OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El Regreso

El Regreso va ser un grup de pop format per cinc components mallorquins fundat a finals dels anys 80.
El cantant, el bateria, el teclat i el guitarrista varen ser els fundadors, juntament amb Josep Lluís que tocava el baix i formaren un grup anomenat KGB, més tard Pedro va abandonar el grup i el cantant i el bateria juntament amb la resta dels actuals components van formar El Regreso. L'any 1989 significà un important punt de partida, que s'inicia amb l'edició del seu primer single anomenat Atracción Fatal el seu més sonat èxit i compost per l'anterior teclat Pedro Cerdà i a la cara B Malos tiempos compost per Andrés Salleras.
Van fer una intensa gira per la majoria de pobles de Mallorca i les Illes en general en el seu inici, arribant a ser coneguts a nivell nacional, sonaren pels 40 Principales arribaren a tenir fins a 3 cançons del primer LP dintre dels 10 primers discs més importants del territori nacional. Cal destacar el número 7 de Quiero Volverte a Ver de 40 Principales. L'edició Atraccion fatal els va portar a tenir 20 clubs de fans distribuïts per tot Espanya i realitzar la primera gira completa, 196 concerts, arribant a tocar a totes les províncies de la peninsula, i compartir escenari durant mesos amb artistes del nivell d'Alejandro Sanz, Revolver, Sergio Dalma, Tam Tam Go, etc. Ja pensant en el següent àlbum van iniciar una gira per les principals TV d'àmbit nacional actuant en tots els programes de moda d'aquell any.
Una Vida Por Tu Amor, és el nom del segon àlbum, el qual va tenir molta més repercussió fora de Mallorca que dintre. D'aquest àlbum es varen extreure 3 singles: Nadie como Tu, Ven y Escúchame i Una vida por tu amor, aconseguint bona crítica i entrada de totes les cançons dintre de la llista de 40 Principales.
El grup definitiu, el formaven cinc components masculins, el cantant Andrés Salleras, el baixista, José Luís Arrom, guitarrista Rafa Salmerón, bateria Miguel Brotons i, teclats Oscar López. El grup es va dissoldre l'any 1994.

## Discos

* Discogràfica Blau, Atracción Fatal. Single referència: S-060
* Discogràfica Blau, Aquella Historia
* Discogràfica B.B Records, Atraccion Fatal. LP referència: LP-005-91
* Discografica Salamandra, Una Vida Por Tu Amor
# La Paz Fútbol Club

El La Paz Fútbol Club va ser un club de futbol bolivià de la ciutat de La Paz que es va fundar el 30 de maig de 1989. Abans del nom actual va ser conegut com a Atlético González. Va pujar a la primera divisió l'any 2003. Els deutes econòmics van portar el club a la desaparició el 21 de setembre de 2013.

## Palmarès

* Copa Simón Bolívar (segona divisió):
** 2003

## Referències

* ↑ Jorge Asturizaga. «La ANF elegirá al sustituto de La Paz en el Nacional B». La Razón, 18-09-2013. Arxivat de l'original el 2013-12-27. [Consulta: 20 març 2018].
* ↑ «Bolivia - Cup Tournaments». rsssf. [Consulta: 16 desembre 2017].
# William Chalfant

William Chalfant (Mount Pleasant, 22 de juny de 1854 - Springfield, 31 de juliol de 1930) va ser un jugador de roque estatunidenc. Va competir en el torneig del roque en les Olimpíades d'Estiu de 1904, finalitzant en 4a posició.

## Referències

* ↑ «William Chalfant». Olympedia. [Consulta: 17 febrer 2021].
# Pilar Mazzetti Soler

Pilar Elena Mazzetti Soler (Lima, 9 de setembre de 1956) és una metgessa cirurgiana i neuròloga peruana. És Ministra de Salut del Govern de Martín Vizcarra des del 15 de juliol de 2020, càrrec que va assumir durant el context de la pandèmia per COVID-19 al Perú.
Anteriorment, Mazzetti havia ocupat el mateix càrrec de 2004 a 2006 durant el Govern d'Alejandro Toledo. Així mateix, va ser també ministra de l'Interior de 2006 a 2007 al Segon Govern d'Alan García Pérez, sent l'única dona a ocupar aquest càrrec.

## Referències

* ↑ «Pilar Mazzetti, neurogenetista: "Las especies puras son más débiles que las mestizadas"». Perú 21, 01-02-2019. [Consulta: 11 setembre 2019].
* ↑ «La Mente Femenina». Arxivat de l'original el 27 d'abril de 2014. [Consulta: 28 setembre 2015].
* ↑ ¡Auditoría total a ministra Mazzetti!
* ↑ «Pilar Mazzetti Soler: “Un ministro es un fusible”». Arxivat de l'original el 29 de setembre de 2015. [Consulta: 28 setembre 2015].
# Yidnekatchew Tessema

Yidnekatchew Tessema (Jimma, 11 de setembre de 1921 - Addis Abeba, 19 d'agost de 1987) (Amharic: ይድነቃቸው ተሠማ) és un exfutbolista etíop de la dècada de 1950.
Fou el pioner del futbol al país, traduint les regles del joc al idioma amharic per l'Oficina d'Esports Nadius. També fou l'impulsor de la creació de la federació. També fou important en la creació de la Confederació Africana de Futbol a finals dels 1950s.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Etiòpia. Pel que fa a clubs, destacà a Saint-George SA, on jugà durant més de vint temporades.
Fou vicepresident de la CAF entre 1964 i 1972 i president de 1972 i 1987. També fou membre del Congrés de l'Esport Africà, del Comitè Olímpic Internacional, de FIFA i predient del Comitè Olímpic Africà.

## Referències

* ↑ Paul Rambali. Barefoot Runner. Profile Books, 2008, p. 44–. ISBN 1-84668-653-9.
* ↑ Paulos Milkias. Ethiopia. ABC-CLIO, 2011, p. 376–. ISBN 978-1-59884-257-9.
* ↑ Xinhua News Bulletin. Xinhua News Agency, Hongkong Branch, 12 octubre 1985.
* ↑ Yidnekatchew Arxivat 2009-06-08 a Wayback Machine., obituary on St. George's FC website
* ↑ «Tales of Arada an article by Yidenkachew Tessema». Arxivat de l'original el 2015-09-24. [Consulta: 18 febrer 2020].
* ↑ Haile Gabriel Dagne. Das entwicklungspolitische Engagement der DDR in Äthiopien: eine Studie auf der Basis äthiopischer Quellen. LIT Verlag Münster, 1 gener 2004, p. 81–. ISBN 978-3-8258-7519-0.
# Yvonne Aki-Sawyerr

Yvonne Aki-Sawyerr OBE (Freetown, 30 de desembre de 1960) és una política de Sierra Leone, que exerceix d'alcaldessa de Freetown des de 2018.

## Trajectòria

Va néixer i créixer a Freetown, la capital de Sierra Leone. Va estudiar a St. Joseph's Secondary School a Freetown, on va ser delegada i capitana de Casa Loreto.
El 1988 es va graduar amb honors en Economia al Fourah Bay College. A la universitat, va ser membre activa de l'Associació Internacional d'Estudiants en Economia i Administració (AIESEC) i l'any 1988 es va convertir en la primera africana del Comitè d'Intercanvi Internacional de l'AIESEC a Brussel·les.
Va aconseguir un màster en Política i Relacions internacionals de l'Economia mundial a la London School of Economics. El 1993 va rebre la seva certificació de l'Institut de Charted Comptables a Anglaterra i Gal·les.

### Carrera política

Entre gener de 2016 i setembre de 2017 va liderar l'equip d'execució de les prioritats de recuperació del president, la segona fase d'un programa de múltiples parts interessades per impulsar la recuperació socioeconòmica sostenible a Sierra Leone després del brot del virus d'Ebola. Va liderar el disseny i implementació d'un enfocament innovador per a la prestació de serveis públics que va facilitar, coordinar i recolzar les activitats d'onze ministeris, departaments i agències en set sectors prioritaris per aconseguir metes específiques durant un període de 15 mesos.
L'any 2018 es va convertir en alcaldessa de Freetown, després d'obtenir un total de 309,000 vots que representaven el 59.92% de la comunitat.
El gener de 2023, Yvonne Aki Sawyerr es presentarà per un altre mandat a les eleccions de juny de 2023..

### Vida personal

Aki-Sawyerr està casada i té dos nens.

## Premis i reconeixements

Aki-Sawyerr va desenvolupar i implementar una estratègia per posar fi al brot del virus d'Ebola a Sierra Leone i la seva contribució va ser reconeguda pel seu treball en amb la Medalla d'Or de l'Ebola, lliurada pel president de la República de Sierra Leone, Ernest Bai Koroma, el desembre de 2015. Va ser nomenada oficial de l'Ordre de l'Imperi Britànic (OBE) per la reina Elisabet II del Regne Unit al gener al 2016.
Va aparèixer a la llista de les 100 Dones de la BBC anunciada el 23 de novembre de 2020.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Yvonne Aki-Sawyerr is the First Female Mayor in Sierra Leone Since 1980» (en anglès), 08-03-2018. Arxivat de l'original el 27 de juny 2018. [Consulta: 27 juny 2018].
* 1 2 3 4 5 6 «Yvonne Aki-Sawyerr - APC Mayoral Candidate» (en anglès). Yvonne4Mayor.com. Arxivat de l'original el 2020-07-31. [Consulta: 27 juny 2018].
* ↑ «BBC 100 Women 2020: Who is on the list this year?» (en anglès). BBC.com, 23-11-2020. [Consulta: 30 novembre 2020].

## Enllaços externs

* TED.com - Fitxa biogràfica (anglès)
* Fòrum Mundial Econòmic - Articles seus (anglès)
* Banc Mundial - Fitxa biogràfica Arxivat 2020-12-12 a Wayback Machine. (anglès)
# Zalava

Zalava (títol original: زالاوا) és una pel·lícula dramàtica de terror iraniana del 2021 dirigida per Arsalan Amiri i escrita pel mateix Amiri, Ida Panahandeh i Tahmineh Bahramalian. La pel·lícula es va projectar per primera vegada al 39è Festival Internacional de Cinema de Fajr, on va obtenir sis nominacions i va rebre quatre premis. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

L'any 1978, els habitants d’un poblet anomenat Zalava afirmen que hi ha un dimoni entre ells. Massoud, un jove sergent de gendarmeria, arresta un exorcista que està intentant alliberar el poble del dimoni.

## Repartiment

* Navid Pourfaraj com el sergent Masoud Ahmadi
* Pouria Rahimi Sam com a Amardan
* Hoda Zeinolabedin com a Malihe
* Baset Rezaei com a Younes
* Fereydoun Hamedi com a Amous
* Shahou Rostami com a Khalaj
* Mahsa Hejazi com la filla d'en Khalaj
* Leila Beigi com a Leila
* Zahed Zandi com el sergent Amini
* Saleh Rahimi com a Arhim
* Hadi Ahmadi com a soldat
* Darioush Karim Raouf com a poble de Zalava
* Salar Zarei com a poble de Zalava
* Masoud Beigi com a poble de Zalava
* Kordowan Boustan com a músic
* Varya Amini com a poble de Zalava
* Asad Houshman com a poble de Zalava
* Azin Kananian com a poble de Zalava
* Romina Haji Hosseini com a poble de Zalava
* Narin Malek com a poble de Zalava
* Keyvan Sheikh Ahmadi com a poble de Zalava

## Referències

* ↑ «Zalava» (en anglès). LevelK ApS Film Sales. [Consulta: 15 novembre 2021].
* ↑ «پخش بین‌المللی "زالاوا" به کمپانی دانمارکی رسید» (en persa). ایسنا, 10-09-2021. [Consulta: 15 novembre 2021].
* ↑ Simon, Alissa. «‘Zalava’ Review: Scientific Beliefs Clash With Superstition in Iranian Horror Entry» (en anglès americà), 10-09-2021. [Consulta: 15 novembre 2021].
* ↑ «.: Iranian Movie DataBase فيلم زالاوا :.». www.sourehcinema.com. [Consulta: 15 novembre 2021].
* ↑ «معرفی برندگان سیمرغ بلورین سی و نهمین جشنواره فیلم فجر» (en persa). خبرآنلاین, 10-02-2021. [Consulta: 15 novembre 2021].
* ↑ «Zalava». ésAdir. [Consulta: 8 desembre 2022].
* 1 2 Zalava a la Base de dades de cinema en català
# Friedrich Hermann Reiser

Friedrich Hermann Reiser (Gammertingen, 20 de gener de 1839 - Rheinfelden, 22 de febrer de 1879) fou un músic alemany.
Era filla del músic i escriptor Heinrich Reiser (1805-1889) i germà del també músic August Friedrich Reiser (1840-1904). A la ciutat on va viure fins a la seva mort fou organista i director de la banda de música. Va compondre música religiosa i algunes misses fàcils. També va escriure dos mètodes per aprendre el piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 50, pàg. 415. (ISBN-84-239-4550-2)
# Harem (pel·lícula)

Harem és una pel·lícula francesa dirigida per Arthur Joffé, estrenada el 1985.

## Argument

Diane és una jove nord-americana, que és segrestada per un xeic àrab i resta captiva en el seu harem. Al principi, ella tracta d'escapar, però amb el temps s'enamora del seu captor, i els dos passen uns dies en un hotel. Llavors Diane torna a Nova York, a l'espera de reunir-se amb el príncep Selim, però quan aquest està a punt de tornar al desert, és assassinat per un dels seus servents.

## Repartiment

* Nastassja Kinski: Diane
* Ben Kingsley: Selim
* Dennis Goldson: Massoud
* Michel Picaplets: Senyor Raoul
* Zohra Sehgal: Affaf
* Juliette Simpson: Zelide
* Rosanne Katon: Judy
* Norman Chancer: L'enginyer americà
* Maurice Lamy: Mehmet

## Premis

* César al millor vestuari 1986 per Olga Berluti i Catherine Gorne-Achdjian.

## Nominacions

* César a la millor primera pel·lícula 1986 per Arthur Joffé.

## Referències

* ↑ «Harem». The New York Times.
# Krasnoznàmenka (Leningrad)

Krasnoznàmenka (en rus: Краснознаменка) és un poble (possiólok) de l'óblast de Leningrad, a Rússia, que el 2017 tenia un habitant, pertany al districte de Víborgski. Fins al 1948 la vila es deia Riikhissiúria.

## Referències

* ↑ Административно-территориальное деление Ленинградской области. — Лениздат, 1990, ISBN 5-289-00612-5, стр. 58
* ↑ https://www.komandirovka.ru/cities/gorkioku/
# Angioplàstia

L'angioplàstia és un procediment mèdic que consisteix a introduir un petit catèter de baló per dilatar una artèria obstruïda (totalment o parcialment) com a resultat final de l'ateroesclerosi, amb la finalitat de restaurar el flux sanguini. Un globus (el baló) buit i col·lapsat en una guia d'ànima metal·lica, conegut com un catèter amb baló, es col·loca a nivell d'un tram estret de l'artèria i després s'infla a una mida fixa utilitzant pressions d'aigua d'unes 75-500 vegades la pressió arterial normal (de 6 a 20 atmosferes). Les forces d'expansió del baló en l'interior de l'artèria dilaten la placa ateroscleròtica i la paret muscular que l'envolta, aconseguint millorar el flux, llavors el globus es desinfla i es retira. Es pot inserir un Stent en el moment de retirar el baló per assegurar que el vas roman obert. Aquesta tècnica va aparèixer el 1977 introduïda pel doctor Andreas Grüntzig.
És un procediment habitual en pacients amb hipertensió renovascular i insuficiència renal. Comparada amb tractaments quirúrgics, l'angioplàstia presenta un risc menor, i tendeix a afavorir la funció renal a llarg termini. Per altra banda, l'angioplàstia també es pot utilitzar en malalties coronàries i revascularització de miocardi, tot i que està contraindicada en casos de risc, i en presència d'estenosi. En el cas d'estenosi de caròtide, l'angioplàstia amb Stent té un efecte menor a curt termini, i un efecte similar a mitjà i llarg termini al d'una endoarteriectomia.

## Referències

* ↑ Chhabra L; Zain MA; Siddiqui WJ «Angioplasty». StatPearls Publishing, 2019. PMID: 29763069 [Consulta: 29 novembre 2024].
* ↑ Schmilowski, E. von; Swanton, R. H.. Essential Angioplasty (en anglès). John Wiley & Sons, 2012, p.viii. ISBN 047065726X.
* ↑ Balzer KM, Pfeiffer T, Rossbach S, et al «Prospective randomized trial of operative vs interventional treatment for renal artery ostial occlusive disease (RAOOD)». Journal of Vascular Surgery, 49, 3, 2009, pàg. 667-675. DOI: 10.1016/j.jvs.2008.10.006. PMID: 19135837 [Consulta: 29 novembre 2024].
* ↑ Bravata DM, Gienger AL, McDonald KM, et al. «Systematic review: the comparative effectiveness of percutaneous coronary interventions and coronary artery bypass graft surgery». Ann Intern Med, 147, 10, 2007, pàg. 703-16. DOI: 10.7326/0003-4819-147-10-200711200-00185. PMID: 17938385 [Consulta: 29 novembre 2024].
* ↑ The Bypass Angioplasty Revascularization Investigation (BARI) Investigators «Comparison of Coronary Bypass Surgery with Angioplasty in Patients with Multivessel Disease». N Engl J Med, 335, 4, 1996, pàg. 217–25. DOI: 10.1056/NEJM199607253350401. PMID: 8657237 [Consulta: 29 novembre 2024].
* ↑ Meier P, Knapp G, Tamhane U, Chaturvedi S, Gurm HS «Short term and intermediate term comparison of endarterectomy versus stenting for carotid artery stenosis: systematic review and meta-analysis of randomised controlled clinical trials». BMJ, 340, 2010. DOI: 10.1136/bmj.c467. PMID: 20154049 [Consulta: 29 novembre 2024].

## Vegeu també

* Angioplàstia coronària percutània
# Vilamblard

Vila Amblard (en francès Villamblard) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 815 | 799 | 841 | 823 | 813 | 823 | 892 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1980- | Jean Fourloubey | PS |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 27 novembre 2010].
# Pierre François Riga

Pierre François Riga (Lieja, 21 de gener de 1831 - Schaerbeek, 18 de gener de 1892) fou un compositor való.
Va ser alumne de Fétis, Lemmens i Hanssens (junior) en el Conservatori de Brussel·les, i després va aconseguir la plaça de mestre de capella de l'església dels Germans Minims de la capital belga. Es dedicà principalment a la composició de música religiosa, havent-se cantat les obres d'aquest gènere no tan sols al seu país, sinó també a França, Alemanya i el Regne Unit.
Entre les seves obres cal destacar una Missa a quatre veus d'home i orquestra, i un Tedeum, notables pel caràcter i la saviesa del desenvolupament. També deixà una Scène maritime, per a solos, cor i orquestra, 3 obertures per a orquestra, motets i melodies vocals i nombroses composicions per a piano i d'altres instruments.
La seva esposa, Constance Clotildes Florence Riga, es distingí com a pianista.
Schaerbeek té una square François Riga al barri de Helmet des de 1909. La seva música va ser completament oblidada un segle després.

## Referències

* ↑ (neerlandès) Geschiedenis van de straat (consultat el 20 de maig de 2022)

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 51, pàg. 556. (ISBN-84-239-4551-0)
* Geïllustreerd muzieklexicon, amb la col·laboració de Sem Dresden, Wouter Hutschenruijter, Willem Landré, Alexander Voormolen i Henri Zagwijn; publicat el 1932/1949 per J. Philip Kruseman, La Haia; pàgina 631
* Jozef Robijns i Miep Zijlstra, Algemene Muziek Encyclopedie part 8, Unieboek 1980, pàgina 314
* Fétis: Biographie universelle des musiciens (supplément et complément), París 1880
# Carlos Pérez de Rozas i Arribas

Carlos Pérez de Rozas i Arribas (Barcelona, 7 de maig de 1948 – Madrid, 10 d'agost de 2019) fou un fotògraf i periodista català.

## Biografia

Provinent d'una nissaga de fotoperiodistes d'origen madrileny, inicià la seva carrera professional de la mà del seu pare, Carlos Pérez de Rozas y Sáenz de Tejada. El 1965 començà els estudis de periodisme a l'Escola de l'Església de Joan Alemany i Esteve.
L'any 1970 començà a treballar a la revista Destino. Des de 1975 fins a 1986 tingué càrrecs de responsabilitat en l'àrea de disseny del Diari de Barcelona. El 1978 formà part de l'equip fundador d'El Periódico de Catalunya, on fou cap de secció i des del 1984 redactor en cap. També participà en l'inici de l'edició catalana del diari El País.
Treballà a l'equip directiu de La Vanguardia del 1986 al 2008. Participà activament en el redisseny del diari del 1989 i després passà a ser director adjunt fins al 2008. El 1992 participà en el redisseny de Mundo Deportivo. Des del 2008 col·laborà amb l'estudi Cases i Associats en projectes a Europa i l'Amèrica Llatina, i participà en diversos espais de Mundo Deportivo, 8TV, TV3, BTV i Catalunya Ràdio.
Fou professor universitari de periodisme a la Universitat Autònoma de Barcelona (1976-1992), a la Universitat Pompeu Fabra (1992-2013), a la Universitat Ramon Llull i a la Universitat Internacional de Catalunya.
El 2015 l'Arxiu Fotogràfic de Barcelona dedicà una exposició retrospectiva a tot el fons fotogràfic familiar.

## Referències

* ↑ «Carlos Pérez de Rozas Arribas». Mèmora. [Consulta: 9 octubre 2019].
* ↑ «Mor el fotoperiodista Carlos Pérez de Rozas». El Periódico de Catalunya, 10-08-2019 [Consulta: 10 agost 2019].
* ↑ «Carlos Pérez de Rozas i Arribas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Vall, Toni «La sort segons el gran De Rozas». Ara, 18-07-2015 [Consulta: 20 juliol 2015].
* 1 2 3 «Instants per compartir. El periodisme a través d'imatges». Periodistes.org 2014. Col·legi de Periodistes. Arxivat de l'original el 22 de juliol 2015. [Consulta: 20 juliol 2015].
* ↑ Alós, Ernest «Pérez de Rozas, reivindicat com un dels grans fotògrafs de la República». El Periódico de Catalunya, 12-11-2015.
# Miltiades Caridis

Miltiades Caridis (en grec: Μιλτιάδης Καρύδης) (Gdańsk (Polònia), 9 de maig, 1923 - Atenes (Grècia), 1 de març, 1998), va ser un director d'orquestra alemany-grec.

## Biografia

Caridis va néixer a Gdansk de mare alemanya i pare grec. Va créixer a Dresden fins que la família es va traslladar a Grècia el 1938. Caridis va començar els seus estudis musicals durant la guerra al Conservatori d'Atenes i els va completar després de la guerra a la Universitat de Música i Arts Escèniques de Viena fent l'examen de direcció amb Hans Swarowsky.
Va començar la seva carrera a l'Òpera de Colònia i a l'Òpera de Graz i va dirigir a l'Òpera Estatal de Viena durant set anys. De 1960 a 1967 va ser director titular de la Philharmonia Hungarica. Després va dirigir la Filharmònica d'Oslo de 1969 a 1971 i l'Orquestra Tonkünstler de la Baixa Àustria de 1975 a 1981. Com a director freelance, va treballar amb moltes altres orquestres i cors d'arreu del món i va participar en importants festivals. Des de 1995 va dirigir l'Orquestra de la Ràdio Grega; el febrer de 1998 va patir un ictus durant un assaig d'aquesta orquestra, al qual va sucumbir pocs dies després a l'edat de 74 anys a Atenes.
El seu nebot Constantinos Carydis va seguir els seus passos i ja dirigia a l'Òpera Estatal de Viena als 32 anys.

## Premis

* 1981: Medalla Béla Bartók pels seus serveis a la difusió de l'obra de Bartók, atorgada a Budapest
* 1991: Premi de l'Acadèmia d'Atenes per la seva obra musical completa
* 1997: Gran Condecoració d'Honor en Plata pels serveis a la República d'Àustria

## Referències

* ↑ not 1997 (Rizospastis del 4 de març de 1998 (grec) FAZ, obituari del 5 de març de 1998, comunicat de premsa de la Tonkünstler-Orchester Niederösterreich del 3 de març de 1998)
* ↑ Llista de totes les condecoracions atorgades pel President Federal pels serveis a la República d'Àustria des de 1952 (PDF; 6,9 MB)

## Bibliografia

* Elisabeth Th. Hilscher-Fritz: Caridis, Miltiades. A: Oesterreichisches Musiklexikon. Edició en línia, Viena 2002 i següents, ISBN 3-7001-3077-5; Edició impresa: Volum 1, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Viena 2002, ISBN 3-7001-3043-0.