OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# William Wallace (matemàtic)

William Wallace (1768-1843), fou un matemàtic escocès.

## Vida

Wallace no va estudiar de petit, ja que als onze anys ja era aprenent d'enquadernador en una empresa. Als setze anys, la família es va traslladar a Edimburg, on va continuar amb la mateixa professió. La seva vida va canviar quan va conèixer els professors de la universitat d'Edimburg John Robison i John Playfair.
A partir de 1790, comença a estudiar llatí i francès i dona classes particulars de matemàtiques. El 1794 es casa i és nomenat professor ajudant a l'acadèmia de Perth i el 1803 professor titular de matemàtiques del Royal Military College de Great Marlow, amb el suport de John Playfair. Durant aquesta època manté una fluida relació epistolar amb Mary Somerville encoratjant-la en els seus estudis matemàtics.
El 1819 va ocupar la càtedra de matemàtiques de la universitat d'Edimburg que havia deixat vacant John Leslie, càrrec que va mantenir fins a la seva retirada el 1838 per la seva mala salut. Durant aquest temps a Edimburg va ser un actiu col·laborador en el muntatge de l'observatori astronòmic de Calton Hill.

## Obra

Els principals camps de treball de Wallace van ser la geometria i la trigonometria. Des de 1795 fins al 1814 va publicar força treballs al Mathematical Repository de Thomas Leyburn.
També va escriure uns quants articles matemàtiques de l'Encyclopaedia Britannica.

## Referències

* ↑ Panteki, pàgina 120.
* ↑ Bradley, pàgina 35.
* ↑ Craik, pàgina 140.
* ↑ Panteki, pàgina 121.
* ↑ Panteki, pàgina 122.

## Bibliografia

* Bradley, Michael John. The Foundations of Mathematics: 1800 to 1900 (en (anglès)). Chelsea House, 2006. ISBN 978-0-8160-5425-1.
* Craik, Alex D.D. «Geometry versus Analysis in Early 19th-Century Scotland: John Leslie, William Wallace, and Thomas Carlyle» (en (anglès)). Historia Mathematica, Vol. 27, Num. 2, 2000, pàg. 133-163. DOI: 10.1006/hmat.1999.2264. ISSN: 0315-0860.
* Craik, Alex D.D.; O'Connor, John J. «Some unknown documents associated with William Wallace (1768–1843)» (en (anglès)). Journal of the British Society for the History of Mathematics, Vol. 26, Num. 1, 2011, pàg. 17-28. DOI: 10.1080/17498430.2010.503555. ISSN: 1749-8430.
* Panteki, M. «William Wallace and the introduction of continental calculus to Britain: A letter to George Peacock» (en (anglès)). Historia Mathematica, Vol. 14, Num. 2, 1987, pàg. 119-132. DOI: 0.1016/0315-0860(87)90016-4. ISSN: 0315-0860.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «William Wallace (matemàtic)» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Broadbent, T.A.A. «Wallace, William». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 14 febrer 2016].
# Almacén de las Peñuelas

El Almacén de las Peñuelas és un antic magatzem que alberga el Museu de Melilla i està situat en la plaça de la Maestranza, de Melilla la Vella a la ciutat espanyola de Melilla.

## Història

Va ser construït com a magatzem d'aliments de 1781, restaurat entre 2007 i 2011 i inaugurat el 24 de març de 2011 com a Museu de Melilla.

## Descripció

Està construït de pedra de la zona per a les parets i maó massís per als arcs i les voltes. Les seves cobertes són a dues aigües. Consta d'una planta baixa amb tres voltes, la pegada al capdavant de la Marina era un passadís, i una planta alta de quatre voltes.

## Referències

* ↑ Sáez Cazorla, Jesús Miguel. «Las instalaciones portuarias de Melilla en época moderna». http://patrimonioculturalmelillense.blogspot.com.es, 13-11-2010. [Consulta: 3 agost 2017].
* ↑ Bazataquí, Mateo; Quevedo, Manuel «Proyecto arquitectónico de los nuevos museos». Revista Akros, 3, 2004, pàg. 5-8. ISSN: 1579-0959 [Consulta: 3 agost 2017].
* ↑ Bazataquí, Mateo. «Museos de las Peñuelas» (en apellidos2=quevedo mateos). https://coacam.es. [Consulta: 19 enero 2018].
* ↑ Bravo Nieto, Antonio. Cartografía histórica de Melilla, 1997. ISBN 13: 9788486022853.
* ↑ Villaba González, Miguel. Colección cartográfica de mapas, planos y dibujos de melilla, en el Archivo General de Simancas (1564-1797). Imagraf, 2012.
* ↑ Moreno Peralta, Salvador; Bravo Nieto; Saéz Cazorla. Melilla la Vieja Plan Especial de los Cuatro Recintos Fortificados. EDICIONES SEYER, 1990, p. 292-297. ISBN 84-87291-95-3.
* ↑ Carmen Carrasco. «Los Almacenes de Melilla la Vieja». http://viajesylugares.es. Arxivat de l'original el 3 de agosto de 2017. [Consulta: 20 juliol 2017].
* ↑ Lechado Granados, Mª del Carmen; Melero Pascual; Cabanillas Gutiérréz; Amar Salat; Atencia Andreu. MELILLA GUÍA TURÍSTICA. Galland Books, 2015, p. 75. ISBN 978-84-16200-16-0.
* ↑ Bravo Nieto, Antonio. Guía de Melilla. León: EDITORIAL EVERGRAFICAS S.L., 2002, p. 69. ISBN 84-241-9300-8.
* ↑ Historia de Melilla a través de sus calles y barrios. Asociación de Estudios Melillenses, 1997.
* ↑ Vellés Montoya, Javier. Melilla la bien guardada Notas y dibujos para la restauración de sus murallas (1988-1997). UNED Melilla, 1997. ISBN 84-87291-93-7.

## Enllaços externs

* Museo de Melilla Arxivat 2024-09-24 a Wayback Machine.
# Contrapposto

* Contrapposto (Dorífor)
* Hermes, de Praxíteles
* Contrapposto (Dorífor)
Contrapposto és un terme italià per a designar l'oposició harmònica de les diferents parts del cos de la figura humana, cosa que proporciona un cert moviment i contribueix a trencar la llei de la frontalitat. S'usa en l'escultura per a donar sensació de moviment. Una de les cames està fixa a terra i l'altra s'avança, els braços fan el mateix, mentre el cap mira cap a un costat simulant una passa.
Va ser l'escultor Policlet qui ho va posar en pràctica en obres com el Dorífor, i influí força en l'escultura del Renaixement (per exemple, el David de Miquel Àngel) i el David de Donatello. Bàsicament, consisteix a representar la figura humana amb una cama lleugerament flexionada, amb la qual cosa el maluc del costat oposat apareix més elevat, igual que l'espatlla d'aquest mateix costat està a més petita alçada que la contrària, cosa que dona lloc al fet que la figura descrigui una lleugera giragonsa (una S) en el seu recorregut vertical. L'escultor grec del segle iv aC Praxíteles va practicar un contrapposto particular i elegant que va ser denominat "corba praxiteliana".

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.135. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 28 novembre 2014].
# Álvaro Suárez de Quiñones

Álvaro Suárez de Quiñones fou un militar espanyol del segle xvii.
Durant la Guerra dels Trenta Anys Tinent de mestre de camp general de cavalleria, va participar en la batalla de Tornavento l'any 1636 i en el Setge de Salses.
Durant la guerra dels segadors, el 1640 s'incorporà a l'exèrcit de Pedro Fajardo de Zúñiga y Requesens, el marquès de Los Vélez, compartint el comandament suprem de la cavalleria amb Carlo Maria Caracciolo, el duc de San Giorgio, sent derrotat en la batalla de Cambrils i després de la mort de Caracciolo en la batalla de Montjuïc el 26 de gener de 1641 tornà a assumir sol el govern de la cavalleria.

## Referències

* ↑ Madoz, Pascual. Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de ultramar (en castellà). vol.5. D. Madoz, 1846, p. 339.
# Àngel Pellicer i Garrido

Àngel Carlos Pellicer i Garrido (Tarragona, 5 d'agost de 1948) és un metge català. Es llicencià en medicina i cirurgia a la Universitat de València el 1971. El 1971 marxà a Madrid, on es va doctorar el 1976 gràcies al seu treball a l'Institut Gregorio Marañón del CSIC. El 1976 marxà a l'Institut de Recerca del Càncer de la Universitat de Colúmbia de Nova York, on treballà en genètica biomolecular i en transferència genètica, en particular els mecanismes moleculars de l'oncogènesi. Dirigeix el laboratori d'investigació sobre mecanismes moleculars del càncer al Departament de Patologia de l'Escola de Medicina de la Universitat de Nova York. De 1981 a 1986 hi va treballar com a professor ajudant, de 1986 a 1991 com a professor associat i des del 1991 com a catedràtic. De 1986 a 1991 formà part de la Comissió de Patologia de l'Instituto Nacional de la Salud (INSALUD).
El 1994 va rebre la Medalla Narcís Monturiol al mèrit científic de la Generalitat de Catalunya per la seva tasca de recerca centrada en el desenvolupament de les tècniques que han possibilitat la transferència gènica utilitzant ADN cel·lular i el seu ús per a l'aïllament i caracterització d'oncogens. És membre de l'Acadèmia Internacional d'Oncologia, de la Secció de Ciències Biològiques de l'Institut d'Estudis Catalans i de la Societat Catalana de Biologia., així com de l'Acadèmia de Medicina de València i editor associat de la revista Cancer Research. Ha rebut el premi Duran i Reynals de 1984, el Premi de Leukemia Society of America de 1986 i el Premi de l'Associació Espanyola contra el Càncer de 1988. El 1997 fou investit doctor honoris causa per la Universitat Rovira i Virgili i el 2001 va rebre la Medalla Josep Trueta al mèrit sanitari de la Generalitat de Catalunya. També ha estat guardonat amb la Medalla d'Argent de la ciutat de Tarragona.

## Referències

* ↑ Directori dels membres, 1907-2002, IEC p. 143
* ↑ Anuari 1994-1995 IEc p.29
* ↑ Trenta-dos aspectes de ciència i tecnologia per Enric Casassas i Simó, p. 640
* ↑ Concedides les medalles i les plaques Josep Trueta al mèrit sanitari a gencat.cat

## Enllaços externs

* Ángel Carlos Pellicer Garrido al web de la URV
# Goza

La gozå, també escrit goza, gozâ, gozåd o golza és una tarta belga de la província de Lieja així com de les Ardenes belgues.
Goza és un mot de la llengua valona l'origen de la qual no és ben conegut. Gosette, una altra pastis de la regió, pren el seu nom de gozå.
La gozå és una tarta de poma i panses de Corint. Aquestes fruites solen ser condimentades amb canyella. Aquesta tarta es cobreix amb una capa de pasta daurada amb ou batut.

## Referències

* ↑ «Cuisine flamande et belge - Définition et recettes de "Cuisine flamande et belge"» (en francès). [Consulta: 29 novembre 2024].
* ↑ «Gozette à la crème and appelflap from Dark Rye and Honey Cake: Festival baking from the heart of the Low Countries by Regula Ysewijn» (en anglès). [Consulta: 29 novembre 2024].

## Vegeu també

* Vieneseria
# Itampolo

Itampolo és una població i comuna (kaominina) situada al sud-oest de Madagascar. Pertany al districte d'Ampanihy, el qual és part de la Regió d'Atsimo-Andrefana. Tenia uns 32.000 habitants el 2001.
La seva economia està basada en l'agricultura i ramaderia. Els cultius més importants són la mandioca i les lleguminoses, a més de blat de moro i moniatos. La pesca ocupa el 15% de la població.

## Referències

* 1 2 «ILO census data». Cornell University, 2002. [Consulta: 11 març 2008].
# Francesc de Paula Franquesa

Francesc de Paula Franquesa i Riera (Hostalric, ca. 1832 - Girona 28 de gener de 1892) va ser un activista cultural català, peça destacada en l'eclosió cultural que hi va haver a Llagostera a la segona meitat del segle xix, nomenat diputat provincial el 1888, notari a Girona i secretari de l'Ajuntament de Llagostera.

## Biografia

Poques coses s'han escrit dels seus primers anys. Francesc va ser amo de Can Franquesa, l'actual edifici del Museu Vilà. El 1856 va publicar Flores de amistad: poesías, un llibre inspirat per Víctor Balaguer amb 58 poemes escrits entre el 1849 i el 1856 principalment des de València, Barcelona i Girona. El 1862 va crear un Centro de instrucción a Llagostera que oferia classes d'aritmètica, dibuix i escriptura per a les classes treballadores. Aquesta entitat el 1863 va promoure un dels premis dels Jocs Florals de Barcelona, consistent en una arpa de suro.
El 1872 Franquesa va guanyar el primer accèssit del Certamen Literario de Granada amb la poesia "A la Virgen María en su concepción Immaculada", publicat el 1873 a Girona. El mateix any 1872 participà en la creació, com a primer president, de l'Associació Literària de Girona, que es dissoldria el 1901. Aquesta entitat organitzava festes culturals i va iniciar la publicació de la Revista de Gerona el 1876. El 1887 Franquesa encara n'era president, el vicepresident era Joaquim Botet i Sisó i el tresorer Emili Grahit, tres prohoms de la cultura gironina del moment. Aquest any el guardó del certamen literari de l'entitat fou una joia lliurada pel rei Alfons XIII. El seu pare, Felip Franquesa i Colombí, morí a Hostalric el 15 de setembre de 1888.
Les diverses entitats culturals que van aparèixer a Llagostera a finals del segle xix i principis del XX, com l'Escola de Belles Arts, per exemple, no s'explicarien sense el seu impuls.

## Referències

* ↑ «Cesó la tramontana». Diario de Gerona de Avisos y Noticias, 30-01-1892 [Consulta: 1r juny 2016].
* ↑ «Se encuentra gravemente enfermo». Diario de Gerona de Avisos y Noticias, 27-01-1892 [Consulta: 1r juny 2016].
* ↑ «Girona, parròquia de la Catedral. Óbits (1881-1893) pàg.263. (imatge 257)». Arxiu Diocesà de Girona, 28-01-1892.
* ↑ «Nuestra diputación». La Nueva Lucha, 11-12-1888 [Consulta: 1r juny 2016].
* ↑ «Venta en subasta voluntaria». Nueva Lucha, 26-02-1888 [Consulta: 1r juny 2016].
* 1 2 3 Vilallonga, Mariàngela «Escriptors i artistes a Llagostera». Ajuntament de Llagostera, 2012, pàg. 112-115 [Consulta: 28 juny 2014].
* ↑ «Anteayer domingo». La Nueva Lucha, 13-09-1887 [Consulta: 1r juny 2016].
* ↑ «Ha fallecido en Hostalrich». La Nueva Lucha, 25-09-1888 [Consulta: 1r juny 2016].
* ↑ «Propagandas literarias». Lo Geronés, 05-11-1904 [Consulta: 1r juny 2016].
# André Wénin

André Wénin (1953, Beauraing, Bèlgica) és un teòleg belga. Ensenya exegesi de l'Antic Testament i llengües bíbliques a la facultat de teologia de la Universitat catòlica de Lovaina, de la qual va ser degà entre el 2008 i el 2012 abans de cedir el càrrec a Joseph Famerée. Wénin és també professor invitat de teologia bíblica del pentateuc a la Pontifícia Universitat Gregoriana i secretari del RRENAB (Xarxa de recerca en anàlisi narrativa de textos bíblics).
Diplomat en filologia per la Universitat de Namur el 1973, va obtenir el títol de batxiller en teologia sacra a la Universitat catòlica de Lovaina el 1978, i després un doctorat en ciències bíbliques al Pontifici Institut Bíblic el 1988. Privilegiant l'anàlisi narrativa i retòrica, els seus estudis es basen principalment en la Bíblia hebrea, particularment en els llibres del Gènesi, Jutges i Samuel.

## Referències

* ↑ «André Wénin». Études. Revue de culture contemporaine, 09-05-2013. Arxivat de l'original el 2013-05-09. [Consulta: 7 setembre 2012].
* ↑ «Répertoire: André Wénin». Université catholique de Louvain. [Consulta: 7 setembre 2012].
# Liam Borchers

Liam Borchers (Groningen, Països Baixos, 7 de maig de 2004) és un escriptor i investigador especialitzat en història del futbol.
Inicialment l'obra de Borchers es va centrar en el futbol de l'estat espanyol des d'una perspectiva general i divulgativa, redactada en el seu idioma matern, el neerlandès. Posteriorment s'ha especialitzat en monografies històriques, centrades en clubs de futbol modestos dels Països Catalans: el Club Esportiu Atlètic Balears, de Palma (Mallorca) i el Club Esportiu Europa, de la Vila de Gràcia (Barcelona), tots ells escrits en anglès. A més, és autor d'articles sobre els mateixos temes a revistes com Staantribune i Panenka (Països Baixos).

## Obres

* GOLAZO. Een introductie tot het Spaanse voetbal. Groningen: Brave New Books, 2021 ISBN 978-9464482263 (neerlandès)
* CARA O CRUZ. Een reis door Spaans voetballand. Groningen: Brave New Books, 2022 ISBN 978-9464658101 (neerlandès)
* The Story of Atlètic Balears. Groningen: Lulu, 2023 ISBN 978-1-4717-4271-2 (anglès)
* The Story of Europa. A unique football club from Catalonia. Groningen, 2024 ISBN 978-9-0903-8388-0 (anglès)

## Referències

* ↑ «Liam Borchers uit Haren behandelt 212 clubs in bijna 600 pagina's tellend boek over Spaans voetbal. 'GOLAZO vertegenwoordigt de passie van de Spanjaarden voor het voetbal'» (en neerlandès). Dagblad van het Noorden, 16-12-2021.
* ↑ «Voor eigen lol geschreven: Naslagwerk over Spaans voetbal» (en neerlandès). Haren De krant, 17-01-2022.
* ↑ «Un neerlandés de 19 años escribe en inglés la historia del Atlético Baleares=» (en castellà). Diario de Mallorca, 23-08-2023.
* ↑ «'Ein Wunder, dass der Club noch existiert': Atlético Baleares legt wieder los» (en alemany). Mallorca Zeitung, 26-08-2023.
* ↑ «L'Europa vist amb ulls neerlandesos». L'Independent, 24-11-2023.
* ↑ «Liam Borchers: 'L'Europa és un club únic, amb una història i una identitat especial'». L'Independent, 19-04-2024.
# María Teresa Portela Rivas

María Teresa Portela Rivas (Aldán, Cangas do Morrazo, 5 de maig de 1982) és una esportista que competeix en piragüisme en la modalitat d'aigües tranquil·les, guanyadora de catorze medalles en el Campionat Mundial de Piragüisme entre els anys 2001 i 2015 i disset medalles en el Campionat Europeu de Piragüisme entre els anys 2001 i 2013.
Va participar en quatre Jocs Olímpics d'Estiu, entre els anys 2000 i 2012, la seva millor actuació va ser un quart lloc assolit a Londres 2012 en la prova de K1 200 m.
El 2021 va aconseguir la Medalla de Plata als Jocs Olímpics d'estiu 2020 celebrats a Tòquio, en la prova de Ki 200 m.

## Palmarès internacional

Campionat Mundial :
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2001 | Poznań (Polònia) Polònia | 2 | K4 200 m |
| 2001 | Poznań (Polònia) Polònia | 3 | K4 500 m |
| 2002 | Sevilla ( Espanya) Espanya | 1 | K1 200 m |
| 2002 | Sevilla ( Espanya) Espanya | 2 | K4 200 m |
| 2002 | Sevilla ( Espanya) Espanya | 3 | K4 500 m |
| 2003 | Gainesville (Estats Units) Estats Units | 2 | K1 200 m |
| 2003 | Gainesville (Estats Units) Estats Units | 2 | K2 200 m |
| 2003 | Gainesville (Estats Units) Estats Units | 2 | K4 200 m |
| 2003 | Gainesville (Estats Units) Estats Units | 3 | K4 500 m |
| 2005 | Zagreb ( Croàcia) Croàcia | 1 | K1 200 m |
| 2005 | Zagreb ( Croàcia) Croàcia | 2 | K2 200 m |
| 2005 | Zagreb ( Croàcia) Croàcia | 3 | K4 200 m |
| 2009 | Dartmouth ( Canadà) Canadà | 3 | K4 500 m |
| 2015 | Milà ( Itàlia) Itàlia | 3 | K1 200 m |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2001 | Milà ( Itàlia) Itàlia | 2 | K4 200 m |
| 2001 | Milà ( Itàlia) Itàlia | 3 | K4 500 m |
| 2002 | Szeged ( Hongria) Hongria | 1 | K1 200 m |
| 2002 | Szeged ( Hongria) Hongria | 1 | K4 200 m |
| 2002 | Szeged ( Hongria) Hongria | 2 | K4 500 m |
| 2004 | Poznań (Polònia) Polònia | 1 | K1 200 m |
| 2004 | Poznań (Polònia) Polònia | 1 | K2 200 m |
| 2004 | Poznań (Polònia) Polònia | 1 | K4 200 m |
| 2004 | Poznań (Polònia) Polònia | 3 | K2 500 m |
| 2004 | Poznań (Polònia) Polònia | 3 | K4 500 m |
| 2006 | Račhissi ( República Txeca) Txèquia | 1 | K1 200 m |
| 2008 | Milà ( Itàlia) Itàlia | 3 | K4 500 m |
| 2009 | Brandenburg ( Alemanya) Alemanya | 1 | K1 200 m |
| 2010 | Corvera ( Espanya) Espanya | 3 | K1 200 m |
| 2010 | Corvera ( Espanya) Espanya | 3 | K4 200 m |
| 2011 | Belgrad ( Sèrbia) Sèrbia | 2 | K1 200 m |
| 2013 | Montemor-o-Velho (Portugal) Portugal | 2 | K1 200 m |

## Referències

* ↑ María Teresa Portela Rivas en CanoeResults.eu (en inglés).
* ↑ María Teresa Portela Rivas Arxivat 2012-10-21 a Wayback Machine. en Sports-Reference.com (SR/Olympic Sports) (en inglés).
* ↑ «Piragüismo esprint PORTELA Teresa - Juegos Olímpicos de Tokio 2020» (en espanyol europeu). [Consulta: 11 agost 2021].
# Veit Helmer

Veit Helmer (hannover, 24 d'abril de 1968) és un director de cinema i guionista alemany. Va començar a rodar pel·lícules als catorze anys. Després d'acabar l'escola, va ser aprenent a la cadena de televisió alemanya NDR. Dos mesos abans de la caiguda del mur, es va traslladar a Berlín Est per estudiar direcció de teatre a la famosa escola de teatre "Ernst Busch". De 1991 a 1997 Helmer va estudiar direcció de cinema a HFF Munich. El seu primer llargmetratge Tuvalu (protagonitzat per Denis Lavant i Chulpan Khamatova) va guanyar més de 32 premis. La seva pel·lícula de 2008 Absurdistan es va estrenar al Festival de Cinema de Sundance i va entrar al 30è Festival Internacional de Cinema de Moscou.

## Filmografia selecta

Pel·lícula :
| Any | Títol | Paper |
| 2023 | Gondola | Director & guionista |
| 2018 | The Bra | Director & guionista |
| 2014 | Quatsch und die Nasenbärbande | Director & guionista |
| 2011 | Baikonur | Director & guionista |
| 2008 | Absurdistan | Director & guionista |
| 1999 | Tuvalu | Director & guionista |
| 1995 | Els germans Skladanowsky | Guionista |

## Referències

* ↑ «30th Moscow International Film Festival (2008)». MIFF. Arxivat de l'original el April 21, 2013. [Consulta: 1r juny 2013].
* ↑ Helmer, Veit. «Gondola». Cineuropa. [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ News zum Film Quatsch und die Nasenbärbande, aufgerufen am 1. November 2014
# Henry Hobson

Henry Hobson és un director de cinema anglès, conegut per la pel·lícula del 2015 Maggie

## Primers anys

Hobson va néixer a Salisbury, Wiltshire, Anglaterra. Hobson va completar la seva llicenciatura en arts al The London College of Printing i va fer el seu màster al Royal College of Art. Va començar la seva carrera com a dissenyador gràfic, creant seqüències de títols per a pel·lícules com Blancaneu i la llegenda del caçador, Robin Hood, Sherlock Holmes i The Lone Ranger. També va treballar a la popular sèrie de televisió The Walking Dead. He spent over 15 years in this field before transitioning to directing.

## Carrera
### Maggie

Maggie, un thriller independent sobre una pandèmia viral, va presentar Arnold Schwarzenegger en un paper dramàtic rar com un pare que intenta protegir la seva filla infectada. La pel·lícula es va basar en un guió del guionista per primera vegada John Scott i es va completar amb un pressupost d'1,4 milions de dòlars. Schwarzenegger es va unir al projecte com a actor i productor després d'haver estat intrigat per la història. La pel·lícula es va estrenar al Festival de Cinema de Tribeca el 2015.
La seva formació en arts visuals ha influït molt en el seu enfocament a la realització de cinema. El seu ús de la narració visual és una de les característiques definitòries de la pel·lícula.

### Premis Oscars de 2014

Hobson va dissenyar la majoria dels elements visuals per a les presentacions a les categories dels Premis Oscar de 2014. Hobson havia treballat als Oscars des del 2009 i va tenir l'encàrrec de crear seqüències de títols distintives i elegants per a vint-i-tres de les vint-i-quatre categories de la cerimònia del 2015. Les seves contribucions incloïen els elements 3D per a la categoria d'efectes visuals i transicions creatives com ara el maquillatge per a les categories d'actuació. Un moment destacat va ser el muntatge a la millor pel·lícula, que va combinar hàbilment imatges icòniques de Birdman i Selma. La seva diapositiva per a American Sniper presentava bales trencant la pantalla per formar la bandera estatunidenca. Un altre aspecte destacat va ser Birdman, on un esbós d'aquarel·la negra es va dissoldre en un estol d'ocells. Aquests dissenys creatius van demostrar la capacitat d'Hobson per superar els límits mentre es manté fidel a l'esperit de cada pel·lícula.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Alberge, Dalya. «How Arnold Schwarzenegger came to star in low budget film Maggie». The Guardian, 13-07-2015. [Consulta: 22 setembre 2024].
* ↑ «Henry Hobson». Art of the Title. [Consulta: 22 setembre 2024].
* ↑ Lodge, Guy. «Film Review: 'Maggie'». Variety, 23-04-2015. [Consulta: 22 setembre 2024].
* ↑ Gingold, Michael. «Q&A: Director Henry Hobson On Schwarzenegger, Breslin And The Makeup Of MAGGIE». Fangoria, 09-05-2019. [Consulta: 22 setembre 2024].
* 1 2 Busch, Anita. «Oscars: The Creative Team Behind Those Stylish Graphics». Deadline Hollywood, 23-02-2015. [Consulta: 22 setembre 2024].
* ↑ Bennett, Laura. «Meet the Graphic Design Mastermind Behind the Best Part of the Oscars». Slate, 23-02-2015. [Consulta: 22 setembre 2024].