OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sergi Vicente Martínez

Sergi Vicente Martínez (Barcelona, 7 de setembre del 1975) és un periodista català.
Va estudiar periodisme a la Universitat Autònoma de Barcelona i va començar a treballar el 1999 a Televisió Espanyola com a reporter local. Entre 2003 i 2015 liderà la corresponsalia de Televisió de Catalunya a la Xina, la primera d'una televisió d'Espanya. També ha col·laborat amb altres mitjans com l'agència Associated Press o el diari Ara.
Des del gener del 2015 és director de betevé, abans anomenada Barcelona Televisió i Barcelona FM. Durant aquesta etapa betevé ha obtingut les millors audiències de la seva història tant en televisió com en digital gràcies a la cobertura informativa de les protestes per la sentència del 'procés'.

## Referències

* ↑ «Sergi Vicente Martínez» ( PDF). Transparència - Betevé, 1r setembre 2018 [Consulta: 1r març 2022].
* ↑ Busquets, Gemma «‘Sóc més reporter que corresponsal' - Entrevista a Sergi Vicente». El Punt Avuí, 10-03-2012, pàg. 53.
* ↑ Equip del 324. «El corresponsal de TV3 a la Xina, Sergi Vicente, estrena blog al 3cat24». 324.cat. [Consulta: 16 novembre 2013].
* ↑ «Sergi Vicente». El web del Centre de Cultura Contemporània de Barcelona. Arxivat de l'original el 3 de desembre 2013. [Consulta: 24 novembre 2013].
* ↑ «Sergi Vicente, director de BTV». El Punt Avui, 04-12-2014, pàg. 50.
* ↑ «Sergi Vicente». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Loït

Loït (en francès Louit) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 112 | 114 | 99 | 123 | 126 | 129 | 157 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | André Trinc | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Sent Roman e Sent Clamenç

Sent Róman e Sent Clamenç (en francès Saint-Romain-et-Saint-Clément) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 325 | 295 | 260 | 309 | 332 | 358 | 331 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1997- | Philippe Lachaud | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 23 novembre 2010].
# La Bastida de Murat

La Bastida de Murat o La Bastida Fortunièra (en francès Labastide-Murat) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 657 | 687 | 700 | 732 | 610 | 690 | 631 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Lucien-Georges Foissac | PS |

## Personalitats lligades al municipi

* Joachim Murat, mariscal napoleònic
* Fèlix Castanh

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 28 octubre 2010].
# El casament del meu ex

El casament del meu ex (títol original en anglès, Destination Wedding) és una pel·lícula de comèdia dramàtica romàntica estatunidenca del 2018 escrita i dirigida per Victor Levin. És protagonitzada per Winona Ryder i Keanu Reeves com dues persones que es coneixen mentre assisteixen al mateix casament a Paso Robles. Es va estrenar als Estats Units el 31 d'agost de 2018. S'ha doblat al català.

## Sinopsi

En Frank i la Lindsay es coneixen en un avió que els porta a un casament en una regió vinícola del centre de Califòrnia, i la seva relació comença amb el peu esquerre. Per acabar-ho d'adobar, resulta que el nuvi, el germanastre d'en Frank, amb qui té molt mala relació, és l'ex de la Lindsay, que també hi va acabar de mala manera. Després d'acceptar d'ignorar-se mútuament, descobreixen amb indignació que els han aparellat en totes les activitats del cap de setmana i que a l'hotel, els han posat en habitacions contigües. Obligats a conviure, la Lindsay i en Frank descobreixen que, a més de la necessitat de tenir sempre l'última paraula, també tenen el mateix sentit de l'humor i el mateix cinisme davant de la vida i especialment de l'amor.

## Repartiment

* Winona Ryder com a Lindsay
* Keanu Reeves com a Frank
* DJ Dallenbach com a Ann
* Ted Dubost com a Keith
* D. Rosh Wright com la mare d'en Frank
* Greg Lucey com el padrastre d'en Frank
* Clint Dubost com el pare de la núvia
* Donna Lynn Jones com la xicota del padrastre d'en Frank

## Producció

La producció va tenir lloc al centre de Califòrnia l'agost de 2017. La banda sonora de la pel·lícula va ser composta per William Ross. Segons Variety, el pressupost de producció va ser de 5 milions de dòlars.

## Estrena

El novembre de 2017, Aviron Pictures va adquirir els drets de distribució de la pel·lícula, i la va estrenar sota la seva marca Regatta el 31 d'agost de 2018.
El casament del meu ex va guanyar 2,2 milions de dòlars a la taquilla de tot el món.

## Referències

* ↑ Ritman, Alex. «Keanu Reeves, Winona Ryder Team Up for 'Destination Wedding'». The Hollywood Reporter, 30-08-2017. [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ «Programació de TV3». 3Cat, 12-08-2024. [Consulta: 12 agost 2024].
* ↑ Mitchell, Robert. «Keanu Reeves, Winona Ryder Reunite for 'Destination Wedding'». Variety, 30-08-2017. [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ «’47 Meters Down’ Producer Fyzz Facility Recruits Charles Auty | Variety», 03-09-2017. Arxivat de l'original el 2017-09-03. [Consulta: 12 agost 2024].
* ↑ Keslassy, Elsa. «Aviron Pictures Acquires 'Destination Wedding' With Keanu Reeves, Winona Ryder». Variety, 27-11-2017. [Consulta: 2 setembre 2018].
* ↑ Barfield, Charles. «'Destination Wedding' Trailer: Keanu Reeves And Winona Ryder Awkwardly Fall In Love In New Rom-Com». The Playlist, 16-05-2018. [Consulta: 2 setembre 2018].
* ↑ «Destination Wedding». [Consulta: 12 agost 2024].
# Discurs de Posen

S'anomena discurs de Posen a una proclama històrica de Heinrich Himmler, líder de l'Alemanya Nazi, donada a un públic selecte de 60 Gauleiters i Reichsleiter, empresaris i alts funcionaris civils i militars de les Schutzstaffel (SS) al castell de Poznań, el 6 d'octubre de 1943.
L'objectiu d'aquesta era no només informar clarament de l'extermini jueu a l'Assemblea sinó també involucrar-los com a còmplices amb aquesta revelació i estendre la responsabilitat per a la Solució final que s'estava duent a terme.
Aquest discurs també implicà el ministre d'Armaments, Albert Speer, que més tard a les seves memòries, assegurava mai haver estat allí i haver-se retirat al poc d'acabar el seu discurs amb els Gauleiters sobre la necessitat de mà d'obra.
# Xàrivka

Xàrivka o Xàrovka (en ucraïnès Шарівкаi en rus Шаровка) és una vila de la província de Khàrkiv, Ucraïna. El 2021 tenia 1.573 habitants.

## Referències

* ↑ «Про утворення та ліквідацію районів. Постанова Верховної Ради України № 807-ІХ.» (en ucraïnès). , 18-07-2020.
* ↑ «Нові райони: карти + склад» (en ucraïnès). Міністерство розвитку громад та територій України.
# Auliac Devath

Auliac Devath (en francès Oléac-Debat) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 76 | 124 | 103 | 87 | 105 | 105 | 105 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1968-1994 | Etienne Achille-Fould | UDF |
| 1994- | Christian Jouret | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Nantuelh de Tivier

Nantuelh (en francès Nantheuil) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 872 | 826 | 860 | 921 | 932 | 895 | 1.025 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-1997 | Maurice Gouspillou | PCF |
| 1997-2008 | Daniel Blanchard | PCF |
| 2008- | Paul Canler | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 23 novembre 2010].
# Vilanueva de Sent Bard

La Vila Nueva (en francès La Villeneuve) és un municipi francès situat al departament de la Cruesa i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 144 | 125 | 123 | 117 | 94 | 90 | 72 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marie-Claude Mathieu | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2013-01-07 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# El gran dimecres

El gran dimecres (original: Big Wednesday) és una pel·lícula dirigida per John Milius, estrenada el 1978. Ha estat doblada al català. És la tercera pel·lícula de John Milius i probablement una de les millors pel·lícules consagrats al surf. Els elements que Milius desenvoluparà després com a director o guionista són ja presents: elogi de la potència, de la virilitat, però també de la fraternitat i l'èpica i mitificació dels herois, acompanyats per la sublim música de Basil Poledouris.

## Argument

L'acció segueix tres joves surfers amb talent units per un mateix amor del mar però que seran separats pels atzars de la vida: pèrdua de la innocència dels anys 60, Vietnam, responsabilitats creixents, desil·lusions...
La pel·lícula acaba amb el "Big Wednesday", dimecres de 1974 on va ser gravada l'ona més gran (més de sis metres d'alçària) a Califòrnia, ocasió única d'aplegar una última vegada els amics units per un mateix amor a la vida i la seva passió comuna. De 1962 a 1974, és el final d'una era (l'adolescència) i el començament d'una altra ben diferent (l'estat adult) que ens és explicada a través d'una mirada empeltada de nostàlgia i de calidesa, via la crònica del final de la innocència. Allà on no arribava American Graffiti el 1962 i no abordava més que amb vinyetes elusives la continuació de les aventures dels personatges, és aquí tota una explicació de la vida dels herois.

## Repartiment

* Jan-Michael Vincent: Matt Johnson
* William Katt: Jack
* Gary Busey: Leroy Smith
* Sam Neville: Bear
* Hank Worden: Shopping Cart

## Al voltant de la pel·lícula

Un dels surfers de Big Wednesday marxa al Vietnam amb la seva taula sota el braç. Es trobarà en una altra pel·lícula guionitzada per John Milius, Apocalypse Now.

## Referències

* ↑ esadir.cat. El gran dimecres. esadir.cat.
* ↑ «Big Wednesday». The New York Times.
# Birki

Birki o Borki (en ucraïnès Бірки, en rus Борки) és una vila de la província de Khàrkiv, Ucraïna. El 2021 tenia 534 habitants.

## Referències

* ↑ «Про утворення та ліквідацію районів. Постанова Верховної Ради України № 807-ІХ.» (en ucraïnès). , 18-07-2020.
* ↑ «Нові райони: карти + склад» (en ucraïnès). Міністерство розвитку громад та територій України.
# L'amenaça

L'amenaça (títol oroginal en francès La Menace) és una pel·lícula francocanadenca del 1977 dirigida per Alain Corneau i protagonitzada per Yves Montand, Carole Laure i Marie Dubois. Ha estat doblada al català.

## Argument

Henri Savin ha dirigit una empresa de camions per la seva amant, Dominique Montlaur, durant molts anys. Ara té previst deixar-la per Julie Manet, la dona que ha deixat embarassada, i la Dominique està histèrica. Primer amenaça de suïcidar-se, després es presenta a una reunió d'Henri i Julie. La Dominique fa tot el possible per separar Henri i Julie, sense cap resultat. Frustrada pels seus esforços, salta d'un penya-segat i mor. Savin insisteix que ell i Julie menteixin a la policia sobre la trobada, encara que la mort de Dominique va ser un suïcidi i, per tant, no hi van tenir cap relació directa. El detectiu Waldeck investiga la mort de Dominique.

## Repartiment

* Yves Montand - Henri Savin
* Carole Laure - Julie Manet
* Marie Dubois - Dominique Montlaur
* Jean-François Balmer - Waldeck
* Marc Eyraud - Jutge
* Roger Muni - Bruno
* Jacques Rispal - Paco
* Michel Ruhl - Mestre Leverrier
* Gabriel Gascon - Pannequin
* Martin Trévières - Belloc

## Ubicació de la pel·lícula

L'última secció de la pel·lícula es va rodar a Bordeus i la província canadenca de la Columbia Britànica; a la regió de Cariboo, Cypress Mountain i North Vancouver.

## Premis

Marie Dubois va guanyar el César a la millor actriu secundària el 1978.

## Referències

* ↑ Il Mereghetti - Dizionario dei Film 2008. Milano, Baldini Castoldi Dalai editore, 2007. ISBN 9788860731869 p. 1834
* ↑ La menace : la critique du film (1977)
* ↑ L'amenaça a esadir.cat
* ↑ "The Threat" a film by Alain Corneau in Gironde a grandsudinsolite.fr

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Josep Ortí i Moles

Josep Ortí i Moles (València, 1650-1728) fou un poeta i comediògraf en castellà.
Fill de Marc Antoni Ortí i Ballester, fou doctor en lleis a València (1673), secretari de la diputació i regent del Llibre de Memòries de la Ciutat. Va ésser també president de l'Acadèmia de l'Alcàsser. Fou professor de perspectiva en diverses acadèmies, com foren les de la Mare de Déu dels Desemparats, la del marquès de Villatorcas i la del comte de l'Alcúdia. Va ésser perseguit per filipista. Entre les seues comèdies destaquen Bayle de la justícia de amor y desdén (1680), Ayre, tierra y mar son fuego (1682) i El amor y la esperanza en palacio (1690). Compongué també obra religiosa (Oratorio sacro, de 1720 i musicat a cinc veus pel mestre de capella Pere Rabassa) i de circumstàncies (Gozosa esclamación de un valenciano después de la rendición del castillo de Alicante o Triunfos del Rey nuestro Señor y obsequios de Valencia, 1710), així com romanços i cobles. A més, hi ha poesies seues en català disperses en edicions d'aquells anys.

## Referències

* 1 2 Nou Diccionari 62 de la Literatura Catalana. Enric Bou (dir.). Barcelona: Edicions 62, 2000. ISBN 8429747702. Pàg. 530.
* 1 2 Gran Enciclopèdia Catalana (català)

## Bibliografia

* Aguilar Piñal, Francisco, 1991. Bibliografía de autores españoles del siglo XVIII, vol. VI, Madrid, CSIC.
* Mas i Usó, Pasqual, 1993. Justas, academias y convocatorias literarias en la Valencia barroca (1591-1705), València, Universitat.
# Peiriguèra

Peiriguèra (en francès Peyriguère) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 29 | 31 | 30 | 30 | 26 | 25 | 24 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1994- | Françoise Roy | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Savinhac de la Noalha

Savinhac Ledrier (en francès Savignac-Lédrier) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 952 | 809 | 681 | 738 | 737 | 744 | 748 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1929-1971 | Fernand Devaud |
| 1971-1997 | Amédée-Roger Pironon |
| 1997-2001 | Jean Roubinet |
| 2001- | Marguerite Cubertafon |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 24 novembre 2010].
# Salèlas d'Aude

Salèlas d'Aude (en francès Sallèles-d'Aude) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.

## Vegeu també

* enllaç cap al site official del municipi
* Le Somail
# Sant Policarpi

Sant Policarpi (en francès Saint-Polycarpe) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.

## Patrimoni cultural

* Abadia de Sant Policarp, monestir del segle xii catalogat com a monument històric.

## Referències

* ↑ Aquesta forma és la preferida als dos webs consultats sobre toponímia occitana, l'un referit al cantó de Sant Ilari i l'altra al departament de l'Aude. Nogensmenys, la viquipèdia occitana prefereix la forma Sant Policarp
# Josep Antoni Salvà i Miquel

Josep Antoni Salvà i Miquel (Berga, 3 de març de 1918 - Barcelona, 28 de maig de 2007) fou un farmacòleg i metge català, especialitzat en la investigació dins la Farmacologia experimental i autor d'un gran nombre de publicacions científiques relacionades, sobretot en els camps dels antihistamínics, l'aplicació dels esteroides i el de la hipertensió arterial.
Llicenciat en Medicina per la Universitat de Barcelona el 1943 i doctorat a Madrid dos anys més tard en finalitzar la Guerra Civil Espanyola on participà com a sanitari de l'exèrcit republicà, el 1951 es va llicenciar també en Farmàcia. Fou catedràtic a les Universitats de Cadis, València i de Farmacologia Clínica a la Universitat Autònoma de Barcelona, de la que fou vicerector, i director de l'Institut de Biologia Fonamental. Fou també president de l'Acadèmia de Ciències Mèdiques de Catalunya i Balears (2002-2003), de l'Acadèmia de Farmàcia de Barcelona (1990-1994) i membre de la Reial Acadèmia de Medicina de Catalunya, a més de codirector amb Josep Laporte i Salas de la revista Avances en Terapéutica.
La seva tasca com investigador dins la farmacologia el va dur a ser membre d'institucions científiques internacionals, com la Société Française d'Allérgie, la Société Française de Pharmacodynamie et de Thérapie, la International Society of Chemotherapy o la New York Academy of Sciences, a més de col·laborar amb la indústria farmacèutica, desenvolupant fàrmacs com el Trombocid i l'Aneurol. Va escriure llibres i publicacions científiques com Compendio de quimioterapia y antibióticos, Perspectivas actuales de la terapéutica antiinfecciosa, Calci i antagonistes del calci: una nova perspectiva terapèutica o El Repte de la farmacologia, entre d'altres. Se'l distingí amb la Medalla d'Or de l'Institut Barraquer, com Chevalier de l'Orde de les Palmes Acadèmiques de França, amb la Creu del Mèrit de Primera Classe de la República Federal Alemanya o la Medalla Narcís Monturiol de la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Josep Antoni Salvà i Miquel». Galeria de metges catalans. Col·legi Oficial de Metges de Barcelona. [Consulta: 4 setembre 2015].
* 1 2 3 «Josep Antoni Salvà i Miquel». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Ressenya històrica». Departament de Farmacologia, de Terapèutica i de Toxicologia. Universitat Autònoma de Barcelona. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 4 setembre 2015].
* ↑ «Josep Antoni Salvà i Miquel». Col·legi Oficial de Metges de Barcelona.
# Las Condes

Las Condes és una comuna de Xile localitzada a la Província de Santiago, Regió Metropolitana de Santiago. L'àrea és habitada principalment per la classe mitjana-alta i alta. La major part de l'activitat comercial se situa a l'Avinguda Apoquindo que els veïns han etiquetat amb el nom de "Sanhattan ", combinant Santiago amb Manhattan.

## Dades

* Àrea: 99.4 km²
* Població: 249,893 (2002 cens)
* Ingressos per capita: 67.672 dòlars EUA (PPA, 2006)
* Població per sota del llindar de pobresa (2022)
** Per ingressos: 0,9%
** Índex multidimensional: 4,4%
* índex de desenvolupament humà: 0.933, 2n de 341 (2003)

## Personatges importants de Las Condes

* Michelle Bachelet.
* Eduardo Frei Ruiz-Tagle
* Sebastián Piñera
* Salvador Allende

## Galeria d'imatges

* Avinguda President Kennedy
* Centre de negocis
* Isidora Goyenechea

## Referències

* ↑ Chile, BCN Biblioteca del Congreso Nacional de. «Reportes Estadísticos 2024 de Las Condes. Biblioteca del Congreso Nacional de Chile», 01-03-2023. [Consulta: 15 desembre 2024].
* ↑ The State of Housing, Ministry of Planning of Chile.
* ↑ «Reporte Comunal 2024: Las Condes» (en castellà). Biblioteca Nacional del Congreso de Chile. [Consulta: 10 octubre 2024].
* ↑ «Las Trayectorias del Desarrollo Humano en las Comunas de Chile (1994-2003)». UNDP, Gobierno de Chile, Mideplán. Arxivat de l'original el 2011-07-07.
* ↑ «Michelle Bachelet Jería | enciclopedia.cat». [Consulta: 15 desembre 2024].
# Llengües de Guyana

Les llengües de Guyana són multiples, però a més de llengües minoritàries i dialectes, hi predominen l'anglès i el crioll guyanès.

## Descripció

L'anglès és l'única llengua oficial de Guyana, que és l'únic país sud-americà amb aquest llengua oficial.
El crioll guyanès es parla àmpliament a Guyana. És un crioll d'origen anglès amb sintaxi de llengües provinents de les tribus ameríndies i els esclaus provinents d'Àfrica e l'Índia durant l'època colonial
Alguns indo-guyanesos conserven i parlen l'hindustani de Guyana per raons culturals i religioses. El bhojpuri guyanès pot ser utilitzat per generacions majors, cançons populars o de manera limitada a casa, mentre que l'hindi estàndard s'utilitza en el servei religiós, l'escriptura i passivament a través del consum d'exportacions de pel·lícules hindi de l'Índia.
Una minoria de la població també parla una llengua amerinid, com ara llengües carib com macuxi, akawaio i waiwai; i llengües arawak com arauac (o lokono) i wapishana.

## Llengües estrangeres

A causa de la creixent presència d'immigrants cubans i veneçolans al país, el castellà es sent méssages sovint, sobretot a Georgetown i la regió de Barima-Waini. El portuguès per a molts hi és la segona llengua, particularment al sud del país, limítrof amb el Brasil. En la majoria de les escoles secundàries s'ensenya castellà, portuguès i francès.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Smock, Kirk (2008). Guyana: The Bradt Travel Guide. Bradt. pp. 19. ISBN 978 1 84162 223 1
* 1 2 3 Ali, Arif (2008). Guyana. London: Hansib. ISBN 978-1-906190-10-1
* ↑ Gambhir, Surendra K. «Diglossia in Dying Languages: A Case Study of Guyanese Bhojpuri and Standard Hindi». Anthropological Linguistics, 25, 1, 1983, pàg. 28–38.

## Enllaços externs

* Ethnologue list (mapa)
# Anaerobi

Un anaerobi (del grec ἄν- [prefix negatiu], ἀήρ "aire" i βίος "vida") és l'organisme que es desenvolupa en absència d'oxigen lliure.

## Tipus

Segons la seva tolerància a l'oxigen se'n diferencien tres tipus:
* Anaerobis estrictes: Moren en presència d'oxigen.
* Anaerobis facultatius: Poden utilitzar l'oxigen quan hi és present.
* Aerotolerants: Poden viure en contacte amb l'oxigen, però no poden aprofitar-se'n.

## Metabolisme

Els organismes anaeròbics poden tenir dos tipus de metabolisme:
* la fermentació com per exemple S. pyogenes que és aerotolerant i es troba en el tracte respiratori o com G. lamblia que fa una fermentació de la glucosa
* la respiració anaeròbica com és el cas de M. formicicum i que és un anaerobi estricte.
# Gençac (Alts Pirineus)

Gençac (en francès Gensac) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 55 | 70 | 67 | 75 | 66 | 68 | 92 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Gabriel Lucantis | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Capdròt

Cap Dròt (en francès Capdrot) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 505 | 435 | 469 | 467 | 502 | 412 | 483 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983- | Jacques Magimel-Pelonnier | |

## Personatges il·lustres

És el poble de naixement de Julian Buffarot, teixidor i cap de la revolta dels crocants de 1637.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 25 novembre 2010].
# Calhau

Calhau (francès Cailhau) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Verzelha

Verzelha (en francès Verzeille) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.