OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nalini Anantharaman

Nalini Florence Anantharaman (París, França, 26 de febrer de 1976) és una matemàtica francesa, guanyadora de diversos guardons científics incloent el Premi Henri Poincaré l'any 2012.

## Biografia

Anantharaman va néixer a París l'any 1976, filla de dos matemàtics i professors de la Universitat d'Orleans. Va entrar a l'Escola Normal Superior al 1994, i va completar el seu doctorat sota la direcció de François Ledrappier l'any 2000 a la Universitat Pierre i Marie Curie de París. Després d'això, va ocupar places de professora associada a l'Escola Normal Superior de Lió i a l'École Polytechnique.
Al 2009, es va convertir en catedràtica de la Universitat de París Sud, i després va passar un any com a professora ajudant a la Universitat de Califòrnia a Berkeley. Entre gener i juny de 2013, va treballar a l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton. En l'actualitat, és professora a la Universitat d'Estrasburg.
L'any 2012, va guanyar el Premi Henri Poincaré en física matemàtica, compartit amb Freeman Dyson, Barry Simon i Sylvia Serfaty, pel seu treball en «caos quàntic, sistemes dinàmics i l'equació de Schrödinger, incloent un avanç destacable en el problema de la unicitat de l'ergodicitat quàntica». El 2011, va guanyar el Premi Salem, lliurat a investigadors en sèries de Fourier. També al 2011 va guanyar el Premi Jacques Herbrand de l'Acadèmia de Ciències de França. Al 2015, Anantharaman va ser triada membre de l'Acadèmia Europaea. Va ser ponent plenària al Congrés Internacional de Matemàtics de 2018.
L'any 2018, pel seu treball sobre el caos quàntic se li va lliurar el Premi Infosys en matemàtiques, un dels majors premis de l'Índia per reconèixer la seva excel·lència en ciència i recerca.

## Referències

* 1 2 «Nalini Florence Anantharaman» (en anglès). Institute for Advanced Study. [Consulta: 17 febrer 2020].
* 1 2 «Nalini Anantharaman or the Pleasure of Exploring Unknown Areas of Mathematics». bulletins-electroniques.com. Arxivat de l'original el 22 de febrer de 2014. [Consulta: 17 febrer 2020].
* ↑ «Nalini Anantharaman». Universidad de Orsay. Arxivat de l'original el 23 d'abril de 2020. [Consulta: 18 febrer 2014].
* ↑ «IAMP | International Association of Mathematical Physics». www.iamp.org. [Consulta: 17 febrer 2020].
* ↑ «Cita sobre la concesión». www.iamp.org. [Consulta: 17 febrer 2020].
* ↑ «Prix Jacques Herbrand - Les grands Prix de l'Académie des sciences». www.academie-sciences.fr. [Consulta: 17 febrer 2020].
* ↑ «Interview: 'If We Want New Revolutions, We Need New Abstract Concepts as Well'». The Wire. [Consulta: 1r abril 2019].
* ↑ «Infosys Prize - Laureates 2018 - Prof. Nalini Anantharaman». www.infosys-science-foundation.com. [Consulta: 22 gener 2019].
# Shiwiar

Els shiwiar són un poble indígena americà, que parlen una llengua jivaroana, que està situat a l'Equador, en el sud-est de la província de Pastaza, cantó Pastaza i parròquia Río Corrientes. Els shiwiar han estat els habitants tradicionals dels territoris situats en la conca alta del riu Corrientes i la conca alta del Riu Tigre. El vocable shiwiar té més d'un significat depenent del seu context sent el significat bàsic 'home'.
Al Perú habiten en els districtes de Pastaza, Morona, Trompeteros i el Tigre de les províncies Alt Amazones i Loreto.

## Idioma

La llengua principal és el shiwiar chicham (= 'llengua shiwiar') o achuar, que està emparentada amb altres llengües com el shuar. Les generacions més joves actualment són sovint trilingües, i usen el shiwiar chicham, el kichwa i el castellà.

## Religió

Segons les pràctiques shiwiar els esperits es troben a tot arreu, al bosc, als rius i llacunes, etc. Cada aspecte de la vida shiwiar té el seu propi esperit i ells li canten a cadascun. Amb aquests cants els shiwiar enforteixen la seva relació amb els esperits i garanteixen una bona vida per a les seves famílies.
Arutam és l'esperit suprem dels shiwiar. Viu en la selva i pot concedir uns certs poders o favors a la gent. Amasáng és l'amo dels animals. A ell se li pot demanar per mitjà de cants una millor sort en la caça. En l'aigua viu Tsungui, que és l'amo de tots els animals que viuen en els rius i les llacunes. Els shiwiar li demanen pesca abundant per mitjà dels seus cants tradicionals.
Els xamans wishin són homes que mantenen gran contacte amb el món invisible. Aquest contacte l'aconsegueixen mitjançant una sèrie de rituals en els quals prenen algunes plantes al·lucinògenes, com l'ayahuasca i la brugmansia. Ells posseeixen la capacitat d'interpretar els senyals que apareixen en els seus somnis. Després de realitzar un els seus rituals els xamans han de dejunar per uns dies i guardar abstinència sexual.

## Anècdotes

En 2012 el programa espanyol Perdidos en la tribu del canal Cuatro va seleccionar aquest grup per realitzar la seva tercera temporada a l'Equador.

## Referències

* ↑ «Nacionalidades y Pueblos Indígenas», 01-08-2008. Arxivat de l'original el 2008-08-01. [Consulta: 16 octubre 2019].
* ↑ «Perdidos en la tribu: Los Merino (Shiwiar)» (en español). Cuatro. Arxivat de l'original el 2021-11-20. [Consulta: 28 diciembre 2012].

## Enllaços externs

* http://www.codenpe.gov.ec/shiwiar.htm
* http://www.shiwiar-ecuador.org/archivos/espanol/los_shiwiar.html
# Stefen Fangmeier

Stefen Markus Fangmeier(nascut el 9 de desembre de 1960 a El Paso, Texas, Estats Units) és un supervisor d'efectes visuals i director de cinema nord-americà. Va guanyar el Premi als millors efectes especials al XXXI Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya per Small Soldiers. Va treballar en nombrosos llargmetratges importants, com ara Un seguit de desgràcies catastròfiques de Lemony Snicket, Salvem el soldat Ryan, Terminator 2, Twister, La tempesta perfecta i Master and Commander: The Far Side of the World. També ha estat director de segona unitat de dues pel·lícules, El caçador de somnis (2003) i Galaxy Quest (1999). Després de més de 15 anys de treball d'efectes visuals, Fangmeier es va dedicar a la direcció de llargmetratges amb el seu debut a Eragon, que es va publicar el 2006 amb crítiques negatives però va tenir èxit a la taquilla
Des de Eragon, Fangmeier s'ha centrat en gran manera a supervisar i dirigir efectes visuals, inclòs per a la vuitena temporada de Game of Thrones i Sin City: A Dame to Kill For.Fangmeier parla alemany i anglès, i viu a Los Angeles.

## Referències

* ↑ La película canadiense “Cube” gana sin sorpresa el festival de Sitges, La Vanguardia, 18 d'octubre de 1998
* ↑ «YouTube». [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ «▷ This is what happened to the Eragon film series: will there be Eragon 2?» (en anglès americà), 06-09-2019. [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ «20 Wild Details Behind The Making Of Eragon» (en anglès americà), 19-11-2018. [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ «View 2014 | Stefen Fangmeier» (en anglès). [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ «VFX-Legende Stefen Fangmeier - HIZ250» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-12-21. [Consulta: 29 abril 2020].
# Uintacyon

Uintacyon és un gènere extint de carnivoraforme que visqué durant el Paleocè superior fins a l'Eocè mitjà. Se n'han trobat restes fòssils a Wyoming, Nou Mèxic i Colorado (Estats Units).

## Referències

* ↑ The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
* Heinrich, R.E.; Strait, S.G., Houde, P. «Earliest Eocene Miacidae (Mammalia: Carnivora) from northwestern Wyoming». Journal of Paleontology, 82, 1, 2008, pàg. 154-162. DOI: 10.1666/05-118.1.

## Fonts

* * Flynn, J. J. «Early Cenozoic Carnivora ("Miacoidea")». A: Janis, C. M.; Scott, K. M.; Jacobs, L. L. Evolution of Tertiary Mammals of North America. Volume 1: Terrestrial carnivores, ungulates, and ungulatelike mammals (en anglès). Cambridge University Press, 1998, p. 110-123. ISBN 978-0-521-35519-3.
* findarticles.com
* www.taxonomy.nl
* www.jstor.org
# Castell d'Ewyas Harold

El castell d'Ewyas Harold o Ewyas Harold Castle fou un castell al poble d'Ewyas Harold a Herefordshire, Anglaterra.
El primer castell que va haver en aquest lloc es creu que va ser un dels pocs que es van construir abans de la conquesta normanda sota els Saxons, probablement l'any 1048, en el lloc d'una fortificació anterior, possiblement per Osbern Pentecost. Era un castell de mota i pati amb vistes al torrent de Dulas. L'any 1052, el castell original va ser destruït per ordre de Godwin, comte de Wessex o pels gal·lesos en una incursió.
Després de la conquesta normanda i la invasió de la zona, el castell va ser reconstruït per William FitzOsbern, el primer comte d'Hereford. El 1086, el Domesday Book va registrar:
   A la jurisdicció del castell d'Ewyas Harold, Roger posseeix tres esglésies i un sacerdot i 32 acres de terra que rendeixen dos sestres de mel. Al castell té dos messuages (cases d'habitatge amb dependències).
L'any 1100 va ser fundat un priorat dins del castell.
El castell va caure en decadència parcialment fins a principis del segle xv. Va ser llavors, quan en possessió de William Beauchamp, primer baró Bergavenny, que el va reforçar davant l'amenaça d'Owain Glyndŵr. No hi ha cap registre de que fos atacat en aquest moment. Owain i les seves diverses forces van centrar la seva atenció en estratègies i oportunitats en altres llocs.
Posteriorment, es va tornar a enderrocar de nou cap a l'any 1645, i avui solament els moviments de terra a la vora del llogaret serveixen per marcar on era una vegada.

## Referències

* 1 2 Ewyas Harold Castle at "The Gatehouse" accessed July 2009
* ↑ Ann Williams; Geoffrey Haward Martin. Domesday Book (Penguin Classic): A Complete Translation. Penguin Classics, 2003, p. 511. ISBN 978-0-14-143994-5.
* Plantagenet Somerset Fry. The David & Charles book of castles. David & Charles Publishers, 1980. ISBN 0-7153-7976-3.

## Fonts

* Bannister, Arthur Thomas, The history of Ewias Harold, its castle, priory, and church (Hereford 1902)

## Vegeu també

* Castells de Gran Bretanya i Irlanda

## Enllaços externs

* El registre oficial del castell
* Ewyas Harold Castle - arqueologia Arxivat 2016-08-17 a Wayback Machine.
# Col·líbia de làmines amples

La col·líbia de làmines amples (Megacollybia platyphylla) és un cama-sec col·libioide de coloració molt variable, de gairebé blanquinós a brunenc negrós fosc, però sempre amb ratlles radials característiques.

## Descripció

Té un píleu de 4-12 cm, amb una cutícula seca. Les làmines són de color blanquinós brut, sovint molt gruixudes i distants, sinuades i adnates.
L'estípit és blanquinós o del mateix color que el barret, estriat longitudinalment, sempre amb vistosos cordons micelials que sobre l'humus tou de fusta poden arribar a tenir uns quants decímetres de profunditat i uns quants mil·límetres d'amplada.
Té una olor i un sabor irrellevants.

## Hàbitat

El Megacollybia platyphylla és un bolet que creix sobre soques molt podrides o, aparentment, al sòl, quan hi ha humus de fusta, generalment de planifolis, més rarament de coníferes. Es pot trobar de juny a octubre.

## Referències

* ↑ Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* 1 2 3 4 Gerhardt, Ewald; Xavier Llimona, Jordi Vila. Bolets dels Països Catalans i d'Europa. Barcelona: Omega, 2000. ISBN 84-282-1121-3.
# Agripa Furi Medul·lí

Agrippa Furi Medul·lí (en llatí Agrippa Furius Medullinus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Fúria, i era de la branca familiar dels Medul·lí, d'origen patrici.
Va ser elegit cònsol l'any 446 aC juntament amb Titus Quinti Capitolí Barbat. Va fer campanya contra els volscs i els eques en la batalla de Corbione i va protestar per la injusta decisió de la cúria de Roma respecte d'una franja de terra reclamada per Ardea i per Arícia. Va ser l'únic que portava el praenomen Agrippa de la família, degut segurament a algun accident al moment de néixer, ja que segons Aule Gel·li, Plini i Solinus, el nom significava "naixement, on la criatura es presenta primer amb els peus".

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1005.
# Christopher Doyle

Christopher Doyle és un director de fotografia australià nascut a Sydney el 1952. Als 18 anys va abandonar Austràlia i no seria fins als 31 anys que debutaria en el cinema gràcies al director taiwanès Edward Wang. Christopher Doyle ha treballat regularment amb Wong Kar-Wai des de finals dels anys 80. A la Xina ha treballat amb els directors més importants, entre els quals destaquen Chen Kaige i Zhang Yimou. A finals dels anys 90 Christopher Doyle va fer una breu escala a Hollywood per rodar amb Gus Van Sant. Ha guanyat múltiples premis tant a festivals de cinema orientals com occidentals. Els darrers anys Christopher Doyle ha viscut entre Hong Kong, Xina, Anglaterra, Austràlia i els Estats Units.

## Filmografia parcial

* 1994: Ashes of Time
* 1995: Fallen Angels
* 2000: Desitjant estimar (In the Mood for Love))
* 2002: L'americà impassible (The Quiet American)
* 2002: Hero
* 2002: La generació robada (Rabbit-Proof Fence)
* 2004: Dumplings
* 2004: 2046
* 2004: Eros
* 2006: La jove de l'aigua (Lady in the Water)
* 2007: Paranoid Park
* 2009: The Limits of Control

## Referències

* ↑ «The Hottest Lens in the East--Cinematographer Christopher Doyle» (en Chinese (Taiwan)). Taiwan Panorama Magazine, 01-12-1995. [Consulta: 4 juny 2023].
* ↑ «10 things about: Christopher Doyle, cinematographer extraordinaire» (en anglès). Malay Mail Online, 07-12-2014. Arxivat de l'original el 2016-02-03. [Consulta: 4 juny 2023].
* ↑ Godfrey, Alex «Christopher Doyle: a legend in his own Y-fronts» (en anglès). The Guardian, 24-04-2014. ISSN: 0261-3077.
* ↑ Wen, Philip. «Australian filmmaker Christopher Doyle films Hong Kong's 'umbrella revolution'» (en anglès). The Sydney Morning Herald, 27-09-2015. [Consulta: 4 juny 2023].
# Félix Manuel Pérez Miyares

Félix Manuel Pérez Miyares (Nerva, 4 de setembre de 1936 - Sevilla, 24 de novembre de 2024) va ser un polític, advocat i professor universitari espanyol que fou Ministre de Treball entre 1980 i 1981.

## Biografia

Va estudiar dret a la Universitat de Sevilla, on s'especialitzà en dret del treball i dret sindical. Posteriorment amplià els seus estudis en sociologia, dret cooperatiu i criminologia, esdevenint així mateix advocat sindical l'any 1965. Interessat en la docència fou professor d'aquesta matèria a la Universitat de La Laguna.
Membre de la Unió de Centre Democràtic (UCD) i president d'aquest partit a Andalusia, en les eleccions generals de 1977 fou escollit diputat al Congrés per la província de Huelva, essent reelegit en les eleccions de 1979. Al setembre de 1980 fou nomenat Ministre de Treball en l'últim govern presidit per Adolfo Suárez. A l'ascens de Leopoldo Calvo-Sotelo a la presidència del Govern, el febrer de 1981, fou destituït del seu càrrec. En l'etapa preautonòmica de la Junta d'Andalusia fou Conseller d'Agricultura i Pesca.
Després de la dissolució de la UCD s'integrà al Centre Democràtic i Social (CDS), amb el qual fou novament elegit diputat en les eleccions generals de 1986, en aquesta ocasió per la província de Jaén. Allunyat de la política activa, l'any 1998 fou nomenat pel Govern d'Espanya coordinador general de les tasques de recuperació del riu Guadiamar, afluent del Guadalquivir, després del vessament tòxic sofert en l'anomenat Desastre d'Aznalcóllar.

## Referències

* ↑ «Fallece el exministro onubense de Trabajo Félix Pérez Miyares» (en castellà), 25-11-2024. [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ Doñana, un lodazal de problemas

## Enllaços externs

* (castellà) Informació de Félix Manuel Pérez Miyares al Congrés dels Diputats
# Avellana de Reus

Avellana de Reus és una denominació d'origen protegida d'avellana de les varietats negreta, paueteta, gironella, morella i culplana, produïda a les comarques de l'Alt Camp, el Baix Camp, la Conca de Barberà, el Priorat, el Tarragonès i la Terra Alta. El consell regulador de la denominació es troba a la ciutat de Reus. Es conreen unes 9.000 hectàrees, i la producció és d'entre 5.000 i 6.000 tones anuals.

## Referències

* ↑ Digital, Tarragona. «Repartiran saquets d'avellana DOP Reus al Mercat de Nadal». Arxivat de l'original el 2018-12-09. [Consulta: 7 desembre 2018].
* ↑ Calls, Albert. Sa i català. Barcelona: Ara Llibres, 2014, p. 80-81. ISBN 978-84-15642--84-8.
* ↑ «La cosecha de la avellana se estanca en las 6.000 toneladas, la mitad de una campaña normal» (en castellà). La Vanguardia, 19-10-2021. [Consulta: 4 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Web del Consell Regulador de la DOP Avellana de Reus
# Aventura a la gran vall

Aventura a la gran vall (títol original en anglès, The Land Before Time II: The Great Valley Adventure) és una pel·lícula animada musical i d'aventures de 1994, dirigida per Roy Allen Smith sense cap implicació, suport i aportació de Don Bluth. És la segona entrega i una seqüela de la pel·lícula de 1988 A la recerca de la vall encantada. Es va estrenar sis anys després de l'original i va ser la primera de la sèrie a ser una producció distribuïda directament a vídeo. S'ha doblat al català.
El juliol de 1993, Universal Cartoon Studios va començar la producció de la seqüela. En aquell moment no es va fixar una data de llançament. La pel·lícula es va estrenar als Estats Units el 13 de desembre de 1994.

## Referències

* ↑ Miller, Gregory E. «A rundown of the best and worst 'The Land Before Time' movies». New York Post, 13-08-2014. Arxivat de l'original el 14 January 2017. [Consulta: 4 desembre 2016].
* ↑ Cawley, John. «Direct-to-Video Sequels: Franchised and Fancy Free». Animation World Network, 27-03-2007. Arxivat de l'original el 8 August 2019. [Consulta: 27 agost 2016].
* ↑ «Aventura a la gran vall». ésAdir. [Consulta: 5 setembre 2024].
* ↑ Sandler, Adam. «U Cartoon arm moves focus to kidvid titles». Variety, 14-07-1993. Arxivat de l'original el 21 June 2013. [Consulta: 4 desembre 2016].
* ↑ «The Land Before Time II: The Great Valley Adventure (1994) - Roy Allen Smith | Synopsis, Characteristics, Moods, Themes and Related | AllMovie», 11-12-2022. Arxivat de l'original el 2022-12-11. [Consulta: 5 setembre 2024].
# Luci Cecili Metel (triumvir)

Luci Cecili Metel (en llatí Lucius Caecilius Metellus) va ser un magistrat romà, que va exercir com a triumvir i el qual només és conegut per l'existència d'una moneda amb el seu nom. A un costat hi ha un cap d'Apol·lo i el nom "L. METEL. A. ALB. S. F.". I a l'altra un home assegut sobre escuts i coronat per Victòria, amb la inscripció "C. MAL i ROMA". Segons això, Aule Albí i Gai Mal·leol eren els seus col·legues com a triumvirs. Se suposa que era de la gens Cecília, i de la família dels Metel.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 1065.
# Wallfahrtslied

Wallfahrtslied (en alemany, en català: La cançó dels pelegrins) és una obra per a tenor o baríton i quartet de corda escrita el 1984 per Arvo Pärt sobre un text del salm 121. Encàrrec de Sender Freies Berlin, el treball està dedicat a la memòria del director de cinema Grigori Kromanov, amic del compositor. La primera actuació pública va tenir lloc a Berlín el 1984.
El 2001, Arvo Pärt va crear una versió de l'obra per a orquestra de corda i cor masculí, en la qual el cor interpreta el text amb una efectivitat monòtona, mentre les cordes generen un acompanyament atmosfèric que envolta la veu. Wallfahrtslied destaca per un estil diferent del d'altres composicions de l’època, amb una escriptura per a cordes que transmet un cert sentiment d’Europa central i s’allunya de la coneguda tècnica tintinnabuli que caracteritza el compositor. El resultat és una obra atmosfèrica i d’una gran efectivitat, on el cor, sobri i ben mesurat, permet que les cordes desenvolupin un moviment fluid al seu voltant.

## Referències

* 1 2 Hugill, Robert. «Ressenya del disc» (en anglès). Planet Hugill. [Consulta: 28 novembre 2018].
* ↑ «Informació de l'obra» (en anglès). Universal Edition. [Consulta: 28 novembre 2018].
# Resolució 2146 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides

La Resolució 2146 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides fou adoptada per unanimitat el 19 de març de 2014. A petició de Líbia, el Consell de Seguretat va prendre mesures contra l'exportació il·legal de petroli d'aquest país. D'aquesta manera, durant un any, els Estats membres podrien inspeccionar vaixells sospitosos i temporalment va quedar en la llista negra.
Els militants separatistes de Cirenaica, que pretenen que la regió, rica en petroli, sigui autònoma de Líbia, ocupen els tres ports de la regió i exporten petroli sense control del govern central. El tema va ser exposat pel primer ministre interí Ali Zeidan el març de 2013.

## Observacions

El govern libi va enviar una carta al Consell de Seguretat el 10 de març de 2014, expressant les seves preocupacions per l'exportació il·legal de petroli del país, ja que minava la seva autoritat i estabilitat. Es van donar suport als esforços de les autoritats líbies per controlar totes les instal·lacions petrolíferes i resoldre els problemes de seguretat a les fronteres. També es va assenyalar la importància de la Missió d'Assistència Fronterera de la Unió Europea per reforçar el control fronterer de Líbia.

## Actes

El Consell va condemnar els intents d'exportació il·legal de petroli. El govern libi inicialment havia de contactar amb l'estat del pavelló si es trobava un cas. També va demanar que es mantingués el Comitè de Sancions creat en resposta a la resolució 1970. Aquesta comissió havia d'informar els Estats membres i se'ls permetia inspeccionar vaixells a alta mar i retornar-los, si fos necessari, amb permís de Líbia i l'estat del pavelló. La comissió hauria d'incloure aquests vaixells en una llista negra per un període de 90 dies. En aquest període, l'Estat del pavelló hauria de prohibir que el vaixell carregués petroli libi i els altres països li haurien de negar l'accés als seus ports.
També es va instruir el grup d'experts que supervisaven les sancions contra Líbia per controlar les mesures adoptades en aquesta resolució. Per això, es va permetre al Secretari General ampliar el panell a sis experts. Finalment, es va decidir que les mesures preses s'aplicarien durant un any.

## Referències

* ↑ Nacions Unides. «SC unanimously adopts resolution 2146 banning illicit crude oil exports from Libya, authorizing inspection of suspect ships on high seas», 19-03-2014.
* ↑ jvt «VS entert in Libië geladen tanker» (en neerlandès). Het Nieuwsblad, 17-03-2014.
* ↑ D'Hooghe, Joke «Amerikaanse marine neemt gekaapte olietanker» (en neerlandès). MO*, 18-03-2014.

## Vegeu també

* Llista de resolucions del Consell de Seguretat de les Nacions Unides 2101 a la 2200 (2013 - 2015)

## Enllaços externs

* «Text de la Resolució» (pdf) (en anglès). Nacions Unides.