OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lorenzo Bosisio

Lorenzo Bosisio (Marmirolo, 24 de setembre de 1944) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1969 i 1972. Es dedicà principalment al ciclisme en pista.
El 1968, com a ciclista amateur, va prendre part en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic, en què guanyà una medalla de bronze en la persecució per equips, al costat de Luigi Roncaglia, Cipriano Chemello i Giorgio Morbiato.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del Món de ciclisme en pista, d'or el 1968 en persecució per equips, de bronze el 1968 en persecució individual amateur i de plata el 1970 en persecució individual.

## Palmarès

* 1968
** Campionat del món de persecució per equips amateur, amb Giorgio Morbiato, Cipriano Chemello i Luigi Roncaglia
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic en persecució per equips
* 1970
** Medalla de plata en persecució al Campionat del Món de ciclisme en pista

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1969. Abandona

## Referències

* ↑ «BOSISIO Lorenzo». [Consulta: 8 desembre 2024].
* 1 2 «Olympedia – Lorenzo Bosisio». [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Lorenzo BOSISIO» (en italià). [Consulta: 8 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Lorenzo Bosisio a sitiodeciclismo.net
# Casa Felip Colldefors

La casa Felip Colldefors és un edifici situat a la Via Laietana, 12 i els carrers de Manresa, 2 i de la Nau, 2 de Barcelona, inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.

## Història

Va ser projectat per l'arquitecte Ramon Puig i Gairalt com a despatx i oficines de Felip Colldefors, que tenia una fàbrica d'accessoris per a maquinària a l'Hospitalet de Llobregat.
El 2019 va ser rehabilitat per la casa de subhastes Sotheby's.

## Descripció

Consta de soterrani, planta baixa i quatre pisos. La façana s'estructura en tres parts, segons la divisió clàssica (basament, fust i entaulament) i emfasitza la cantonada amb
una petita torre amb tester mixtilini, originalment rematada per una cuculla (avui desapareguda).
Hi destaquen els esgrafiats de Joan Mirambell i Ferran, on es reprodueixen deesses coronades amb cistelles i grans rams de flors que evoquen el món barroc. A la part superior de la porta hi ha la signatura de l'autor.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casa Felip Colldefors». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 «Postal comercial de Felipe Colldefors». todocoleccion.net, 1926.
* 1 2 Jorro, Ignasi «Sotheby’s revuelve el mercado del lujo barcelonés con pisos novecentistas». Crónica, 09-09-2019.

## Enllaços externs

* «Casa Felip Colldeforns». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Sorribes de la Vansa

Sorribes de la Vansa, o Sorribes de Lavansa, és un nucli de població de la Vansa i Fórnols a l'Alt Urgell, a la vall de la Vansa. El poble, cap del municipi de la Vansa i Fórnols, es troba a 995 metres d'altitud, a redós de l'església parroquial de Sant Martí de la Vansa a l'extrem oriental del municipi.
La Festa Major se celebra el primer diumenge d'agost.
Sorribes es troba al sud de la serra del Cadí, per això és una contrada definida per l'aïllament que li produeixen els altius colls que la separen de la resta de l'Alt Urgell.

## Referències

* 1 2 «Sorribes de la Vansa | enciclopedia.cat». [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ «Sorribes de la Vansa». [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ «Sorribes». [Consulta: 8 desembre 2024].
# Tigre de la mar Càspia

El tigre de la mar Càspia (Panthera tigris sbsp. virgata) era una població de tigres que vivia a l'Iran, el Caucas (Armènia), l'Iraq, l'Afganistan, Turquia, Mongòlia, el Kazakhstan, el Kirguizstan, el Tadjikistan, el Turkmenistan i l'Uzbekistan, fins que aparentment s'extingí a finals de la dècada del 1950, tot i que hi ha hagut suposades observacions del tigre més recentment. Antigament es creia que era una subespècie distinta, però el 2009 proves en DNA mitocondrial i nuclear (SNP) revelaren que aquesta població es trobava genèticament emparentada amb el tigre siberià (P. t. altaica). En aquest estudi del 2008, es varen determinar les seqüències del mtDNA i s'hi observà només una diferència, cosa que feu pensar a Driscoll i col·laboradors en un possible aïllament produït al segle xix o xx degut a l'expansió de l'activitat humana que hauria originat l'aïllament geogràfic entre les poblacions de P. t. virgata i P. t. althaica, però no suficient per suposar una important diferenciació genètica que hauria de suposar que el tigre de la mar Càspia formaria part de la mateixa subespècie que el tigre siberià.

## Referències

* ↑ «The Caspian Tiger». [Consulta: 12 octubre 2007].
* ↑ Driscoll, Carlos A.; Nobuyuki Yamaguchi, Gila Kahila Bar-Gal, Alfred L. Roca, Shujin Luo, David W. Macdonald, Stephen J. O'Brien «Mitochondrial Phylogeography Illuminates the Origin of the Extinct Caspian Tiger and Its Relationship to the Amur Tiger» ( PDF) (en anglès). PLoS ONE, Volume 4, Issue 1, 1-2009 [Consulta: 20 juliol 2010].
# Zoològic de Minnesota

El Zoològic de Minnesota, anteriorment Parc Zoològic de Minnesota, és un zoològic ubicat a Apple Valley, Minnesota, Estats Units. Va ser inaugurat el 22 de maig de 1978. La superfície del zoològic és de 196 hectàrees. Actualment compta amb gairebé 4.509 animals, que representen 505 espècies de tot el món. Tots aquests animals viuen en hàbitats dissenyats per imitar els seus hàbitats naturals. El zoològic és un dels dos únics zoològics estatals als Estats Units, l'altre és el Zoològic de Carolina del Nord. Dona la benvinguda a aproximadament 1,3 milions de visitants a l'any.
El Zoològic de Minnesota és operat per l'Estat de Minnesota. El zoològic és membre de l'Associació Mundial de Zoos i Aquaris (AZA) participa als seus Plans de Supervivència d'Espècies, un programa de conservació i cria amb què l'organització intenta salvar de l'extinció espècies en perill d'extinció. El zoològic també és membre de l'Associació Mundial de Zoos i Aquaris (WAZA). En el passat, el zoològic disposava d'un monorriel, amb el qual era possible fer visites guiades pel recinte. La mateixa ruta es reobre com a sender per caminar el 2023.

## Exposicions

El zoològic està dividit en diferents seccions on es classifiquen els animals segons el seu hàbitat:
* Minnesota Trail inclou moltes espècies animals natives de Minnesota, com rentadors, llops i coiots.
* Northern Trail presenta espècies animals de regions al nord del paral·lel 45. Les espècies animals més conegudes aquí inclouen els tigres siberians, els llops mexicà i els rens, en perill d'extinció.
* Tropics Trail inclou una casa on es recrea el paisatge de latituds tropicals i es preserven espècies animals autòctones.
* Russia's Grizzly Coast és una exhibició meitat interior i meitat exterior que presenta animals de l'Extrem Orient Rus i la Península de Kamtxatka.
* Discovery Bay conté diversos aquaris amb un total de més de 4,1 milions de litres d'aigua, en què, per exemple, hi viuen taurons, rajades i estrelles de mar. La secció també inclou un delfinari amb capacitat per a 800 persones on cada dia es fan diferents espectacles.
* Wells Fargo Family Farm és un zoològic familiar per a nens.

## Referències

* 1 2 3 «History & Timeline» (en anglès). Mnzoo.org, 2023. [Consulta: 7 desembre 2023].
* 1 2 «The Minnesota Zoo at a Glance» (en anglès). Mnzoo.org, 2023. [Consulta: 7 desembre 2023].
* ↑ Matt Hickman. «The Minnesota Zoo kicks off transformation of defunct monorail track into elevated pedestrian loop» (en anglès). Archpaper.com. The Architect's Newspaper, 01-04-2023. [Consulta: 7 desembre 2023].
* ↑ «AZA-Accredited Members» (en anglès). Aza.org. AZA, 01-09-2023. [Consulta: 7 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Zoològic de Minnesota - Lloc web oficial (anglès)
# Ethan Mitchell

Ethan Mitchell (Auckland, 19 de febrer de 1991) és un ciclista de Nova Zelanda, especialista en la pista.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata als Jocs Olímpics de 2016, en la prova de Velocitat per equips, i també diverses medalles, tres d'elles d'or al Campionat del món de Velocitat per equips.

## Palmarès en pista

* 2009
** Campió del món júnior en Velocitat per equips (amb Cameron Karwowski i Sam Webster)
* 2010
** Campió de Nova Zelanda en velocitat per equips
* 2011
** Campió d'Oceania en velocitat per equips (amb Simon Van Velthooven i Sam Webster)
* 2013
** Campió de Nova Zelanda en velocitat per equips
* 2014
** Campió del món de velocitat per equips (amb Edward Dawkins i Sam Webster)
* 2015
** Campió d'Oceania en velocitat per equips (amb Edward Dawkins i Sam Webster)
* 2016
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Rio de Janeiro en Velocitat per equips (amb Edward Dawkins i Sam Webster)
** Campió del món de velocitat per equips (amb Edward Dawkins i Sam Webster)
** Campió d'Oceania en velocitat per equips (amb Edward Dawkins i Sam Webster)
* 2017
** Campió del món de velocitat per equips (amb Edward Dawkins i Sam Webster)
** Campió d'Oceania en velocitat per equips (amb Edward Dawkins i Sam Webster)

### Resultats a la Copa del Món

* 2012-2013
** 1r a Aguascalientes, en Velocitat per equips
* 2016-2017
** 1r a Los Angeles, en Velocitat per equips
* 2017-2018
** 1r a Milton, en Velocitat per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Jasmin Glaesser

Jasmin Glaesser o Jasmin Duehring (nom de casada) (Paderborn, Alemanya, 8 de juliol de 1992) és una ciclista canadenca especialista en la pista. Actualment a l'equip Sho-Air Twenty20. Va aconseguir una medalla de bronze als Jocs Olímpics de Londres en Persecució per equips, que va repetir a la mateixa prova als Jocs de Rio. També ha guanyat diverses medalles al Campionat del Món i als Jocs Panamericans.

## Palmarès en pista

* 2011
** Medalla d'or als Jocs Panamericans en Persecució per equips (amb Stephanie Roorda i Laura Brown)
* 2012
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Londres en Persecució per equips (amb Tara Whitten i Gillian Carleton)
* 2014
** 1a als Campionats Panamericans en Persecució
** 1a als Campionats Panamericans en Puntuació
* 2015
** Medalla d'or als Jocs Panamericans en Persecució per equips (amb Kirsti Lay, Laura Brown i Allison Beveridge)
** Campiona del Canadà de Persecució per equips (amb Kirsti Lay, Laura Brown i Allison Beveridge)
* 2016
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Rio de Janeiro en Persecució per equips (amb Allison Beveridge, Kirsti Lay, Georgia Simmerling i Laura Brown)
** 1a als Campionats Panamericans en Puntuació
** 1a als Campionats Panamericans en Persecució per equips

### Resultats a la Copa del Món

* 2012-2013
** 1a a Aguascalientes, en Persecució per equips
* 2013-2014
** 1a a Guadalajara, en Persecució per equips
* 2015-2016
** 1a a Cali i Hong Kong, en Persecució per equips

## Palmarès en ruta

* 2015
** Medalla d'or als Jocs Panamericans en ruta
* 2016
** Vencedora d'una etapa al Tour de Gila

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Montgomery (Virgínia de l'Oest)

Montgomery és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia de l'Oest. Segons el cens del 2000 tenia 1.942 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Montgomery tenia 1.942 habitants, 725 habitatges, i 326 famílies. La densitat de població era de 477,6 habitants per km².
Dels 725 habitatges en un 17,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 28,6% hi vivien parelles casades, en un 13,7% dones solteres, i en un 54,9% no eren unitats familiars. En el 42,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,2% tenia menys de 18 anys, un 33% entre 18 i 24, un 17,9% entre 25 i 44, un 17% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 28 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 111,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.606 $ i la renda mediana per família de 32.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.794 $ mentre que les dones 25.139 $. La renda per capita de la població era de 12.663 $. Entorn del 25,7% de les famílies i el 37,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Montgomery». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Montgomery». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bòr e Silhen

Bòr e Silhen (en francès Boô-Silhen) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 144 | 165 | 164 | 275 | 269 | 271 | 280 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | François Coste | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Bonasa

Bonasa és un gènere d'ocells de la subfamília dels tetraonins (Tetraoninae), dins la família dels fasiànids (Phasianidae).

## Taxonomia

Hi ha controvèrsia sobre la classificació dins aquest gènere, ja que hi ha autors que consideren l'existència de tres espècies, de distribució holàrtica, mentre altres inclouen les dues paleàrtiques al gènere Tetrastes, deixant com única espècie del gènere al grèvol crestat (Bonasa umbellus).

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
* ↑ Alan P. Peterson Classificació dels Gal·liformes a ZOONOMEN Rev. 02-04-2011 (anglès)
# Listrac de Durèsa

Listrac de Durèsa (en francès Listrac-de-Durèze) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 101 | 110 | 115 | 92 | 111 | 113 | 164 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Alain Norbert Pimouguet | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 5 gener 2011].
# Sangaku

Un Sangaku és una tauleta de fusta amb problemes o teoremes de geometria. Eren dipositades en temples o santuaris com a ofrenes votives als déus o com a desafiaments als congregats i visitants, escrits en kanbun, una forma antiga de japonès. Aquestes tauletes son del segle XVII o successius.
Cada tauleta Sangaku conté entre 1 i 10 problemes, i cada problema està format de la següent manera: a dalt (o a la dreta) de la tauleta s'ubiquen les figures geomètriques; a baix (o a l'esquerra) es troben les preguntes i solucions (procediment, resposta, o ambdues si n'hi ha).
Els seus primer estudiosos en el segle xx, van ser els matemàtics Dan Pedoe i Fukagawa Hidetoshi.
* Sangaku de Konnoh Hachimangu (1859)
* Sangaku de Konnoh Hachimangu (1850)
* Sangaku d'Enmanji
* Sangaku de Konnoh Hachimangu (1864)
* Sangaku de Miminashi
* Sangaku d'Isaniwa Jinja (1873)
* Reproducció del Sangaku d'Atsuna
* Sangaku de Tenmangu-Ikeda

## Referències

* ↑ Hidetoshi ! Rothman, 2008, p. 2.
* ↑ Hidetoshi ! Rothman, 2008, p. x.

## Bibliografia

* Hidetoshi, Fukagawa; Tony, Rothman. Sacred Mathematics: Japanese Temple Geometry (en anglès). Princeton University Press, 2008. ISBN 978-0-691-12745-3.
# Prajapati

Prajapati —sànscrit IAST: Prajāpati-Rajjan o Rajanya, devanagari: प्रजापति; «Pare o Senyor de les criatures», «progenitor», «demiürg»— és una deïtat veda de l'hinduisme. És el déu creador, pare dels déus i semidéus, els asures, i els dimonis. El terme també connota molts déus diferents depenent del text hindú, que van des del déu creador fins a ser el mateix Brahma, Vishnu, Xiva, Agni, Indra, Vishvakarma, Bharata, o d'altres. En la literatura i medieval hindú, el terme prajapati és equivalent al concepte metafísic anomenat Brahm (Svayambhu Brahm) o, alternativament, es descriu a Brahm com aquell que abans existia com a Prajapati. El concepte contradictori, variant i evolutiu del personatge en la mitologia hindú reflecteix la diversitat de la seva cosmologia.

## Referències

* ↑ «Prajāpati», Gérard Huet. Dictionnaire Héritage du Sanscrit
* 1 2 Dalal, 2010, p. 311.
* 1 2 Williams, 2008, p. 234–235.
* ↑ Lochtefeld, 2002, p. 518–519.
* ↑ Sullivan, 2003, p. 159-160.
* ↑ Bhattacharji, 1970, p. 322–323, 337, 338, 341–342.

## Bibliografia

* Bhattacharji, Sukumari. The Indian Theogony: A Comparative Study of Indian Mythology from the Vedas to the Puranas. Cambridge: Cambridge University Press, 1970.
* Dalal, Roshen. Hinduism : an alphabetical guide. New Delhi: Penguin Books, 2010. ISBN 9780143414216.
* Lochtefeld, James G. The illustrated encyclopedia of Hinduism.. Nova York: Rosen Publ. Group, 2002. ISBN 9780823931804.
* Sullivan, Bruce M. The A to Z of Hinduism. New Delhi: Vision Books, 2003. ISBN 9788170945216.
* Williams, George M. Handbook of Hindu mythology. Oxford: Oxford University Press, 2008. ISBN 9780195332612.
# Una vegada hi havia... l'espai

Una vegada hi havia... l'espai (en francès: Il était une fois... l'Espace) és una sèrie francesa de dibuixos animats infantils que pertany al conjunt de sèries per a la televisió Una vegada hi havia.... Consta de vint-i-sis capítols de vint-i-cinc minuts de durada cadascun. Va ser creada l'any 1981 per Albert Barillé, per Procidis en coproducció amb la japonesa Eiken, i es va difondre per primera vegada a partir de 1982 a la televisió pública francesa FR3.
La temàtica és filosòfica i antropològica. Moltes històries reprodueixen episodis mitològics i llegendes europees, com David i Goliat, Prometeu, els déus de l'Olimp, la poma de la discòrdia, l'Atlàntida, i els Horacis i els Curacis. També es presenten les grans questions existencials, com l'ordre moral esbiaixat per ésers que es fan passar per déus, la humanitat front a les màquines, els límits de la tecnologia, què és realment els tipus de pau i de democràcia, i com costa que siguin veritables i mantenir-les, etc. Alguns planetes són rèpliques de societats de la Terra en alguna època determinada de la seva història, com per exemple els Inques, i també s'expliquen comportaments socials de certs animals, com les termites i les formigues.
# Capablanca (bandoler)

En Capablanca va ser un dels bandolers més llegendaris del camí ral de Coll de Daví entre el Vallès i el Bages. Armat amb un pedrenyal, estenia la seva capa al mig del camí, s'enfilava dalt d'un arbre o d'una roca i obligava els viatgers a deixar tot el que duien de valor dins la capa; si no l'obeïen, els amenaçava amb el seu pedrenyal. Sota el Paller de Tot l'Any hi ha una escletxa anomenada la cova d'en Capablanca, que segons la llegenda era el seu amagatall. No se sap com va acabar la vida d'en Capablanca.

## Referències

* ↑ Estruga, Lucinda; Rosell, Miquel. Conta'm un conte, d'amor, de gelosia, de riure i altres narracions. Garsineu Edicions, 2002, p. 43. ISBN 8495194392.
* ↑ Verdaguer, Joaquim. Rocaguinarda, un bandoler que va trobar-se el Quixot. Nació Digital, 15/12/2015.

## Enllaços externs

* xtec.net EL CAMÍ RAL DE COLL DE DAVÍ I EL BANDOLER CAPABLANCA
* xtec.net Legendes i contalles del Bages
* Festa.cat El camí ral i el llegendari Capablanca
* Mitcat.net BANDOLERS I LLADRES DE CAMÍ RAL Arxivat 2008-10-13 a Wayback Machine.
# Carbonera (desambiguació)

«Carbonera» té aquests significats:
* Micologia:
** Diferents espècies del gènere Russula, de vegades anomenades genèricament carboneres.
*** Carbonera , carbonera vera o cualbra carbonera gran (Russula nigricans)
*** Carbonera petita (Russula densifolia)
** Carbonera o fredolic gros (Tricholoma portentosum)
* Zoologia
** Mallerenga carbonera o simplement carbonera (Parus major)
* Geografia:
** Serra Carbonera és una serra dels Prepirineus
** Carbonera (la Torre de Cabdella): Estanys de Carbonera o Carboneres és un conjunt de llacs glacials

## Vegeu també

Viccionari
# Vassili Perov

Vassili Perov (Tobolsk, 21 de desembre de 1833 $^{(Julià)}$ - Kuzminki District, 29 de maig de 1882 $^{(Julià)}$), nom complet amb patronímic, Vassili Grigórievitx Perov (rus: Василий Григорьевич Перов), de cognom real Kridener - (rus: Криденер), fou un pintor rus i un dels membres fundadors dels peredvíjniki, un moviment de pintors realistes russos.

## Vida i obra

Vassili Perov va néixer a Tobolsk, i era el fill il·legítim d'un procurador, el baró Grigori Kàrlovitx Kridener. Després de completar un curs a l'escola de l'uiezd d'Arzamàs, va ser traslladat a l'"Escola d'art Aleksandr Stupin", ubicada també a Arzamàs. En 1853 va ser admès a l'Escola de Pintura, Escultura i Arquitectura de Moscou, on va aprendre de diversos artistes de renom.
El 1856 fou guardonat amb una medalla de plata de menor importància pel seu esbós del cap d'un nen, presentat a l'Acadèmia Imperial de les Arts. Més tard, l'Acadèmia li va donar molts altres premis: el 1857 una medalla major de plata pel Comissari de policia rural investigant, una medalla d'or de menor importància per l'Escena en un sepulcre i el Fill d'un diak ascendit a primera rang, i en 1861 una important medalla d'or pel Sermó en un poble.
Va retornar ben d'hora a Moscou, i des del 1865 al 1871 Perov va crear les seves obres mestres La cua a la font, Un dinar al monestir, Últim viatge, Troica, Dilluns de Quaresma, Arribada d'una institutriu, Mestre de dibuix, Una escena en el ferrocarril , Última taverna a la porta de la ciutat, Ocellaire ', Pescador, i Caçadors en repòs.
En els seus quadres s'aprecia la seva democràcia, la seva proximitat al popular, a la vida quotidiana del poble, i també denota sincera compassió cap als humils. Per això, es pot comparar amb dos importants escriptors compatriotes i contemporanis seus: Nikolai Nekràssov i Fiódor Dostoievski, de qui va pintar un famós retrat.
En 1866 va rebre el títol d'acadèmic, i el 1871 el càrrec de professor a l'Escola d'Arts, Escultura i Arquitectura de Moscou. Va ser en aquest període que ell es va unir als peredvíjniki.
Perov va morir el 10 de juny (29 de maig segons el calendari julià) del 1882 al llogaret de Kuzminki (ara part de Moscou) a causa d'una tuberculosi. El seu cos va ser enterrat al Cementiri de Donskoi.

## Obres selectes

* Drapaire a París, 1864
* Troica. Aprenents buscant aigua, 1866
* L'ofegat, 1867
* Al ferrocarril, 1868
* L'ocellaire, 1870
* Nens que dormen, 1870
* Els caçadors en repòs, 1871
* Aleksandr Ostrovski, 1871
* Fiódor Dostoievski, 1872
* La institutriu arribant a la casa del marxant
* L'última taverna a les portes de la ciutat
* Judici de Pugatxov, 1879
* Primers cristians de Kíev, 1880
* Crist al Mont de les Oliveres
* Nikita Pustosviat. Controvèrsies en la confessió de la fe, 1881

## Referències

* ↑ Abbott Gleason. A Companion to Russian History. John Wiley & Sons, 6 d'abril del 2009, p. 135–. ISBN 978-1-4443-0842-6 [Consulta: 8 desembre 2012].

## Enllaços externs

* Perov a la Galeria Olga
* Vassili Perov a la Galeria Tanais