OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Thea Proctor

Althea Mary Proctor, nascuda el 2 d'octubre de 1879 i morta el 29 de juliol de 1966, és una artista australiana de principis del segle xx, que contribuí a desenvolupar el modernisme a Austràlia amb la seva tasca com a pintora, litògrafa, dissenyadora i professora.

## Biografia

Thea Proctor va néixer a Armidale (Nova Gal·les del Sud, Austràlia), filla de Katherine Louise Proctor i l'advocat i polític William Consett Proctor. Quan els seus pares es van separar el 1892, es va traslladar a Bowral amb la seva àvia, que va fomentar el seu interès per la pintura.
Va estudiar el 1896 a la Sydney School of Art de 1896 amb Julian Ashton, després, al 1903, a la St John's Wood Art School de Londres. Amb Ashton establí una amistat per a tota la vida, i va fer-li de model diverses vegades. Proctor va romandre a Londres de 1903 a 1912, immersa en un grup d'artistes en què figuraven William Orpen, Augustus John, Wilson Steer i altres artistes australians expatriats com Arthur Streeton i Charles Conder, produint dibuixos i aquarel·les, influenciats per Conder i per estampats japonesos. Va tornar a Sydney entre 1912 i 1914, i després es va establir de nou a Londres fins al 1921. Va exposar a la Royal Academy of Arts i al New English Art Club, i va produir litografies exposades al Senefelder Club i a la London Goupil Gallery.
Després de retornar a Sydney al 1921, va exposar amb Margaret Preston el 1925. Després, amb George Washington Lambert, va fundar el Contemporary Group i va exposar el 1926-28 amb Grace Cossington Smith, Margaret Preston altre cop, Roland Wakelin i Roy De Maistre. Durant el mateix període, va ensenyar a Adrian Feint tècniques de gravat en fusta de 1926 a 1928, que, com ella, va produir portades de revistes. Més tard també va ensenyar la impressió de linogravar a la Julian Ashton School of Art de Sydney, amb Jean Bellette, per exemple, entre els seus estudiants, així com dibuixant a la Arts and Crafts Society de Nova Gal·les del Sud.
La seva obra, promotora del disseny modern a Austràlia, configura el modernisme cosmopolita i elegant australià dels anys vint. Al 2005 la National Portrait Gallery de Canberra en va fer una retrospectiva i al 2013 formà part de l'exposició Sydney moderns a l'Art Gallery of New South Wales. Va morir el 1966 a Sydney.

## Referències

* 1 2 3 4 Butler, Roger. Alethea Mary (Thea) Proctor (1879–1966) (en anglès). Canberra: National Centre of Biography, Australian National University.
* 1 2 3 «Thea Proctor» (en anglès). Art Gallery of NSW. [Consulta: 4 setembre 2024].
* ↑ «Grup Contemporani: Australian Gallery File» (en anglès). Trove. [Consulta: 4 setembre 2024].

## Enllaços externs

* «THEA PROCTOR». National Gallery of Victoria (NGV). [Consulta: setembre 2024].
# Comtat de Laval

La senyoria i després comtat de Laval fou una jurisdicció feudal de França centrada al castell de Laval a la riba del riu Mayenne construït pel primer senyor de Laval, Guiu I, que era vassall del comte del Maine, d'origen desconegut, i que va governar la regió des de vers el 1020 o poc després. La primera branca va durar fins al 1211 en què va morir el darrer senyor Guiu VI, passant a la seva germana Emma, i a la seva descendència del segon matrimoni amb Mateu II senyor de Montmorency conestable de França. A partir de Guiu IX l'hereu presumpte portava el títol de senyor de Gavre. El 1429 la senyoria fou erigida en comtat i per carta reial del 1481 va deixar de dependre del Maine per immediatizar-se a la corona francesa. El 1790 va originar el departament de Mayenne.

## Primera casa de Laval

* Guiu I de Laval, (mort vers 1062)
* Hamon de Laval (mort vers 1080) (fill)
* Guiu II de Laval (fill) (mort vers 1110)
* Guiu III de Laval (fill) (mort vers 1130/1142)
* Guiu IV de Laval (fill) (mort 1080/185)
* Guiu V de Laval, (fill, † 1210)
* Guiu VI de Laval, fill, conegut com a Guyonnet, († 1211)
* Emma de Laval, (1211-1264)

## Segona casa de Laval o casa de Montmorency
### Senyors de Laval

* Guiu VII de Laval, (1264-1267) ;
* Guiu VIII de Laval, (1267-1295) ;
* Guiu IX de Laval, (1295-1333) ;
* Guiu X de Laval, (1333-1347) ;
* Guiu XI de Laval, (1347-1348)) ;
* Guiu XII de Laval, (1348-1412) ;
* Guiu XIII de Laval, (1412-1414) ;
* Anne de Laval, (1414-1429) ;

### Comtes de Laval

* Guiu XIV de Laval, (1429-1486), primer comte de Laval
* Guiu XV de Laval, (1486-1500);
* Guiu XVI de Laval, (1500-1531);
* Guiu XVII de Laval, (1531-1547);

### Comtes de la casa de Montfort-Laval, Rieux-Laval

* Guiu XVIII de Laval, (Guyonne de Laval), (1547-1567)
* Guiu XIX de Laval, (1567-1586)
* Guiu XX de Laval, (1586-1605)

### Comtes de la casa de la Trémoille-Laval (només el títol des de 1790)

* Enric de la Trémoïlle, Guiu XXI de Laval (1604-1674)
* Lluís Maurici de La Trémoille, Guiu XXII de Laval (1674-1681)
* Carles Bèlgica Holanda de La Trémoille, Guiu XXIII de Laval (1681-1709)
* Carles Lluís Bretanya de La Trémoille, Guiu XXIV de Laval (1709-1719)
* Carles Armand Ramon de La Trémoille, Guiu XXV de Laval (1719-1741)
* Joan Bretanya Carles de la Trémoille, Guiu XXVI de Laval (1741-1792)
* Carles Bretanya Maria de La Trémoille (1792-1839)
* Lluís Carles de la Trémoille (1839-1911)
* Lluís Carles Maria de La Trémoille (1911-1921)
* Lluís Joan Maria de La Trémoille (1921-1933)
* Enric de Ligne (1933-1967)
* Joan Carles de Ligne de la Trémoille (1967-2005)
* Carles Antoni de Ligne de la Trémoille 2005-

## Fonts

* Alphonse-Victor Angot i Ferdinand Gaugain, Dictionnaire historique, topographique et biographique de la Mayenne, Goupil, 1900-1910
* Jacques Le Blanc de la Vignolle, Généalogies de la maison de Laval
* Heràldica europea Arxivat 2011-02-22 a Wayback Machine.,
* web.Genealogia Arxivat 2009-02-18 a Wayback Machine.,
* Lliste dels senyors de Laval sobre la base de les dades d'història bretona
* Història bretona segons Bertand Yeurc'h Arxivat 2008-02-26 a Wayback Machine.
# Kisanji

El kisanji o quissanje és un instrument musical originari d'Angola. Es tracta d'un lamel·lòfon que es classifica com a idiòfon.

## Descripció

Està construït sobre un tauler harmònic d'uns quants centímetres de gruix, sovint de forma rectangular, on es fixen una sèrie de làmines o llengüetes, que poden ser de bambú o metall, cadascuna amb una mida diferent i que produeix notes diferents, adossades a un pont o cavallet metàl·lic. Damunt del cavallet es col·loca una barra transversal subjecta amb ganxos. Les làmines, per regla general, estan espatulades lleugerament aixecades pels costats. La seva construcció varia segons la regió i l'ètnia, i pot utilitzar o no una caixa de ressonància, les escales musicals també varien en funció del nombre de lamel·les. S'han identificat almenys cinc variants del kisanji, que van de set a vint-i-dos llengüetes. La més estesa està formada per una sèrie de nou làmines, amb la més gran al centre i quatre més a cada costat que disminueixen de mida des del centre fins als extrems. L'instrument s'agafa amb les dues mans i es toca pessigant les làmines amb el polze de cada mà. També s'anomena mbwetete, quan està fet de bambú. És un instrument amb un so fluid, utilitzat sovint durant llargues caminades o com a música de fons quan una persona gran explica històries al voltant del foc.
El kisanji prové d'Angola, on en algunes regions s'anomena tyitanzi. Hi ha variants de l'instrument en altres regions d'Àfrica, confoses erròniament amb el kisanji, ja que són diferents en la seva estructura i construcció.
A Moçambic, l'instrument semblant s'anomena mbira, construït sobre un tauler dur i amb una sèrie de quinze làmines a la part superior i una sèrie inferior de set. Tradicionalment, per amplificar el so, es col·loca dins d'una carbassa. Al Congo i a la regió d'Àfrica Central, hi ha la sansa que té la particularitat de tenir només set làmines col·locades sobre una caixa de ressonància. En altres llocs s'elaboren amb més o menys làmines, amb caixes de ressonància que formen part de l'instrument, o simplement s'afegeixen, sovint s'utilitzen carbasses amb aquesta finalitat, i reben noms com ara kalimba o karimba (Uganda), mangambeu (Camerun), kondi (Sierra Leone) i likembe, budongo, mbila o mbira (Zimbàbue), entre d'altres.

## Referències

* ↑ «quissanje». infopédia. [Consulta: 28 juny 2016].
* ↑ Redinha, José. (Kisanji) Instrumentos musicais de Angola (en português). Instituto de antropologia. Coimbra: Universidade de Coimbra, 1984.
* ↑ «Museu de Antropologia acolhe amostra de instrumentos musicais» (en portuguès). [Consulta: 5 maig 2010].
* ↑ National Music Museum da Universidade do Dacota do Sul. «Plucked Lamellaphone (Tyitanzi), Angola, West Africa, early 20th Century» (en anglès). [Consulta: 5 maig 2010].
* ↑ Nuno Cristo. «Mbira dza Vadzimu» (en português). [Consulta: 5 maig 2010].
# Bo Hai

El Bo Hai (en xinès 渤海; pinyin Bó Hăi), també conegut com la mar de Bohai o el golf de Bohai, és un golf o braç de mar situat a la zona més septentrional de la mar Groga, a la costa nord-oriental de la República Popular de la Xina. Té uns 78.000 km² i la seva proximitat a Pequín, la capital xinesa, el fa un dels corredors marítims amb més trànsit marítim del planeta. En les darreres dècades s'hi han descobert jaciments de petroli i gas natural.
Antigament fou conegut com a golf de Chihli (直隸 Zhílì) o golf de Pechihli (北直隸 Běizhílì), que eren els noms que rebia la província riberenca de Hebei.

## Geografia

El Bo Hai està delimitat per la península de Liaodong al nord-est i la península de Shandong al sud i està format per tres badies: la de Laizhou al sud, la de Liaodong al nord i la de Bohai a l'oest. Hi desemboquen cinc rius: el Groc, el Liao, el Taizi, el Hai i el Luan. Banya les costes de les províncies de Shandong, Liaoning i Hebei i la municipalitat de Tianjin. Al seu interior hi ha l'illa de Zhifu, pertanyent a la ciutat de Yantai, a la província de Shandong.
Les seves ciutats portuàries més importants són:
* A Hebei: Qinhuangdao.
* A Liaoning: Dalian, Huludao, Jinzhou i Yingkou.
* A Shandong: Longkou, Weihai i Yantai.
* A Tianjin: Tanggu.

## Referències

* ↑ «Description et informations sur la mer de Bohai». Arxivat de l'original el 2010-07-28. [Consulta: 22 desembre 2014].
* ↑ La Chine veut percer le plus long tunnel sous-marin du monde - La Dernière Heure, 13 de febrer de 2014
* ↑ «Main tributaries of Liaohe River-Daliao River» (en anglès). IKCEST, 02-02-2018. Arxivat de l'original el 25 d’agost 2021. [Consulta: 25 agost 2021].
# Mausac e Grandcastanh

Mausac e Grand Castanh (en francès Mauzac-et-Grand-Castang) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 814 | 761 | 688 | 772 | 958 | 868 | 842 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1971-2007 | André Goustat |
| 2007-2008 | Marcel Labrot |
| 2008- | Patrice Masneri |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 27 novembre 2010].
# Arnold Droz-Farny

Arnold Droz-Farny (La Chaux-de-Fonds, 12 de febrer de 1856 - Porrentruy, 14 de gener de 1912) va ser un matemàtic suís, conegut pel teorema que porta el seu cognom.

## Vida i Obra

Arnold Droz va canviar el seu cognom quan ja era adult en casar-se amb Lisa Farny. Va estudiar al institut de Neuchâtel i després a l'Escola Tècnica Superior de Stuttgart i a la universitat de Múnic. Després de graduar-se en matemàtiques a Múnic, va començar a donar classes en una escola privada. Aviat, però, el 1880, va ser nomenat catedràtic de matemàtiques del Lycée Cantonal de Porrentruy, on va romandre fins al 1908 quan la seva mala salut el va obligar a retirar-se.
En el món matemàtic és conegut per un teorema, el teorema de la línia de Droz-Farny, enunciat per ell mateix el 1899, sense demostració, en la resposta a la pregunta 14111 de la revista The Educational Times.
Droz-Farny també va ser un gran col·leccionista aficionat de numismàtica que va publicar algun article amb ressenyes històriques de determinades monedes o medalles; després de la seva mort, va donar la seva col·lecció a les autoritats cantonals.

## Referències

* ↑ M., 1912, p. 344.
* ↑ M., 1912, p. 345.
* ↑ Aymé, 2004, p. 219.
* ↑ Bahn, 1917, p. 83.

## Bibliografia

* Aymé, Jean Louis «A Purely Synthetic Proof of the Droz-Farny Line Theorem» (en anglès). Forum Geometricorum, Vol. 4, 2004, pàg. 217-224. Arxivat de l'original el 2019-12-31. ISSN: 1534-1178 [Consulta: 23 juny 2018].
* Bahn, Joahnn Rudolf. Anzeiger für schweizerische altertumskunde (en alemany). Antiquarische Gesellschaft in Zürich, 1917.
* M., A. «Arnold Droz-Farny» (en francès). Revue suisse de numismatique, Vol. 18, 1912, pàg. 344-346. DOI: 10.5169/seals-172695. ISSN: 0035-4163.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Arnold Droz-Farny» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# Hanky Panky

Hanky Panky és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Sidney Poitier, estrenada l'any 1982. Ha estat doblada al català.

## Argument

Michael Jordan, un home d'allò més discret, es veu embolicat en una aventura rocambolesca. Coneix Kate Hellman, que el col·locarà al cor d'una intriga internacional, tenyida de suspens i d'homicidi. Prosseguits per un assassí determinat a eliminar-los, la seva carrera boja els durà dalt d'un avió que sobrevola el Gran Canyon, a una base militar secreta i pels carrers de Nova York.

## Repartiment

* Gene Wilder: Michael Jordan
* Gilda Radner: Kate Hellman
* Kathleen Quinlan: Janet Dunn
* Richard Widmark: Ransom
* Robert Prosky: Hiram Calder
* Josef Sommer: Adrian Pruitt
* Johnny Sekka: Lacey
* Jay O. Sanders: Katz
* Sam Gray: el metge John Wolff
* Larry Bryggman: Stacy
* Pat Corley: el pilot
* Johnny Brown: el conductor del bus
* Bill Beutel: el presentador
* Nat Habib: el taxista
* James Tolkan: el congressista

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge s'ha desenvolupat a Boston, Nova York i Tucson, així com en el Parc nacional del Gran Canyon.
* Gene Wilder hauria hagut de retrobar l'actor Richard Pryor, amb qui va rodar Transamerica Exprés (1976), Cal fer-se el bagul (1980) i No nosaltres, no nosaltres (1989), però va ser reemplaçat per Gilda Radner.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Hanky Panky. esadir.cat.
* ↑ «Hanky Panky». The New York Times.
# A Knight of the Seven Kingdoms

A Knight of the Seven Kingdoms és una propera sèrie de televisió de drama fantàstic creada per George R. R. Martin. Preqüela de Game of Thrones (2011-2019), serà la tercera sèrie de televisió de la franquícia A Song of Ice and Fire de Martin i utilitza les seues novel·les Tales of Dunk i Egg com a base. És protagonitzada per Peter Claffey com a Ser Duncan l'Alt, el cavaller de cobertura titular, i Dexter Sol Ansell com a Egg.
Està previst que la sèrie s'estreni a HBO el 2025 i constarà de sis episodis.

## Referències

* ↑ Dinsdale, Ryan. «Games of Thrones' Next Spin-Off, Knight of the Seven Kingdoms, Arrives Late 2025» (en anglès). IGN. Ziff Davis, 23-02-2024. [Consulta: 21 juny 2024].
# Dennis Bryon

Dennis Bryon (14 d'abril de 1949 - 14 de novembre de 2024) va ser un músic de rock gal·lès, conegut per tocar la bateria al grup de rock The Bee Gees Band, de 1974 a 1979. Va treballar també amb Amen Corner i va coproduir l'àlbum de Robin Gibb How Old Are You. L'any 2015 va publicar el llibre You Should Be Dancing: My Life with the Bee Gees.

## Referències

* ↑ Hurtado, Santi. «Fallece Dennis Bryon, batería de los Bee Gees | AltaFidelidad.org» (en castellà), 20-11-2024. [Consulta: 25 novembre 2024].
# Fort Davis

Fort Davis és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas. Segons el cens del 2003 tenia un habitant.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fort Davis tenia 1050 habitants, 1434 habitatges, i 896 famílies. La densitat de població era de 72,7 habitants per km².
Dels 1434 habitatges en un 32% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,6% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 28% no eren unitats familiars. En el 24,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,39.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 15,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.882$ i la renda mediana per família de 27.955$. Els homes tenien una renda mediana de 22.500$ mentre que les dones 20.000$. La renda per capita de la població era de 14.249$. Aproximadament el 20,7% de les famílies i el 21,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fort Davis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 12 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fort Davis». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2011-06-06. [Consulta: 12 agost 2010].
# Caniba

Caniba és un pel·lícula documental francesa del 2017 que gira al voltant del caníbal japonès Issei Sagawa.

## Recepció

Caniba va guanyar nombrosos premis als festivals de cinema, però va rebre una reacció mixta de la crítica, amb molts crítics força incòmodes per l'examen distant i amoral de la pel·lícula sobre el tema profundament alterat mentalment. The New York Times va trobar que la pel·lícula era "un exercici de gratada de crostes intel·lectualitzada" i el seu tema "repel·lent". Variety va descriure Caniba com "una pel·lícula feta per debats posteriors a la projecció sobre el circuit documental de mentalitat liberal, tot i que el que, si n'hi ha, el que hi podrien veure els potencials distribuïdors comercials és un altre pregunta." RogerEbert.com va afirmar que la pel·lícula era "innegablement fascinant", però tenia algunes reserves sobre el seu enfocament: "Les víctimes poques vegades arriben a explicar les seves històries. No sé si que el que necessitem ara mateix és simpatitzar amb els monstres." Slant Magazine, en una ressenya de tres de quatre estrelles, va elogiar l' "obertura fonamental de la pel·lícula cap al tema creant un espai lliure per al compromís i la contemplació", però va considerar que "aborda qüestions ètiques que no té els recursos per abordar" i que "Sense empenta per interrogar o contextualitzar l'home, el despreniment de la pel·lícula de l'etnògraf genial arriba a tenir un to sensacionalista."

## Premis

Va rebre el premi especial del jurat Orizzonti a la 74a Mostra Internacional de Cinema de Venècia 2017

## Referències

* ↑ Glenn Kenny. «Review: In ‘Caniba,’ a Killer Tries to Make His Case». The New York Times, 18-10-2018. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ Guy Lodge. «'Caniba' Review: An Offbeat Cannibal Portrait In Unrelenting Closeup». Variety, 19-09-2017. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ Scout Tafoya. «NYFF 2017: "Caniba," "Ismael's Ghosts," "Let the Sunshine In"». RogerEbert.com, 14-10-2017. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ Peter Goldberg. «Review: Caniba - Slant Magazine». Slant Magazine, 15-10-2018. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Venice: Guillermo del Toro Wins Golden Lion for 'The Shape of Water'». The Hollywood Reporter. [Consulta: 9 setembre 2017].

## Bibliografia addicional

* Marcos Uzal, « Caniba, la part du monstre », Libération, 21 août 2018
* Murielle Joudet, « Caniba : l’anthropophagie en gros plan », Le Monde, 22 août 2018
* Cyril Béghin, Cahiers du cinéma, numéro 746, juillet - août 2018, p. 94

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Prescinhac e Vic

Prescinhac e Vic (en francès Pressignac-Vicq) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 313 | 341 | 341 | 349 | 385 | 448 | 451 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Marie Philippo | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 27 novembre 2010].
# Hannah i les seves germanes

Hannah i les seves germanes (títol original en anglès Hannah and Her Sisters) és una pel·lícula estatunidenca escrita i dirigida per Woody Allen, estrenada el 1986 i doblada al català.

## Argument

Elliott i Hannah formen aparentment una parella sense problemes i viuen feliços i són pares de dos nens. Però Elliott està secretament enamorat de la germana d'Hannah, Lee, que, per la seva banda, viu una relació feixuga amb Frederick, un home més gran que ella, artístic pintor i misantrop. La tribu es completa amb la tercera germana, Holly, que és una mica la «falla» de la família, per raó del seu « papalloneig » amorós i professional. L'antic marit d'Hannah, Mickey, productor de televisió hipocondríac completa el quadre. Les passions salvaran les barreres per, tanmateix, tornar a un cert ordre final...

## Repartiment

* Michael Caine: Elliott
* Mia Farrow: Hannah
* Woody Allen: Mickey
* Barbara Hershey: Lee
* Max von Sydow: Frederick
* Dianne Wiest: Holly
* Carrie Fisher: April
* Maureen O'Sullivan: Norma, la mare d'Hannah
* Lloyd Nolan: Evan, el pare d'Hannah
* John Turturro: Guionista (al principi)

## Premis i nominacions
### Premis

1986
* Oscar al millor actor secundari: Michael Caine
* Oscar a la millor actriu secundària per Dianne Wiest
* Oscar al millor guió original per Woody Allen
* BAFTA a la millor direcció per Woody Allen
* BAFTA al millor guió original per Woody Allen
* Globus d'Or a la millor pel·lícula musical o còmica

### Nominacions

* Oscar a la millor direcció artística per Stuart Wurtzel i Carol Joffe
* Oscar al millor director per Woody Allen
* Oscar al millor muntatge per Susan E. Morse
* Oscar a la millor fotografia per Robert Greenhut
* BAFTA al millor actor per Woody Allen
* BAFTA al millor actor per Michael Caine
* BAFTA a la millor actriu per Mia Farrow
* BAFTA a la millor actriu secundària per Barbara Hershey
* BAFTA al millor muntatge per Susan E. Morse
* BAFTA a la millor pel·lícula
* Premi César a la millor pel·lícula estrangera
* Globus d'Or al millor director per Woody Allen
* Globus d'Or al millor actor secundari per Michael Caine
* Globus d'Or a la millor actriu secundària per Dianne Wiest
* Globus d'Or al millor guió per Woody Allen

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
* ↑ «Hannah and Her Sisters». The New York Times.
* ↑ «premis». ImdB.
# Stàraia Malínovka

Stàraia Malínovka (en rus: Старая Малиновка) és un poble de l'óblast de Kírov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 232 habitants. Pertany al districte (raion) de Viàtskie Poliani.

## Referències

* ↑ «Varmino» (en anglès). GeoNames.
* ↑ «Схема территориального планирования Вятскополянского района Кировской области». Официальный сайт администрации Вятскополянского района.