1687 - 1747)». WikiTree.
* ↑ Cabestany i Fort, 1985.
* ↑ Codina, 1980, p. 8.
* ↑ Cuyàs i Tolosa, 1982, p. 90-91.

## Bibliografia

* Cabestany i Fort, Joan-Ferran «La construcció del Port de la ciutat de Tarragona: una venda de títols nobiliaris (1795)». Quaderns d’història tarraconense, 5, 1985, pàg. 113-131.
* Codina, Gaspar «A en Vicenç de Roca i Pi». Amistat. Butlletí del Museu Municipal, 119, novembre 1980, pàg. 8. Arxivat de l'original el 2016-08-04.
* Cuyàs i Tolosa, Josep Maria. Història de Badalona (Volum VII). Badalona: Arts Gràfiques Duran, 1982. ISBN 84-400-8651-2.
* de Fluvià i Escorsa, Armand «Informe sobre la noblesa d’uns Roca, endollats a uns homònims de Vilafranca del Penedès». Paratge, 12, 2000, pàg. 23-26.