OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quan un home estima una dona

Quan un home estima una dona (títol original: When a Man Loves a Woman) és una pel·lícula estatunidenca dramàtica de Luis Mandoki estrenada el 1994. Ha estat doblada al català. La pel·lícula és la crònica d'una dona alcohòlica (Meg Ryan) i els esforços del seu marit (Andy Garcia) per ajudar-la. Ha estat doblada al català.

## Argument

Alice i Michael formen la parella perfecta i semblen tenir totes les oportunitats al seu costat fins al dia en què Alice s'enfonsa en l'alcoholisme. En un programa de desintoxicació, el seu marit es queda al seu costat sense poder eludir una ruptura inevitable.
Meg Ryan, que interpreta Alice Green, una consellera escolar que té un problema seriós amb la beguda, està casat amb Michael (Andy Garcia), un pilot d'una línia aèria. Encara que està alegre i afectuosa, Alice és sovint temerària i, quan ha begut, fins i tot negligeix els seus fills, una filla de nou anys, Jess (Tina Majorino) d'un matrimoni previ, i una filla de quatre anys, Casey (Mae Whitman), filla de Michael. Després d'un accident, Alice s'adona que "ha tocat fons" i entra en una clínica per a rehabilitació. Quan torna a casa, clava una puntada de peu a la seva addicció i es torna independent i forta. Michael està acostumat que la seva muller sigui dèbil i indefensa, i acaben visitant un conseller matrimonial per recuperar-se de la "co-dependència" de Michael sobre el paper d'Alice com a alcohòlica.

## Repartiment

* Andy Garcia: Michael Green
* Meg Ryan: Alice Green
* Ellen Burstyn: Emily
* Tina Majorino: Jess Green
* Mae Whitman: Casey Green
* Lauren Tom: Amy
* Eugene Roche: Walter
* Gail Strickland: Pam
* Philip Seymour Hoffman: Gary
* LaTanya Richardson: Doctor Gina Mendez
* Susanna Thompson: Janet
* William Frankfather
* Richard Bradford
* Steven Brill
* Ronald Bass

## Al voltant de la pel·lícula

* Extractes de la pel·lícula poden ser escoltats a la cançó "Understanding" del grup Evanescence.
* Per a la seva actuació a la pel·lícula, Meg Ryan ha estat candidata al Screen Actors Guild Award a la millor actriu en un primer paper.

## Referències

* ↑ «Quan un home estima una dona». esadir.cat.
* ↑ When A Man Loves A Woman Plot Summary and Details (en anglès).
# Què em passa, doctor?

Què em passa, doctor? (títol original en anglès: What's Up, Doc?) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Peter Bogdanovich, estrenada el 1972. La història, amb argument de Bogdanovich, és una adaptació de Quina fera de nena! (1938), de Howard Hawks, i va guanyar el premi al millor guió del Sindicat de guionistes estatunidencs. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

San Francisco. Howard Bannister, un estudiant de musicologia, llunàtic i matusser (Ryan O'Neal) concorre a una beca i ha d'anar amb Eugénie, la seva promesa hipersensible i ingènua (Madeline Kahn) a un sopar donat pel director del Conservatori: Mr Larrabee (Austin Pendleton) en un hotel on ha de defensar la seva tesi sobre les roques magnètiques que ha portat en una bossa de viatge escocès. Es creua en el seu camí Judy, una jove, sexy, extravagant, i amb un Q. I d'Albert Einstein sembrant un desordre monstruós cada vegada que passa (Barbra Streisand). Decideix seduir-lo i el posarà en situacions cada vegada més ubuesques. La maleta de la noia on té els seus diners és… una bossa de viatge escocès. Al mateix temps, uns lladres preparen un complot al mateix hotel per amagar les joies d'una aristòcrata que es troben en… una bossa de viatge escocès. És clar, en el mateix moment, uns agents secrets intenten amagar documents secrets en… una bossa de viatge escocès. Durant el ball continu de les maletes que van i tornen, Judy embarca voluntàriament tot l'hotel en una sèrie de catàstrofes, fins a l'explosió d'una cambra.
L'endemà matí, tothom és en una de delirant carrera-persecució de cotxes que va en augment fins a la seva fi burlesca. De resultes d'això, són convocats tots amb el feroç jutge de la ciutat que haurà de desenredar aquest quid pro quo infernal en una escena d'antologia.

## Repartiment

* Barbra Streisand: Judy Maxwell
* Ryan O'Neal: Dr. Howard Bannister
* Madeline Kahn: Eunice Burns
* Kenneth Mars: Hugh Simon
* Austin Pendleton: Frederick Larrabee
* Michael Murphy: Mr. Smith
* Philip Roth: M. Jones
* Sorrell Booke: Harry
* Stefan Gierasch: Fritz
* Mabel Albertson: Sra. Van Hoskins
* Liam Dunn: Jutge Maxwell
* John Hillerman: M. Kaltenborn
* George Morfogen: Rudy
* Graham Jarvis: Bailiff
* Randy Quaid: Professor Hosquith
* M. Emmet Walsh: Oficial
* Jack Perkins: Lladre de joies
* Don Bexley: Porter

## Localitzacions

La pel·lícula està rodada a San Francisco, i inclou localitzacions com l'Alta Plaza Park, el Bristol Hotel, el barri Russian Hill, Market Street i la confluència entre els carrers 22nd Avenue i Balboa Street.

## Referències

* 1 2 esadir.cat. Què em passa, doctor?. esadir.cat.
* 1 2 Dalmau, Rafael; Galera, Albert. Ciudades del Cine (en castellà). 1a edició. Moià: Raima Edicions, octubre 2007, p. 84. ISBN 978-84-96700-05-5 [Consulta: 6 juliol 2023].
* ↑ «What's up, doc?». The New York Times.
# Sant Joan de Paracòl

Sant Joan de Paracòl (en francès Saint-Jean-de-Paracol) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Jules Jamin

Jules Célestin Jamin (31 de maig de 1818, a Termes, Ardennes - 12 de febrer de 1886) va ser un físic francès. Va ser professor de física a l'École Polytechnique des de 1852 a 1881 i va rebre la Medalla de Rumford el 1858 pel seu treball sobre la llum. Millora les plaques d'interferència de David Brewster amb el desenvolupament de l'interferòmetre de Jamin.
Els seus treballs comprenien els temes del magnetisme, electricitat, humitat, i acció capil·lar . Treballant en òptica va descobrir la polarització el·líptica de la llum reflectida per substàncies vítries prop de l'angle de polarització com ja havia predit Augustin-Louis Cauchy.
Es casà a Reims el 1851, amb Theresa Josephine Eudoxia Lebrun (1832-1880), i van tenir una filla, Lucie, que es va casar amb Henri Becquerel, i un fill que va ser el pintor Paul Jamin.

## Obres

* La rosée, son histoire, son rôle (La rosada, la seva història i el seu paper), publicada en anglès per VillaRrose Publishing 2004, ISBN 2-9510883-3-7) —

## Honors

El seu cognom apareix inscrit a la Torre Eiffel.

## Enllaços externs

* Nécrologie Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine.
* Généalogie
* Portrait Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine.
# Sent Sefrian

Sent Sefrian (en francès Saint-Symphorien) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.233 | 1.385 | 1.385 | 1.414 | 1.396 | 1.398 | 1.594 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Guy Dupiol | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Altet

Altet és poble de la comarca de l'Urgell integrat al terme de Tàrrega. Fins al 1969 va formar part del municipi de la Figuerosa, però anteriorment havia estat municipi independent, des de la creació d'aquests el 1812 fins a la seua reorganització el 1847. Administrativament s'organitza en una junta de veïns que representa al poble davant de l'Ajuntament targarí.

## Estructura urbana

L'ordenació urbana d'Altet fa pensar en l'existència d'un desaparegut clos del període medieval amb almenys dos portals, un al carrer de Baix i un altre al del Centre. Tanmateix, l'augment de la població en els segles xviii i xix eixamplà el poble més enllà del seu nucli originari i suposà l'obertura de nous carrers, que encara avui es diferencien dels primigenis.

## Història

La primera notícia d'Altet es remunta al 1099, quan l'acta de consagració de l'església de Guissona cita el temple del poble. A finals del segle xv, el lloc va ser comprat per la baronia de Soldevila i, al segle xvii, era propietat dels Erill, barons de l'Albi i de Cervià. El 1746, Francesc Galceran de Cartellà, Sabastida, Erill, Cardona, Fons i Desplà, baró de l'Albi i de Falgons, va vendre el lloc d'Altet i Lluçà al comerciant ennoblit Francesc de Clota i de Teixidor (vegeu Can Clota).
Vers el 1845, Altet comptava amb una escola pròpia que servia també als altres pobles veïns.

## Monuments d'interés

* Església de sant Pere. Temple neoclàssic construït el 1792, que deu substituir un edifici del període romànic. Consta d'una sola nau de quatre trams, amb coberta de volta, capelles laterals i cor elevat als peus.
* Castell de l'Ofegat. Fortalesa en ruïnes al cim d'un tossal. D'època medieval, apareix documentat per primera vegada el 1133.

## Fauna i flora
### Flora

* Orquídea Ophrys peculum
* Malrubí negre (Ballota nigra subsp. foetida)
* Ruca - Oruga (Eruca vesicaria)

### Fauna

* Guineus, Raboses, Renards o Guilles
* Milà Reial (Milvus milvus)
* Gaig blau (Coracias garrulus)
* Voltor comú
* Cruixidell (Miliaria calandra)
* tallarol de casquet o busqueret de capell (Sylvia atricapilla)
* Conill de bosc (Oryctolagus cuniculus)

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Altet». Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 29 agost 2016].
* 1 2 Madoz, Pascual. Diccionario Geográfico-Estadístico-Histórico de España y sus posesiones de ultramar (en castellà). Volum II, 1845.
* 1 2 3 4 «Altet». Ajuntament de Tàrrega. [Consulta: 29 agost 2016].
* ↑ «Fco. Galcerán de Cartellá, Sabastida, Ardena, Fons, Erill y Cardona». geneanet. María Pilar de Olivar Vivó.
* ↑ AHPB, notari Joan Baptista Plana i Circuns, manual 992/13, f. 66-72, 12-5-1746.
* 1 2 «Parròquia de Sant Pere d'Altet - TÀRREGA (L'URGELL) (CATALUNYA)». Campaners.com. [Consulta: 29 agost 2016].
* ↑ «Castell de l'Ofegat». Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 29 agost 2016].
# Altnaharra

Altnaharra (gaèlic escocès, Allt na h-Eirbhe) és un petit llogaret al comtat de Sutherland a la regió de Highland del nord d'Escòcia. El llogaret es troba a la carretera A836, prop de la seva unió amb la B873. Els pobles més propers són Lairg i Tongue. Els lochs de la zona són el Loch Naver i el Loch Eriboll.
El nom d'Altnaharra deriva del gaèlic escocès Allt na h-Eirbhe, que significa Corrent en el mur limítrof. El poble és nomenat així per un corrent que flueix a través del llogaret.
Altnaharra és conegut per l'Hotel Altnaharra, que es va inaugurar l'any 1820 i ràpidament es va convertir en un lloc popular pels pescadors que visiten els lochs propers. L'hotel fou també popular pels senderistes i muntanyencs que poden anar als propers Ben Hope i Ben Klibreck; l'hotel generalment es tanca a l'hivern i s'obre de nou al març.
Una altra dada famosa prové de l'estació meteorològica del Met Office situada aquí. La latitud nord d'Altnaharra i la seva situació terra endins significa que a l'hivern presenta regularment els extrems diaris meteorològics pel Regne Unit. El 30 de desembre de 1995 la temperatura que es va registrar aquí fou la temperatura més baixa del Regne Unit, amb -27,2 °C. Això iguala un registre de Braemar als Grampians. l'11 de febrer de 1895 i el 10 de gener de 1982. A l'inrevés, el 20 de març de 2009, va ser de fet el lloc més càlid del Regne Unit amb 18,5 °C. Aquesta és la més alta temperatura registrada en un mes de març en una estació meteorològica, i possiblement la primera vegada que l'estació havia registrat la temperatura més càlida del Regne Unit. El mateix dia, també va registrar la temperatura més freda de nit, amb -3 °C, donant una indicació del ràpidament que les condicions meteorològiques poden canviar a les àrees remotes. El 8 de gener de 2010, la temperatura va baixar a -22.3 °C. El 2 de desembre del mateix any es van registrar -20.9 °C

## Referències

* ↑ http://www.timesonline.co.uk/tol/news/uk/article6980445.ece Arxivat 2011-06-04 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Met Office – Altnaharra: latest observations
* Hotel Altnaharra
# Amanieu de Sescars

Amanieu de Sescars (... 1278-1295…) fou un trobador d'origen controvertit, encara que en l'actualitat no hi ha dubte que es tracta d'un personatge català. Només es conserven quatre composicions seves: dos ensenhamens i dos saluts d'amor. Va escriure també cançons, avui perdudes o no identificades, que li valgueren a l'època l'apel·latiu de "déu de l'Amor". El primer dels dos saluts està datat l'any 1278 i el segon, més extens, el va escriure entre els anys 1288 i 1291. "L'ensenhamen del scudier" (472 versos) és anterior a 1291. Es tracta d'una lliçó sobre el comportament que ha d'observar un escuder en assumptes amorosos, en el tracte amb el seu senyor i en el maneig de les armes. "L'ensenhamen de la donsela" (686 versos) fou escrit entre 1291 i 1295 i dona normes d'educació a una joveneta, tot fent èmfasi en la instrucció amorosa.
En un dels dos saluts d'amor, destaca la descripció d'insomni amorós, la descripció de la bellesa de la dama i el compromís del trobador d'abandonar qualsevol empresa amorosa quan la dama demani la seva presència.

## Bibliografia

* Martí de Riquer, Los trovadores. Historia literaria y textos. Barcelona: Ariel, 1983, vol. 3, p. 1653-1661 [estudi, i edició d'una composició, amb traducció a l'espanyol]
* Martí de Riquer / Antoni Comas, Història de la literatura catalana, Barcelona: Ariel, 1964 (5a ed. 1993), vol. 1, p. 186-193

## Referències

* ↑ Els trobadors catalans Arxivat 2018-10-01 a Wayback Machine., amb la seua autorització.
* ↑ A vos, que ieu am deszamatz. Viquitexts.
# Damià Carbó

Damià Carbó Malferit (Campos, ? - Ciutat de Mallorca, 1554) va ser un metge mallorquí del segle xvi. Es va doctorar en medicina i el 1530 va ser nomenat metge ordinari de la Custòdia de la Sanitat de Mallorca.
El 1541 va publicar un tractat d'obstetrícia dirigit a les llevadores i padrines. Aquesta va ser la primera obra d'aquest tema que es va publicar a Espanya i la segona d'Europa després de la d'Eucharius Roesslin.

## Obres

* Libro del arte de las comadres o madrinas y del regimiento de las preñadas y paridas y de los niños, Mallorca, H. Campsoles, 1541. Reedició facsímil, amb introducció de Pedro Laín Entralgo.

## Referències

* ↑ «Damià Carbó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ MCNBiografias.com. «Carbó, Damián (s. XVI). » MCNBiografias.com» (en castellà). [Consulta: 22 abril 2018].
# Damià Verger Frau

Damià Verger Frau (Palma, 1797 - 1849) va ser un metge mallorquí.

## Biografia

Es doctorà en cirurgia a Barcelona (1814) i en medicina (1820). Entre 1821 i 1822 participà en el control de l'epidèmia de febre groga tant a Palma com a Saragossa, on es traslladà per atendre el regiment d'infanteria. Com a membre de la Junta Provincial de Sanitat organitzà a Cabrera un llatzeret provisional. El 1831 participà en la fundació de la Reial Acadèmia de Medicina i Cirurgia de Palma, de la qual fou president entre 1843 i 1845, i vicepresident el 1846. Des de 1832 va pertànyer a l'Acadèmia de Medicina, que li havia premiat el seu treball "Memoria sobre el vicio sifilítico". El 1840 es va fer càrrec d'una de les càtedres de medicina de la Universitat Lul·liana.

## Obres

* Breve resumen de la historia de la Cirugía hasta la época de Hipocrates... (1833)
* Memoria sobre el cólera morbo asiático (1833)
* Memoria sobre la fiebre tiphoidea (1831)
* Observaciones médico-prácticas de una chorea o bayle de San Vito (1831)
* ¿Existe ó no el virus sifilítico? Los medios antiflocpíticos ¿pueden por si solos curar la sífilis? (1837)
* Observación de una criatura monstruosa por defecto (1845)

## Referències

* ↑ «Verger Frau, Damià». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 18. Palma: Promomallorca, p. 88. ISBN 84-8661702-2.
# Emil Lask

Emil Lask (1875-1915) fou un filòsof austríac de l'escola del neokantisme que va distingir entre l'esfera del ser i l'esfera dels valors, intentant apropar la metafísica al realisme. Aquest apropament no significa que rebutgi allò irracional, ja que segons ell existeix una realitat no sensible que dinamita l'oposició tradicional entre ser i no ésser.
La seva filosofia es troba influïda pel pensament de Heinrich Rickert i Edmund Husserl i al seu torn va influir en les obres de joventut de Martin Heidegger

## Obres

** Fichtes Idealismus und die Geschichte Tübingen, 1902.
** Rechtsphilosophie a: Die Philosophie im Beginn des 20. Jahrhunderts. Festschrift für Kuno Fischer editat per Wilhelm Windelband, Heidelberg, 1907.
** Die Logik der Philosophie und die Kategorienlehre Tübingen, JCB Mohr, 1911.
** Gesammelte Schriften editat per Eugen Herrigel, Tübingen: Mohr, 1923-24 (3 volums); reimpressió: Jena, Scheglmann, 2002.
** Filosofia jurídica a The Legal Philosophies of Lask, Radbruch i Dabin traduït per Kurt Wilk (Cambridge, Mass.; Harvard UP, 1950; sèrie 20th Century Legal Philosophy, vol. IV), pp 1-42.
** La logique de la philosophie et la doctrine de les categories. Etude sur la forme logique et sa souveraineté París, Vrin, 2002

## Referències

* ↑ DDAA. «Emil Lask». Encyclopaedia Herder. [Consulta: 17 agost 2014].
# Luis Planas Puchades

Luis Planas Puchades (València, 20 de novembre de 1952) és un polític valencià del PSOE, ministre d'Agricultura, Pesca i Alimentació des de l'any 2018. És llicenciat en Dret, premi extraordinari de Llicenciatura, va exercir d'inspector de treball i de la Seguretat Social abans d'esdevenir polític. També va exercir d'ambaixador d'Espanya al Marroc entre 2010 i 2011. Està casat i té dos fills.

## Biografia

Va néixer a València, fill del manresà Lluís Planas i Martí que es desplaçà a València el 1936, l'any en què el seu germà, el periodista Josep Maria Planes Martí, fou assassinat per un escamot anarquista
El 1980 ingressa per oposició a la Inspecció de Treball i és destinat a Còrdova. En les eleccions generals espanyoles de 1982 fou escollit Diputat a Corts per Còrdova. Durant aquesta etapa es destaca que va ser membre de la Comissió Constitucional i de la Comissió d'Afers exteriors, portaveu del Grup Parlamentari Socialista sobre Assumptes Europeus i membre del Comitè Mixt Corts Generals-Parlament Europeu.
Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament Europeu de 1987 i de 1989. Aquí és membre de la Comissió d'Afers exteriors i de la Comissió d'Assumptes Institucionals i membre de la Delegació per a la relació amb el Congrés dels EUA Serà Vicepresident de la Comissió d'Afers exteriors (1987-1989) i Vicepresident del Grup Socialista Europeu (1991-1993).
En 1993, Manuel Chaves González el nomena Conseller d'Agricultura i Pesca de la Junta d'Andalusia i a l'any següent Conseller de la Presidència de Junta d'Andalusia i membre del Comitè de les Regions de la Unió Europea. Durant aquesta etapa serà també Diputat per Còrdova al Parlament d'Andalusia. L'any 1996 fou nomenat Senador a Corts per designació autonòmica.
A la fi d'aquest mateix any torna a Brussel·les com a Director de Gabinet del Vicepresident de la Comissió Europea Manuel Marín. És responsable de les relacions amb el Mediterrani, Amèrica Llatina i Àsia.
Des de 1999 a 2004 és nomenat Director del Gabinet del Comissari de la Comissió Europea Pedro Solbes, responsable d'assumptes econòmics i monetaris. El 2004, després de les eleccions generals espanyoles de 2004, és nomenat Ambaixador d'Espanya al Marroc

## Referències

* ↑ «El exconsejero andaluz Luis Planas, nuevo ministro de Agricultura». eldiario.es, 06-06-2018.(castellà)
* ↑ «Luís Planas Puchades califica las relaciones entre Marruecos y España de "muy buenas"».(castellà)
* ↑ «El ministre d'Agricultura té arrels bagenques i un vincle familiar amb Josep Maria Planes», 08-06-2018. [Consulta: 14 abril 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Luis Planas Puchades al Senat
* Transatlantic Policy Network
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Ana Alós López

Ana Isabel Alós López (Osca, 11 de maig de 1969) és una política, economista i empresària aragonesa.
Llicenciada en ciències econòmiques per la Universitat de Saragossa, també té un màster en administració i direcció d'empreses per la Universitat Pontifícia de Comillas. Posteriorment a partir de l'any 1995 va estar treballant com a agent de desenvolupament local en la Mancomunitat del Canal de Berdún, en 1996 va començar a treballar en el sector de l'economia com assessora d'empreses en el seu propi despatx al costat del seu soci i un any més tard en 1997 van crear una empresa especialitzada en la rentada de vehicles i en 1999 altra que es dedicava al reciclat de combustibles d'impressió.
L'any 2003, va entrar en el món de la política sent regidora de l'Ajuntament d'Osca pel Partido Popular, en aqueix mateix any també va ser consellera comarcal de la Comarca de la Foia d'Osca on va romandre fins al mes de juny de 2009 després d'haver renunciat, durant aquests temps des del 2008 també va passar a ser portaveu del Grup Municipal Popular en l'ajuntament. En les eleccions municipals espanyoles de 2011 que es van celebrar el dia 22 de maig de l'any 2011 es va presentar com candidata a l'ajuntament, sent la seua formació política la més votada i convertint-se en alcaldessa encara que no per majoria absoluta. Va prendre el càrrec d'alcaldessa el dia 14 de juny. En aqueix mateix any també va entrar com vocal en la Federació Espanyola de Municipis i Províncies, a la qual actualment pertany.

## Referències

* ↑ http://www.20minutos.es/noticia/1078371/0/

## Enllaços externs

* Fitxa Arxivat 2014-03-11 a Wayback Machine. a huesca.es
| Precedit per: Luis Felipe Serrate | Alcaldessa d'Osca 2011 | Succeït per: En el càrrec |
# Anticoagulant

Un anticoagulant és una substància endògena o exògena que inhibeix la coagulació de la sang en interferir algun dels seus mecanismes, afavorint que es produeix l'hemorràgia si cal.

## Anticoagulants endògens

En el plasma sanguini hi ha diferents antiacoagulants, l'antitromboplastina, l'antitrombina, l'anticoagulant lúpic (AL), etc.

## Anticoagulants exògens
### Heparina i substàncies derivades

L'heparina és l'anticoagulant que ofereix un marge de seguretat per a ésser utilitzat in vivo. L'heparina anul·la l'acció de la trombina en el procés de la coagulació.
Les heparines de baix pes molecular (HBPM) són les més emprades d'aquest grup.

### Cumarines (antagonistes de la vitamina K)

Les cumarines, d'estructura semblant a la vitamina K però d'efectes contraris, que actuen en el fetge i hi interfereixen la producció de la protrombina (factor II), del factor VII, del factor IX i del factor X de la coagulació.
Els més coneguts:
* Acenocumarol (Sintrom).
* Warfarina (Aldocumar).

### Anticoagulants orals directes

* Sobre el factor Xa: rivaroxaban (Xarelto), apixaban (Eliquis), edoxaban (Lixiana).
* Sobre la trombina: dabigatran (Pradaxa), argatroban (Arganova).

## Ús al laboratori

L'oxalat de sodi i el citrat de sodi, per exemple, actuen respectivament desionitzant i precipitant el calci (factor IV de la coagulació); no poden ser usats en terapèutica per la seva toxicitat, però hom els fa servir per a mantenir la sang fluida fora del cos.

### Plantes amb efecte anticoagulant

Tenen efecte anticoagulant:
* l'àlber
* l'ananàs
* el card marià
* el salze

## Referències

* ↑ «Anticoagulant medicines» (en anglès), 06-02-2018. [Consulta: 23 gener 2020].
* «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2021.
Viccionari