OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Venjança sota zero

Venjança sota zero (títol original en anglès, Cold Pursuit) és una pel·lícula dels Estats Units del 2019 dirigida per Hans Petter Moland amb un guió de Frank Baldwin. La pel·lícula és un remake lliure de Kraftidioten, també dirigida per Moland. És protagonitzada per Liam Neeson, Laura Dern, Emmy Rossum i Tom Bateman. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

En Nelson Coxman, un conductor d'una llevaneu a Kehoe, una tranquil·la estació d'esquí de Colorado, veu com canvia la seva existència quan mor el seu fill Kyle per una sobredosi d'heroïna. Descobreix que han assassinat en Kyle per ordre d'un poderós càrter dirigit per un tal «Viking». Armat amb una ràbia implacable i una artilleria pesant, en Coxman pretén desmantellar el clan bo i assassinant un per un els companys d'en Viking. La seva recerca de justícia es transforma ràpidament en una venjança sense pietat.

## Referències

* ↑ «Venganza bajo cero». Goita què fan, ara!. [Consulta: 2 desembre 2023].
# Saint-Jacques-de-la-Lande

Saint-Jacques-de-la-Lande (bretó Sant-Jakez-al-Lann, gal·ló Saent-Jaq) és un municipi francès situat al departament d'Ille i Vilaine i a la regió de Bretanya. En aquest municipi s'hi situa l'aeroport de Rennes.

## Demografia

Evolució de la població Cassini i INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 788 | 523 | 731 | 788 | 829 | 714 | 772 | 796 | 907 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 924 | 901 | 917 | 930 | 997 | 1 037 | 1 140 | 1 170 | 1 125 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 101 | 1 056 | 1 082 | 1 241 | 1 641 | 1 812 | 2 080 | 2 205 | 3 472 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 4 637 | 6 587 | 6 881 | 6 324 | 6 189 | 7 582 | 9 642 | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1960-1971 | René Vilboux | |
| 1971-1989 | Georges Cano | PS |
| 1989-2007 | Daniel Delaveau | PS |
| 2007- | Emmanuel Couet | PS |
# Ginestars

Ginestars (en occità Ginestars, en francès Ginestas) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.

## Vegeu també

* Le Somail
# Calhavèl

Calhavèl (en francès Cailhavel) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Esparron (Alta Garona)

Esparron (en occità Esparron) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània.
# 10, la dona perfecta

10, la dona perfecta (títol original: 10) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Blake Edwards el 1979. Ha estat doblada al català.

## Argument

En la festa del seu 42è aniversari, George Webber (Dudley Moore), compositor de Hollywood de cançons de varietats, queda tocat per la crisi de la quarantena. La seva companya, la cantant Samantha Taylor (Julie Andrews), no aconsegueix ajudar-lo a sortir d'aquest pas, tampoc el seu col·lega Hugh (Robert Webber). Anant en cotxe, té un enamorament sobtat per Jenny (Bo Derek), veient-la com va cap a l'església per casar-se: espera una ocasió d'aquesta bellesa que qualifica de "11" sobre l'escala d'1 a 10, i no retrocedeix per haver de seguir-la fins a Mèxic, lloc del seu viatge de noces. I de fet, quan el seu marit és rescatat d'un accident de navegació gràcies a ell, George és convidat a la cambra de la bellesa que l'ha fet somiar des de fa alguns mesos.

## Repartiment

* Dudley Moore: George Webber
* Julie Andrews: Samantha Taylor
* Bo Derek: Jenny Hanley
* Robert Webber: Hugh
* Dee Wallace: Mary Lewis
* Brian Dennehy: Donald
* Rad Daly: Josh Taylor
* Max Showalter: El reverend
* Don Calfa: El veí
* John Hancock: Dr. Croce
* Walter George Alton: Larry
* Sam J. Jones: David Henley
* John Hawker: Covington
* Arthur Rosenberg: El farmacèutic
* William 'Bill' Lucking: Primer policia

## Nominacions

* Oscar a la millor cançó per Henry Mancini (música) i Robert Wells (lletra) per la cançó "Song from 10 (It's Easy to Say)".
* Oscar a la millor banda sonora per Henry Mancini
* Globus d'Or a la millor banda sonora per Henry Mancini
* Globus d'Or a la millor pel·lícula musical o còmica
* Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per Julie Andrews
* Globus d'Or al millor actor musical o còmic per Dudley Moore

## Referències

* ↑ esadir.cat. 10, la dona perfecta. esadir.cat.
* ↑ «10». ‘‘The New York Times'’.
# On an Island with You

On an Island with You és una pel·lícula musical americana de Richard Thorpe estrenada el 1948.

## Argument

Un equip de cinema arriba a Hawaii per rodar un musical romàntic. Entre els actors hi ha un tinent d'aviació que està enamorat de l'actriu principal, Rosalind Reynolds (Esther Williams). Ella ja està promesa, però farà tot el possible per aconseguir el seu amor.

## Repartiment

* Esther Williams: Rosalind Reynolds
* Peter Lawford: Tinent Lawrence Y. Kingslee
* Ricardo Montalban: Ricardo Montez
* Jimmy Durante: Jimmy Buckley
* Cyd Charisse: Yvonne Torro
* Leon Ames: Harrison
* Kathryn Beaumont: Penelope Peabody
* Dick Simmons: George Blaine
* Xavier Cugat i la seva orquestra

## Crítica

Joseph Pasternak, que va produir On An Island With You va decidir que era necessari de guarnir les seqüències aquàtiques i com a conseqüència la presenta en una trama i diàleg que deixa fora els altres actors, Peter Lawford, Cyd Charisse i Ricardo Montalban. El guió és compartit per quatre escriptors, a partir d'una història de dos d'ells. El tema és un afer a quatre bandes on els malentesos es resolen en la seqüència final amb un to romàntic de nois i noies, inevitable des del primer minut. Tres dels joves són membres d'una empresa de localitzacions de cinema a Honolulu. El quart, Lawford, és un improbable aviador de la marina que demanar un ball a la Williams. Els defectes d'On An Island With You és no tenir cap idea, però per completar el registre, s'hauria d'observar que Richard Thorpe, el director, mai no va ajudar a pujar el seu nivell. La fotografia en Technicolor, amb la quantitat de paisatge tropical i música suau que hom podria esperar.

## Referències

* ↑ The New York Times. On an Island with You (en anglès). The New York Times, 30 de juliol de 1948.
# Arthur Ahnger

Arthur Ahnger (Raseborg, Uusimaa, 28 de febrer de 1886 - 7 de desembre de 1940) va ser un regatista finlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de bronze en la categoria de 8 metres del programa de vela. Ahnger navegà a bord del Lucky Girl junt a Emil Lindh, Bertil Tallberg, Gunnar Tallberg i Georg Westling.

## Referències

* ↑ «Arthur Ahnger Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 20 febrer 2017].
# Scipione

Scipione és una òpera en tres actes de Georg Friedrich Händel. El llibret, de Paolo Rolli, desenvolupa el tema de la història clàssica conegut com «la clemència d'Escipió».
Es va estrenar el 1726 al King's Theatre de Londres. Per a aquella ocasió, Händel va comptar amb un repartiment del més alt nivell: la diva Francesca Cuzzoni fent de princesa Berenice i els contralts castrati rivals Senesino (en el paper de Luceio) i Antonio Baldi (Scipione).
Es va representar de nou el 1730 al mateix teatre amb alguns canvis en el repartiment.

## Vegeu també

* Llista d'òperes de Georg Friedrich Händel
Òperes de Georg Friedrich Händel :
Almira (1705)
Florindo (1708)
Rodrigo (1707)
Agrippina (1709)
Rinaldo (1711)
Il pastor fido (1712)
Silla (1713)
Teseo (1713)
Amadigi di Gaula (1715)
Acis and Galatea (1718)
Radamisto (1720)
Muzio Scevola (1721)
Floridante (1721)
Ottone (1723)
Flavio (1723)
Giulio Cesare (1724)
Tamerlano (1724)
Rodelinda (1725)
Scipione (1726)
Alessandro (1726)
Admeto (1727)
Riccardo Primo (1727)
Siroe (1728)
Tolomeo (1728)
Lotario (1729)
Partenope (1730)
Poro (1731)
Ezio (1732)
Sosarme (1732)
Orlando (1733)
Arianna in Creta (1734)
Oreste (1734)
Ariodante (1735)
Alcina (1735)
Atalanta (1736)
Arminio (1737)
Giustino (1737)
Berenice (1737)
Alessandro Severo (1738)
Faramondo (1738)
Serse (1738)
Giove in Argo (1739)
Imeneo (1740)
Deidamia (1741)
Semele (1744)
Alceste (1750) :
Oratoris de Georg Friedrich Händel :
Il trionfo del Tempo e del Disinganno (1707)
La resurrezione (1708)
Brockes Passion (1715)
Esther (1732)
Deborah (1733)
Athalia (1733)
Alexander's Feast (1736)
Il trionfo del Tempo e della Verità (1737)
Saul (1738)
Israel in Egypt (1738)
L'Allegro, il Penseroso ed il Moderato (1740)
El Messies (1741)
Samson (1741)
Semele (1743)
Joseph and his Brethren (1743)
Hercules (1744)
Belshazzar (1744)
Occasional Oratorio (1746)
Judas Maccabaeus (1746)
Joshua (1747)
Alexander Balus (1747)
Susanna (1748)
Solomon (1748)
Theodora (1749)
The Choice of Hercules (1750)
Jephtha (1751)
The Triumph of Time and Truth (1757) :
Cantates de Georg Friedrich Händel :
Ero e Leandro (1707)
Clori, Tirsi e Fileno (1707)
Aci, Galatea e Polifemo (1708)
Dalla guerra amorosa (1709)
Apollo e Dafne (1710)
Ode for the Birthday of Queen Anne (1713)
Ode for St. Cecilia's Day (1739) :
# Eospalax smithii

Eospalax smithii és una espècie de mamífer rosegador de la família dels espalàcids. És endèmic de la Xina (Gansu, Ningxia, Shaanxi i Sichuan). S'alimenta principalment d'herba. Els seus hàbitats naturals són els herbassars, les estepes, els camps oberts i, ocasionalment, els camps de conreu. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor de l'explorador J. A. C. Smith.

## Referències

* ↑ Smith, A. T.; Johnston, C. H. Eospalax smithii. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 20 gener 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 383. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'espalàcids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Myospalacinae :
Rhizomyinae :
Spalacinae :
Categoria :
# Alfred Asikainen

Alfred Johan "Alpo" Asikainen (Viipuri, Gran Ducat de Finlàndia, Imperi Rus, 2 de novembre de 1888 - Mäntsälä, Uusimaa, 7 de gener de 1942) va ser un lluitador finlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1911 guanyà el campionat del món de pes mitjà a Hèlsinki.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on guanyà la medalla de bronze de la categoria del pes mitjà de lluita grecoromana. Asikainen va guanyar els quatre primers combats, incloent al final medalla d'or Claes Johansson. A la semifinal va lluitar contra l'estonià Martin Klein, que representava a Rússia, en un enfrontament que va durar onze hores i quaranta minuts, i que continua sent el combat de lluita lliure més llarg de la història. Asikainen va perdre i Klein acabà retirant-se de la final per l'esgotament, amb la qual cosa Johansson va guanyar la medalla d'or.

## Referències

* ↑ «Wrestling Database» (Accés a través del menú desplegable). Foeldeak Professional Sports Equipment. Arxivat de l'original el 27 de juliol 2011. [Consulta: 8 juliol 2012].
* ↑ «Alppo Asikainen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 de novembre 2012. [Consulta: 5 febrer 2017].
* 1 2 Lamont, Tom «The 10: longest encounters». The Guardian, 04-01-2009 [Consulta: 8 juliol 2012].
* ↑ «Wrestling at the 1912 Stockholm Summer Games: Men's Middleweight A, Greco-Roman». Sports-Reference.com. Arxivat de l'original el 12 de novembre 2012. [Consulta: 8 juliol 2012].
* ↑ Scrivener, Peter «Olympic countdown - 11 days - Great grappling». BBC Sport, 28-07-2008 [Consulta: 8 juliol 2012].
# Luçan e Adelhac

Luçan e Adelhac (en francès Lussan-Adeilhac) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-03. [Consulta: 25 agost 2010].
# Lagòs

Lagòs (en francès Lagos) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 331 | 355 | 360 | 346 | 346 | 378 | 370 | 400 | 433 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 448 | 443 | 458 | 450 | 441 | 423 | 418 | 396 | 405 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 406 | 410 | 337 | 303 | 301 | 255 | 243 | 219 | 222 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 234 | 212 | 292 | 373 | 510 | 501 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1945-1947 | Delfourne | |
| 1977-1989 | Lucien Vignau-Loustau | RPR |
| 1989-1995 | Lucien Jacquemont-Collet | PS |
| 1995- | Christian Petchot-Bacqué | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Aleksei Romànov (tsarévitx de Rússia)

Aleksei Nikolàievitx Romànov (en rus: Алексей Николаевич Рома́нов) (Peterhof, 12 d'agost de 1904 - Iekaterinburg, 17 de juliol de 1918) fou l'últim tsarévitx de l'Imperi Rus. Fou el cinquè fill i l'únic mascle nascut del matrimoni de Nicolau II de Rússia i Alexandra de Hessen-Darmstadt. Patia d'hemofília, malaltia hereditària que la seva mare va intentar calmar amb l'ajut del monjo Rasputin. Mentre va durar la monarquia, el tsarévitx va tenir una infància relativament feliç, acompanyava constantment el tsar a les seves revisions militars i era el típic nen de la seva edat, d'aparença bonica, entremaliat i molt actiu.
A causa de la seva hemofília, cada vegada que tenia un accident o un cop, les conseqüències es convertien en un autèntic calvari tant per a ell com per als seus pares.
Va ser l'hereu del tron des del seu naixement fins al 1917. Al març d'aquell mateix any, en produir-se la Revolució Russa, el seu pare va abdicar en favor seu, però prompte va rectificar i renuncià a favor del seu germà Miquel. L'agost de 1917 es va exiliar amb els seus pares i les germanes a Tobolsk (Sibèria), gràcies a la intervenció d'Aleksandr Kérenski, per tal d'allunyar-los del perill que suposava la revolució a la residència familiar de Tsàrskoie Seló, on estaven retinguts des de l'esclat d'aquesta. Després de la Revolució d'Octubre de 1917, a la primavera següent foren traslladats a Iekaterinburg sota arrest de les forces soviètiques, concretament a la casa Ipàtiev, on tota la família, tres servents i el metge particular varen ser brutalment assassinats pels bolxevics, entre la nit i la matinada del 16 al 17 de juliol de 1918. Es trobava als peus del tsar quan aquest va rebre un tret mortal. Va sobreviure a la primera descarrega i després, en ser descobert en vida, quan els altres membres de la família ja eren morts, el van rematar d'un tret al cap.
Estava a punt de complir els catorze anys i es trobava temporalment invàlid a causa d'una infecció al genoll esquerre, conseqüència d'un accident que havia patit. El seu cos va ser cremat junt amb el de la seva germana Maria i després enterrat en una tomba a part quan van sepultar els cossos de la seva família. Després de la caiguda de la Unió Soviètica va sortir a la llum el lloc on hi havia enterrada la família imperial. El 1991 se'n van exhumar els cossos però no es van trobar ni el del tsarévitx ni el de la seva germana Maria. Recentment, a l'agost de 2007, es va anunciar el descobriment dels cossos d'Aleix i Maria, que, després de ser sotmesos a les corresponents proves d'ADN, serien enterrats junt amb els de la seva família a la catedral de Pere i Pau de la Fortalesa de Sant Pere i Sant Pau de Sant Petersburg.
L'Església Ortodoxa Russa el va canonitzar com a màrtir junt amb la seva família el 2001.

## Referències

* ↑ «Los Romanov al completo». Arxivat de l'original el 2007-09-23. [Consulta: 2 setembre 2007].

## Enllaços externs

* Aleksei Nikolàievitx Romànov Informació més detallada Arxivat 2008-01-10 a Wayback Machine. (castellà)
* Vídeo del tsarévitx Aleksei
* Fotografies del tsarévitx Aleksei
# Manuel Luis Pellegrini Ripamonti

Manuel Luis Pellegrini Ripamonti, (Santiago, Xile, 16 de setembre de 1953) és un exfutbolista xilè i actual entrenador de futbol. Va jugar com a defensa central des de 1973 fins al 1986 per la Universidad de Chile, i va destacar per la seva entrega i competitivitat.

## Trajectòria com a entrenador

Com a entrenador, la seva trajectòria l'ha portat per diversos clubs xilens, equatorians i argentins, abans de passar al futbol europeu.
* Universidad de Chile (1987-1989)
* Palestino (1990-1991)
* O'Higgins (1992-1993)
* Universidad Católica (1994-1996)
* Palestino (1998)
* Liga de Quito (1999-2000)
* San Lorenzo (2001)
* River Plate (2002-2003)
* Vila-real CF (2004-2009)
* Reial Madrid CF (2009-2010)
* Màlaga CF (2010-2013)
* Manchester City FC (2013-2016)
* Hebei FC (2016-2018)
* West Ham United (2018-2019)
* Reial Betis (2020-)

## Palmarès
### Universidad Católica

* 1994 Copa Interamericana
* 1995 Copa xilena

### LDU Quito

* 1999 Campionat equatorià

### San Lorenzo

* 2001 Clausura argentina
* 2001 Copa Mercosur

### River Plate

* 2003 Clausura argentina

### Vila-real CF

* 2004 Copa Intertoto
* 2007-2008 Trofeu Miguel Muñoz

### Manchester City

* 2013-14: Premier League
* 2013-14, 2015-16: Copa de la Lliga

### Real Betis

* 2021-22: Copa del Rei de futbol
* 2021-2022 Trofeu Miguel Muñoz

## Referències

* ↑ «Manuel Pellegrini». Goal.com. [Consulta: 30 desembre 2014].
* 1 2 «Pellegrini, Manuel». National Football Teams. [Consulta: 23 setembre 2019].
* ↑ Luciano Canepari. «Pellegrini» (en italià). DiPI Online. [Consulta: 27 octubre 2018].

## Enllaços externs

* Estadístiques a transfermarkt.de (alemany)
* Julio Maldonado. «De central de la 'U' a tècnic de Liga de Quito» (en castellà). La vida de Pellegrini. diari AS, 09-06-2005. [Consulta: 9 juny 2005].|
# The Revolt of Mamie Stover

The Revolt of Mamie Stover és una pel·lícula estatunidenca de Raoul Walsh, estrenada el 1956.

## Argument

Mamie Stover acaba de ser expulsada de San Francisco. S'embarca en un vaixell cap a Honolulu. Durant la travessia, coneix Jim Blair, un americà. Un idil·li comença entre ells. Però en arribar, Mamie descobreix que el seu company de viatge és promès amb Annalee Johnson. Desenganyada, entra com a ganxo en un club nocturn, el Bungalou, casa dirigida amb mà de ferro per Bertha Parchman, secundada per Harry Adkins, personatge menyspreable. Jim torna a veure Mamie, però l'atac de Pearl Harbor esclata, i s'allista per marxar cap al front. En marxar, li promet abandonar aquesta vida. Però l'esquer del guany és el més fort, i Mamie comença a pujar a la jerarquia del Bungalou. Jim torna i s'adona de la situació. En el transcurs d'una última entrevista, trenca amb ella. No li queda a Mamie més que tornar a San Francisco, més pobre que abans.

## Repartiment

* Jane Russell: Àvia Stover
* Richard Egan: Jim Blair
* Joan Leslie: Annalee Johnson
* Agnes Moorehead: Bertha Parchman
* Jorja Curtright: Jackie
* Michael Pate: Harry Adkins
* Richard Coogan: Capità Eldon Sumac
* Alan Reed: Capità Gorecki
* Eddie Firestone: Tarzan

## Referències

* ↑ «The revolt of mamie stover». The New York Times.
# Un noi anomenat Nord

Un noi anomenat Nord (títol original: North) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Rob Reiner, estrenada l'any 1994. Ha estat doblada al català.

## Argument

El jove North és un noi brillant però els seus pares no li fan gaire cas. Decideix de trobar altres pares…

## Repartiment

* Elijah Wood: North
* Bruce Willis: veu del narrador
* Jason Alexander: pare de North
* Julia Louis-Dreyfus: mare de North
* Marc Shaiman: el pianista
* Jussie Smollett: Adam
* Taylor Fry: Zoe
* Alana Austin: Sarah
* Alan Zweibel: Entrenador
* Scarlett Johansson: Laura Nelson
* Dan Aykroyd: Pa Tex
* Jon Lovitz: Arthur Belt
* Graham Greene: el pare de l'Alaska
* Kathy Bates
* Abe Vigoda: l'avi del Alaska
* Alan Arkin: el jutge Buckle
* Kelly McGillis: la mare amish
* Lauren Tom: Sra Ho

## Premis i nominacions
### Premis

* 1995: premi Young Artist per Matthew McCurley

### Nominacions

* 1995: nominacions als premis Young Artist pel film i per Elijah Wood
* 1995: 6 nominacions als premis Premi Golden Raspberry, incloent-hi el de pitjor pel·lícula, director i actor (Willis)
* 1995: nominació als premis Saturn Awards per Elijah Wood

## Al voltant de la pel·lícula

* Scarlett Johansson fa el seu primer paper en aquest film.
* Els crítics americans Roger Ebert i Gene Siskel han elegit Un noi anomenat North pitjor film del decenni 1990.
* El critic The Nostalgia Critic ha atribuït a aquest film el premi al « pitjor acudit de tots els temps ».
* Kelly McGillis té aquí el paper d'una amish després de Witness, estrenada l'any 1985.
* Crítica: "Tan ambiciosa com finalment fallida. Un fill viatja sense sentit darrere d'uns pares ideals. Localitzacions mil i, de la seva mà, el caos"

## Referències

* ↑ «Un noi anomenat Nord». esadir.cat.
* ↑ «North». The New York Times.
* 1 2 3 «trivia». ImdB.
* ↑ Martínez, Luis «North». El País.
# Brutges, Capbís e Mieihaget

Brutges, Capbis e Mieihaget (en francès Bruges-Capbis-Mifaget) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1 650 | 1 441 | 1 501 | 1 774 | 1 849 | 1 782 | 1 784 | 1 771 | 1 720 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1 557 | 1 580 | 1 671 | 1 568 | 1 613 | 1 574 | 1 630 | 1 723 | 1 678 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 583 | 1 529 | 1 438 | 1 123 | 1 100 | 1 050 | 970 | 937 | 859 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 779 | 722 | 850 | 827 | 833 | 915 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Xavier de Canet | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Pardias de Valiròs

Pardias-Pietat (en francès Pardies-Piétat) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 512 | 521 | 448 | 582 | 585 | 587 | 601 | 579 | 584 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 574 | 547 | 559 | 515 | 508 | 484 | 503 | 506 | 484 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 470 | 457 | 404 | 373 | 377 | 374 | 341 | 313 | 287 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 329 | 320 | 303 | 302 | 365 | 377 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Michel Cassou | PS |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-01-18. [Consulta: 4 desembre 2010].
# Croselhas

Croselhas (en francès Crouseilles) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 394 | 356 | 626 | 477 | 404 | 451 | 463 | 444 | 470 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 491 | 413 | 476 | 409 | 405 | 417 | 418 | 394 | 360 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 334 | 290 | 294 | 250 | 229 | 208 | 211 | 216 | 218 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 185 | 173 | 153 | 142 | 152 | 140 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2001 | Émile Pébayle | |
| 2001- | Georges Lamazère | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana