OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# RideLondon-Surrey Classic

La RideLondon-Surrey Classic fou una competició ciclista d'un sol dia que es disputà a Londres i als seus voltants. Creada el 2011 com London-Surrey Cycle Classic, va ser una prova preparatòria de la cursa dels Jocs Olímpics de l'any següent. El 2013, la cursa es tornà a disputar adoptant el nom actual i pujant de categoria dins de l'UCI Europa Tour. A partir del 2017 forma part del calendari de l'UCI World Tour. Després de la cancel·lació de les edicions del 2020 o 2021 per la pandèmia de COVID-19 el 2022 tampoc es disputà per la retirada del suport econòmic del Surrey County Council.
Des del 2013, el dia anterior, també es disputa una cursa femenina anomenada RideLondon-Classique. El 2016 s'integrà a l'UCI Women's WorldTour.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| London-Surrey Cycle Classic ||||
| 2011 | Mark Cavendish | Sacha Modolo | Samuel Dumoulin |
| 2012 | No disputada pels Jocs Olímpics |
| RideLondon-Surrey Classic ||||
| 2013 | Arnaud Démare | Sacha Modolo | Yannick Martinez |
| 2014 | Adam Blythe | Ben Swift | Julian Alaphilippe |
| 2015 | Jean-Pierre Drucker | Mike Teunissen | Ben Swift |
| 2016 | Tom Boonen | Mark Renshaw | Michael Matthews |
| 2017 | Alexander Kristoff | Magnus Cort Nielsen | Michael Matthews |
| 2018 | Pascal Ackermann | Elia Viviani | Giacomo Nizzolo |
| 2019 | Elia Viviani | Sam Bennett | Michael Mørkøv |

## Vegeu també

* RideLondon-Classique

## Referències

* ↑ «Prudential RideLondon-Surrey Classic (Gbr) - Cat.1.UWT». [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ «RideLondon-Surrey Classic 2017 to be Great Britain’s first ever men’s UCI WorldTour race - Surrey Live».
* ↑ «RideLondon-Surrey Classic set for stellar field as £88,000 race gets World Tour status | London Evening Standard | Evening Standard».
* ↑ «RideLondon-Surrey Classic joins UCI WorldTour calend...».
* ↑ «Road - Calendar». Arxivat de l'original el 2014-09-05.
* ↑ Route - La Prudential RideLondon-Surrey Classic (2020) est annulée, sur Cyclism' Actu, 22 mai 2020 (consulté le Plantilla:1er juin 2020).
* ↑ Rogers, Owen. «RideLondon Classique confirmed as a three-day Women's WorldTour event in 2022», 08-06-2021.
* 1 2 «RideLondon set to continue from 2022-31 but in new format, Transport for London papers reveal» (en anglès), 04-03-2021.
* ↑ published, Owen Rogers. «RideLondon Classique confirmed as a three-day Women’s WorldTour event in 2022» (en anglès), 08-06-2021. [Consulta: 27 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cqranking.com
# Kaarle McCulloch

Kaarle McCulloch (Campbelltown, Nova Gal·les del Sud, 20 de gener de 1988) és una ciclista australiana, especialista en la pista. Ha guanyat una medalla de bronze als Jocs Olímpics de Londres i tres Campionats del Món. Tots aquests triomfs han estat en la modalitat de Velocitat per equips i fent parella amb Anna Meares.

## Palmarès

* 2007
** Campiona d'Oceania en 500 m.
** Campiona d'Oceania en keirin
** Campiona d'Oceania en velocitat per equips (amb Kerrie Meares)
* 2008
** Campiona d'Oceania en 500 m.
** Campiona d'Oceania en velocitat per equips (amb Kerrie Meares)
** Campiona d'Austràlia en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Austràlia en keirin
** Campiona d'Austràlia en velocitat
* 2009
** Campiona del Món en velocitat per equips (amb Anna Meares)
* 2010
** Campiona del Món en velocitat per equips (amb Anna Meares)
** Campiona als Jocs de la Commonwealth en velocitat per equips (amb Anna Meares)
** Campiona d'Oceania en 500 m.
** Campiona d'Oceania en velocitat per equips (amb Emily Rosemond)
** Campiona d'Austràlia en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Austràlia en keirin
** Campiona d'Austràlia en velocitat
** Campiona d'Austràlia en velocitat per equips (amb Madison Law)
* 2011
** Campiona del Món en velocitat per equips, amb Anna Meares
** Campiona d'Austràlia en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Austràlia en velocitat per equips (amb Cassandra Kell)
* 2012
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics del 2012 en velocitat per equips (amb Anna Meares)
** Campiona d'Oceania en 500 m.
** Campiona d'Oceania en velocitat
** Campiona d'Austràlia en 500 metres contrarellotge
* 2013
** Campiona d'Oceania en velocitat per equips (amb Stephanie Morton)
** Campiona d'Austràlia en 500 metres contrarellotge
** Campiona d'Austràlia en velocitat per equips (amb Stephanie Morton)
* 2014
** Campiona d'Oceania en velocitat per equips (amb Stephanie Morton)
* 2015
** Campiona d'Oceania en 500 m.
** Campiona d'Oceania en velocitat
** Campiona d'Oceania en velocitat per equips (amb Anna Meares)
* 2016
** Campiona d'Oceania en 500 m.
** Campiona d'Oceania en velocitat
* 2017
** Campiona d'Oceania en 500 m.
** Campiona d'Oceania en velocitat per equips (amb Stephanie Morton)

### Resultats a la Copa del Món

* 2008-2009
** 1a a Copenhaguen, en Velocitat per equips
* 2009-2010
** 1a a Manchester, en Velocitat per equips
* 2010-2011
** 1a a Manchester, en Velocitat per equips
* 2011-2012
** 1a a Astanà, en Velocitat per equips
* 2012-2013
** 1a a Aguascalientes, en Velocitat per equips
* 2014-2015
** 1a a Guadalajara, en Velocitat per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo
* Fitxa a cyclebase.nl
# Azzedine Lagab

Azzedine Lagab (Alger, 18 de setembre de 1986) és un ciclista algerià professional des del 2009 i actualment a l'equip Mouloudia Club d'Alger. Ha guanyat diversos campionats nacionals en ruta i en contrarellotge. El 2011 guanyà la general del Tour d'Algèria i el Circuit d'Alger. Ha participat en dues edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 2012 i 2020.

## Palmarès

* 2008
** Campió d'Algèria en contrarellotge
** 1r al Gran Premi de la Banque de l'Habitat
** 1r al Gran Premi de la Vila de Tunis
* 2009
** Campió d'Algèria en ruta
** 1r al Tour d'Alger i vencedor d'una etapa
* 2010
** Campió d'Algèria en ruta
* 2011
** Campió d'Algèria en contrarellotge
** 1r al Tour d'Algèria i vencedor d'una etapa
** 1r al Circuit d'Alger
** 1r al Challenge del Príncep-Trofeu del Príncep
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Faso
* 2012
** Campió d'Algèria en ruta
** Campió d'Algèria en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Algèria
** Vencedor d'una etapa al Kwita Izina Cycling Tour
* 2013
** Campió àrab en contrarellotge
** Campió àrab en contrarellotge per equips
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Ruanda
* 2014
** Campió àrab en contrarellotge
** Campió àrab en contrarellotge per equips
** Campió d'Algèria en contrarellotge
** 1r al Circuit d'Alger
** 1r al Tour de Al Zubarah i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Tour de Blida
** Vencedor d'una etapa al Tour de Constantina
* 2015
** 1r al Tour d'Orània
** 1r al Circuit de Constantina
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Annaba
* 2016
** Campió d'Algèria en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa al Tour del Senegal
** Vencedor d'una etapa al Tour de Faso
* 2017
** Campió d'Algèria en contrarellotge
* 2018
** Campió d'Algèria en contrarellotge
** 1r al Tour d'Algèria
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Ruanda
* 2019
** 1r al Gran Premi Chantal Biya i vencedor d'una etapa
* 2021
** Campió d'Algèria en ruta
** Campió d'Algèria en contrarellotge
** 1r al Gran Premi de la vila d'Oran i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi Velo Erciyes
** Vencedor d'una etapa al Tour de Tipaza
* 2022
** Campió d'Algèria en contrarellotge
* 2023
** 1r al Tour des Zibans i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi de la vila d'Oran
** Vencedor d'una etapa de la Tropicale Amissa Bongo
* 2024
** Campió d'Algèria en ruta
** Campió d'Algèria en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa al Tour de Benín

## Referències

* ↑ «Groupement Sportif des Petroliers». UCI.org. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 1 abril 2020. [Consulta: 2 abril 2020].
* ↑ Redaction Radionet. «Cyclisme-Algérie: Reguigui (GSP) remporte la course en ligne», Vendredi, 24 juny 2011 14:41. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 26 juny 2011].
* ↑ «Azzedine Laagab remporte le Tour d’Algérie». Algerian Press Service, 1er juillet 2011. [Consulta: 2 juliol 2011].
* ↑ «Azzedine Laagab remporte la "Grande boucle" d’Alger». Algerian Press Service, 02-07-2011. [Consulta: 3 juliol 2011].
* ↑ «Olympedia – Azzedine Lagab». [Consulta: 26 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Westley Gough

Westley Gough (Hastings, 4 de maig de 1988) és un ciclista de Nova Zelanda, que actualment corre a l'equip Budget Forklifts.
Especialista en pista, en el seu palmarès destaquen dues medalles de bronze als Jocs Olímpics de Pequín i Londres. Gough va guanyar aquestes dues medalles sense competir en les finals, sinó participant en les rondes qualificatòries.

## Palmarès en ruta

* 2011
** Campió de Nova Zelanda en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa del Tour de Wellington
* 2012
** Vencedor d'una etapa del Tour del País de Savoia

## Palmarès en pista

* 2005
** Campió del món júnior en Persecució per equips, amb Sam Bewley, Darren Shea i Jesse Sergent
* 2008
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics del 2008 en persecució per equips, amb Jesse Sergent, Sam Bewley, Hayden Roulston i Marc Ryan
* 2009
** Campió d'Oceania en Persecució per equips, amb Sam Bewley, Peter Latham i Marc Ryan
* 2012
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics del 2012 en persecució per equips, amb Jesse Sergent, Sam Bewley, Marc Ryan i Aaron Gate

### Resultats a la Copa del Món

* 2010-2011
** 1r a Cali, en Persecució per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Abusejo

Abusejo és un municipi de la província de Salamanca, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. Limita al Nord-est amb San Muñoz, a l'Est amb La Sagrada, al Sud amb Tamames, a l'Oest amb Sepulcro-Hilario i al Nord-oest amb Cabrillas.

## Història

Encara que durant anys es va sostenir, per error derivat de la similitud amb el nom de la localitat de La Rioja de Ausejo, que antigament va ser una de les fortaleses que Sancho VII de Navarra va donar en peça a Alfons VIII de Castella per a garantir el tractat que aquests reis van signar a Guadalajara l'any 1207, la historiografia ha desmentit aquest punt ja que es correspon amb la història de Ausejo (La Rioja) i no amb la de Abusejo (Salamanca), més si es té en compte que en l'època Abusejo no pertanyia a Regne de Castella sinó al Regne de Lleó, regit aquest últim per Alfons IX de Lleó.
D'aquesta manera, la fundació de Abusejo es remunta a la repoblació efectuada pels reis de Lleó en l'Edat mitjana, quedant enquadrat en la Diòcesi de Ciudad Rodrigo després de la creació de la mateixa per part del rei Ferran II de Lleó en el segle xii, denominant-se llavors Agusejo, del qual derivaria el nom actual. Precisament, un document d'aquest regnat, datat el 14 de gener de 1174, recull la primera referència a Abusejo (Aguseio en aquest document), quan aquesta localitat passa a dependre de la diòcesi civitatenca.
En el segle XIX, amb la creació de les actuals províncies en 1833, Abusejo va quedar enquadrat a la província de Salamanca, dins de la Regió Lleonesa.
L'Església parroquial està consagrada a La nostra Senyora de l'Asunción i és de construcció moderna, perquè l'anterior, molt més antiga i de gran valor arquitectònic, va ser demolida en els anys 60.

### Rondalla

'La Migá' narra la història d'uns pastors als quals els va semblar veure un ramat de cabres al lluny i van començar a partir pa per a barrejar-lo amb la llet dels animals. Però per a la seva desgràcia, els animals no eren femelles sinó mascles. Així es van quedar sense pa i sense llet.

## Referències

* ↑ Mínguez, José María (Coord.) (1997). Historia de Salamanca. II Edad Media. Salamanca: Centro de Estudios Salmantinos. Pág. 309
* ↑ José Luis Martín (dir.). «Documentos de los archivos catedralicios y Diocesano de Salamanca (siglos XII-XIII)», 1977. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «La leyenda de la ´La Migá´ de Abusejo, así somos en mi pueblo 2015, La Gaceta de Salamanca». Arxivat de l'original el 19 de octubre de 2017. [Consulta: 22 octubre 2017].

## Enllaços externs

* Enllaç a Wikisalamanca Arxivat 2008-11-21 a Wayback Machine.
# Melinda Gates

Melinda Gates (nascuda el 15 d'agost de 1964 com a Melinda Ann French) és una dona de negocis i filantropa estatunidenca. Es va graduar en Informàtica i Economia per la Universitat de Duke el 1986. Forma part de l'equip directiu del diari The Washington Post i és cofundadora i copresidenta de la Fundació Bill i Melinda Gates.
Poc després de graduar-se es va unir a Microsoft i va participar en el desenvolupament de molts dels productes multimèdia com Publisher, Bob, Encarta o Expedia.
El 1994 va contreure matrimoni amb Bill Gates, fundador i president de Microsoft Corporation, amb qui ha tingut tres fills, i ha passat a ser coneguda com a Melinda Gates.
El desembre de 2005 Melinda i Bill Gates van ser reconeguts com a persones de l'any de la Revista Time conjuntament amb Bono en reconeixement de la seva tasca humanitària així com el Premi Príncep d'Astúries de Cooperació Internacional el maig de 2006.
Fou elegida la número 40 de la llista Forbes de dones poderoses el 2008 i el número 12 el 2006.
Ha contribuït a posar en evidència el desequilibri evident en els sous i el poder de les dones respecte dels homes en la indústria tecnològica de Silicon Valley, que propicien determinades condicions d'abús.

## Honors

* Medalla Presidencial de la Llibertat

## Referències

* ↑ «Melinda Gates Biography» (en anglès). A&E Television Networks, LLC.. [Consulta: 5 febrer 2018].
* ↑ «Office romance: how Bill met Melinda» (en anglès). The Independent, 27-06-2008.
* ↑ The Guardian. Melinda Gates: 'I'm a Catholic, but women need access to contraceptives'
* ↑ The Independent. Catholic Melinda Gates defies the Vatican over birth control funds
* ↑ Kolhatkar, Sheelah «The Disrupters» (en anglès). The New Yorker, 13-11-2017. ISSN: 0028-792X.
* ↑ Obama condecora Michael Jordan amb la Medalla de la Llibertat
# Palau Citterio

El Palau Citterio és un palau de Milà on que, de desembre 2024, hi ha l'exposició del Nou-cent de la Pinacoteca de Brera: és propi prop al Palau de Brera i a l'hort botànic.
Va ser construït per els Citterio del sigle XVIII i pues va ser comprat per els Fürstenberg i per els Rosenberg Colorni. En 1972 esdevé de propietat del Stat italià que vol donar-ho a Brera com a seu d'exposició, però els treballs duren molt i s'interrompen en moltes ocasions i va ser ocupat pel centre social Macao en 2012. Per fi, després dels treballs entre 2012 i 2018 i el seu acabament entre juny i octubre 2024, és obert al públic el 6 de desembre 2024.

## Fonts

* Milano, apre ufficialmente Palazzo Citterio inaugurando la Grande Brera
# Ramon Farguell i Montorcí

Ramon Farguell i Montorcí (Berga, 1769 - valor desconegut) conegut com el Maixerí, va ser un fuster que, entre els anys 1790 i 1795, durant la primera Revolució Industrial catalana, va inventar una nova màquina de filar anomenada berguedana o maixerina, que permetia filar a la vegada amb més d'un fus o pua, incrementant el rendiment. Així, amb les seves 130 pues, avantatjava la spinning jenny de l'anglès James Hargreaves, que només en tenia 40, fet que donà un gran impuls a la indústria cotonera catalana. Això va permetre que, a poc a poc, moltes fàbriques abandonessin les importacions de cotó filat i s'especialitzessin en la filatura.

## Bibliografia

Ribas, Isabel: Màquines i vapors. El procés d'industrialització (segles xviii i xix). Barcelona, Barcanova, 1991; pàg. 44.
# Observatori d'ocells

Un aguait o observatori d'ocells és un refugi, sovint camuflat, que s'utilitza per observar de prop la vida salvatge, especialment els ocells. Tot i que inicialment aquests refugis es construïen per ajudar la caça, actualment són emprats habitualment en parcs i zones humides per ornitòlegs, observadors d'ocells i altres aficionats a la natura que no volen molestar la vida salvatge mentre l'observen.
Una aguait típic s'assembla a un cobert, amb petites obertures, contrafinestres o finestres construïdes en almenys un costat per permetre l'observació.

## Variants

A més dels observatoris tancats fixes, hi ha altres vaiants:
* torres d'observació, que tenen diversos pisos i permeten observacions a gran distància sobre àrees extenses.
* miradors d'ocells, que són simples mampares semblants a una paret d'un aguait típic.
* machans, plataformes cobertes erigides per observar ocells i la vida salvatge als arbres alts o als penya-segats, especialment a l'Índia on originalment eren utilitzades pels caçadors de tigres.
* observatoris portàtils, estructures semblants a tendes de campanya fetes de tela disposades sobre un marc, sovint utilitzades pels fotògrafs.
* Mirador a Gal·les
* Aguait a Gal·les
* Mirador cobert al Japó
* Xarxa de camuflatge a Escòcia
* Aguait a Anglaterra

## Referències

* ↑ «Photographing Birds at Nest», 27-10-2009. Arxivat de l'original el 27 octubre 2009. [Consulta: 30 juliol 2015].
* ↑ «Photography Hides for Nature Photography: Do you need them?». James Doyle Photography. [Consulta: 22 novembre 2017].
# Josep Gil Dòria

Josep Gil Dòria (el Pont de Suert, 11 de juliol de 1876 - Barcelona, 31 d'agost de 1930) fou un polític català, president de la Diputació de Lleida de 1911 a 1913. Fill del notari del Pont de Suert i de la Pobla de Segur, la seva esposa era emparentada amb Jenaro Vivanco Menchaca.
Es llicencià en dret, i cap el 1908 s'establí com a advocat a Lleida. En 1910 es va establir com advocat particular a Barcelona, arribant a fiscal del Jutjat del Sud (1928) i treballà a la Cambra Oficial de Llogaters de Barcelona. En 1915 fou un dels socis de la Companyia General Vidrera d'Arenys de Mar. Políticament, el 1907 fou elegit membre independent del Partit Liberal, amb el que fou escollit diputat de la diputació de Lleida pel districte de Tremp-Vielha; fou reelegit diputat el 1911 i 1915. Va ser nomenat president de la Diputació de Lleida de 1911 a 1913. Fou membre de la Comissió que va redactar les bases de la Mancomunitat de Catalunya de 1911 i el 1914 fou membre de la seva comissió de pressupostos.
En 1916 fou vicepresident segon del Cercle Liberal Autonomista de Barcelona, però de 1926 a 1929 fou membre de la Unión Patriótica de Miguel Primo de Rivera. En 1927 fou nomenat regidor suplent de l'ajuntament de Barcelona i va fundar el Centre de Lleida.

## Referències

* 1 2 3 Gil Dòria, Josep a diputatsmancomunitat.cat
# Unió Internacional d'Ornitòlegs

La Unió Internacional d'Ornitòlegs és una associació científica que aplega ornitòlegs de tot el món. Col·labora amb altres organitzacions científiques, fundacions i institucions. Encoratja ornitòlegs aficionats i professionals en projectes locals. Fomenta la transferència de coneixement entre la recerca bàsica i la recerca aplicada, en particular la protecció de les espècies. És una de les assemblees de científics més antiga encara activa.
És l'hereva del Comité internacional ornitològic (International Ornithological Committee), creat el 1884. En ornitologia, per la natura mateixa dels nombrosos aus migradors, fa menester col·laboració internacional més que en altres branques de la zoologia. A la darreria del segle xix, va ser el neguit dels fundadors, l'alemany Rudolf Blasius i l'austríac Gustav von Hayek de fomentar la recerca internacional, tot i que als principis quedava força limitat als països de parla alemanya i a la sola Europa. A poc a poc es va realment internacionalitzar. El Congrés Ornitològic Internacional de 2010 va decidir rebatejar el nom del Comité en l'actual Unió Internacional d'Ornitòlegs.
A més del congrès, que organitza cada quatre anys, és conegut per la publicació de la IOC World Bird List (Llista dels ocells del món), un document d'accés obert que serveix per facilitar la comunicació mundial en ornitologia en fomentar una nomenclatura comuna que contribueix a l'avenç de la ciència i la conservació de la biodiversitat. Aquesta llista s'actualitza dues vegades per any. A més dels noms científics del la nomenclatura binomial, del 1990 va desenvolupar un vocabulari anglés comú per anomenar els aus. Va caldre quinze anys, per acordar els ornitòlegs dels diferents països de parla anglesa i vèncer els particularismes de cadascú.

## Referències

* 1 2 Elbing, Kerstin. «Professor Franz Bairlein zum Weltpräsidenten der Ornithologen gewählt» (en alemany). Informationsdienst Wissenschaft, 17-09-2010. [Consulta: 5 març 2022].
* ↑ Bock, 2004, p. 881.
* ↑ Bock, Walter J. «Presidential address: three centuries of international ornitology» (pdf) (en anglès). Acta zoologica sinica. China Zoological Society, 50, 6, desembre 2004, pàg. 881-912 [Consulta: 4 març 2020].
* 1 2 Bock, 2004, p. 882.
* ↑ Bock, 2004, p. 883.
* ↑ Gill, Donsker i Rasmussen, 2021.
* ↑ Reedman, Ray. Lapwings, Loons and Lousy Jacks : the How and Why of Bird Names.. Exeter: Pelagic Publishing, 2016. ISBN 978-1-78427-093-3.

## Enllaços externs

* Unió Internacional d'Ornitòlegs - Lloc web oficial
* Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. «IOC World Bird List» (en anglès), 2021. DOI: 10.14344/IOC.ML.12.1. [Consulta: 5 març 2022].
# La Dura Dura

La Dura Dura és una via d'escalada situada a Peramola, Catalunya. Aquesta via d'escalada de dificultat 9b+ està situada sobre un penya-segat de roca calcària a 500 metres d'altitud. La primera ascensió va ser realitzada al febrer 2013 per Adam Ondra i la segona ascenció un mes més tard per Chris Sharma. És la primera via de grau 9b+ que està repetida.

## Descripció

La Dura Dura se situa en el sector d'escalada de Peramola a Catalunya i va ser equipada per Chris Sharma. L'ha nomenat així perquè cada vegada que altres persones li demanaven sobre quina via treballava, Chris responia que aquesta era la dura, però com totes les vies que té en projectes són particularment dures i que no era possible de definir de quina via es tractava, Sharma precisava que aquesta era la dura dura.
La via consisteix en una primera secció de 8 metres composta per quinze moviments d'un estil proper al del bloc. Aquesta secció podria ser també un 9b / 9b+. Es tracta principalment de grans moviments en petits forats seguits per una gran regleta, recolzats en un moviment dinàmic per posar fi a quatre moviments de dimensió comparable a la 8a. Després d'aquesta part molt física, la via continua en un segon tram de 10 metres de 8c+ que consisteix en moviments dinàmics bastant intensos intercalats per un bloqueig del genoll molt complex, però que permet relaxar-se una mica. Finalment, hi ha una secció tercer més fàcil d'uns 20 metres de dificultat 8b per arribar a la part superior de la via.

## Primeres ascensions

Al febrer 2013, l'escalador txec, Adam Ondra és el primer a aconseguir l'ascensió després de 9 setmanes practicant les preses i mètodes, va necessitar més de 90 intents d'ascensió.
L'ascensió va ser repetida per l'estatunidenc Chris Sharma al març del mateix any.

## Referències

* ↑ «Estas son las vías de escalada más difíciles del mundo» (en castellà). lacrux.com, 16-05-2022. [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ «9b+, las cinco vías más duras de la deportiva mundial» (en castellà). desnivel.com, 09-03-2015. [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ «Chris Sharma repite ‘La dura dura’ 9b+ en Oliana» (en castellà). desnivel.com, 24-03-2013. [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ Yeste-Lizán, Pablo; Gomez-Heras, Miguel; García-Rodríguez, Manuel; Pérez-López, Raúl; Carcavilla, Luis «Surface Mechanical Effects of Wildfires on Rocks in Climbing Areas» (en anglès). Fire, 6, 2, 2-2023, pàg. 46. DOI: 10.3390/fire6020046. ISSN: 2571-6255.
# Heròfil (desambiguació)

Heròfil (desambiguació) és el nom dels següents personatges:
* Heròfil de Calcedònia, metge grec
* Heròfil, veterinari i cirurgià grec