OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El gran amor del conde Drácula

El gran amor del conde Drácula és una pel·lícula espanyola de terror estrenada en 1974, dirigida i coescrita per Javier Aguirre Fernández i protagonitzada en els papers principals per Paul Naschy, Haydee Politoff, Rosanna Yanni, Ingrid Garbo i Mirta Miller.

## Argument

Un grup de persones, compost per un home i quatre dones, es perden a la meitat d'un trajecte en carruatge i busquen refugi en un vell castell en el qual resideix un misteriós home anomenat Dr. Wendell Marlow. A partir d'aquest moment es deslligarà una història plena d'atraccions i tensions sexuals per part de les dones cap a aquest atractiu i misteriós home.

## Repartiment

* Paul Naschy com Comte Dràcula / Dr. Wendell Marlow
* Rosanna Yanni com Senta
* Haydée Politoff com Karen
* Mirta Miller com Elke
* Ingrid Garbo com Marlene
* Víctor Barrera com Imre Polvi
* Álvaro de Luna com Porteador
* José Manuel Martín com Porteador
* Susana Latou com Víctima del somni de Karen
* Julia Peña com Camperola
* Leandro San José

## Producció

El rodatge va estar plagat de problemes. Un accident de cotxe en una carretera de muntanya Windy va provocar una ferida al cap a Haydee Politoff, els membres de la tripulació van resultar ferits quan alguns paisatges es van col·lapsar sobre ells i un producte químic utilitzat en les escenes d'efectes especials va resultar tòxic i va fer emmalaltir greument tant a Ingrid Garbo com a Mirta. Miller. Mentre Politoff es recuperava de la seva ferida al cap, Naschy i Aguirre van aturar temporalment tot el treball a la pel·lícula i mentrestant van començar a treballar en el seu proper projecte junts, El jorobado de la morgue. Quan va tornar a la feina, ja havien acabat completament de rodar El geperut, i immediatament van tornar a treballar a Comte Dràcula.
Els cellers subterranis de la pel·lícula es van rodar en un antic búnquer sota el Parque del Capricho de Madrid, que solia servir de quarter general de l'Exèrcit Republicà durant la Guerra Civil Espanyola.

## Mitjans domèstics

La pel·lícula s'ha estrenat sense tallar en Blu-ray per Vinegar Syndrome, i finalment es pot veure en la seva forma original, sense censura després de tots aquests anys.

## Referències

* ↑ Cerebrin. «El gran amor del conde Drácula». [Consulta: 21 agost 2022].
* ↑ De que va la peli. «El gran amor del conde Drácula». [Consulta: 21 agost 2022].
* ↑ El búnker de El Capricho, refugio militar de la Guerra Civil, abre al público, Irene Sanz Duva, La información, 14 June 2014,. Mentions Count Dracula's Great Love as one of the films shot in the bunker.
* 1 2 Howarth, Troy (2018). Human Beasts: The Films of Paul Naschy. WK Books. p.94. ISBN 978-1718835894
* ↑ Howarth, Troy (2018). Human Beasts: The Films of Paul Naschy. WK Books. p. 318. ISBN 978-1718835894.

## Enllaços externs

* El gran amor del conde Drácula a YouTube
# El rey de la montaña (pel·lícula de 2007)

El rey de la montaña és una pel·lícula espanyola de 2007 dirigida per Gonzalo López-Gallego basada en un guió de Javier Gullón i López-Gallego, i protagonitzada per Leonardo Sbaraglia (Quim) i María Valverde (Bea).

## Sinopsi

Quim va conduint a la recerca de la seva ex-xicota, quan es perd i queda atrapat en una espècie de laberint de camins. No té cobertura en el mòbil i decideix sortir per a trobar ajuda, però de sobte, una enigmàtica figura li dispara amb un rifle. En el seu intent de fugir d'aquell desconegut perill es troba amb una altra figura, en aquest cas és una noia anomenada Bea, que també està perduda. Ells encara no ho saben, però hauran de romandre units si no volen morir en aquest paisatge tan inhòspit.

## Repartiment

* Leonardo Sbaraglia com Quim
* María Valverde com Bea
* Thomas Riordan com a Germà Menor
* Andrés Juste com a Germà Major
* Pablo Menasanch com a Guàrdia Jove
* Francisco Olmo com a Guàrdia Major
* Manuel Sánchez Ramos com a Empleat Gasolinera

## Producció

La pel·lícula es va rodar en ubicacions de les províncies de Sòria, Burgos i Segòvia així com la Regió de Madrid.

## Estrena

La pel·lícula es va estrenar a Amèrica del Nord el 8 de setembre de 2007 com a part del Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2007 i va ser estrenada com a King of the Hill per la Weinstein Company. També es va projectar al XL Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya l'octubre de 2007. Fou distribuïda per Walt Disney Studios Motion Pictures Spain, i estrenada en cinemes a Espanya el 12 de setembre de 2008.

## Recepció

Peter Debruge de Variety va valorar que "més intel·ligent del que podria suggerir la seva trama a l'estil Most Dangerous Game", la pel·lícula ofereix al director "amb un aparador elegant per als seus talents i una plataforma per a comentaris socials, tot i que el missatge sembla com una idea posterior".
Mirito Torreiro de Fotogramas va valorar la pel·lícula amb 3 sobre 5 estrelles, tenint en compte que si bé la pel·lícula no estava exempta de qüestions com l'exigència als espectadors de creure la primera trobada entre els personatges de Sbaraglia i Valverde, és compensat per elements com "la seva impecable posada en escena".

## Referències

* ↑ Goldstein, Gregg. «Helmer on ‘Solo’ English mission». The Hollywood Reporter, 04-06-2008.
* ↑ Maldivia, Beatriz. «'El rey de la montaña', tráiler y póster». Espinof, 30-08-2008.
* ↑ 'The Mummy' Revived Over at Dimension as Low Budget Fare
* ↑ «López-Gallego estrena en Sitges «El rey de la montaña»». La Voz de Galicia, 08-10-2007.
* ↑ «El rey de la montaña». Sensacine. [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ Debruge, Peter. «King of the Hill». Variety, 08-10-2017.
* ↑ Torreiro, Mirito. «El rey de la montaña. Para interesados en secuelas de la violencia». Fotogramas, 02-09-2008.

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# El sueño de Andalucía

El Sueño de Andalucía és una coproducció de 1951 entre França i Espanya, és una pel·lícula musical dirigida per Lluís Lúcia i Mingarro i protagonitzada per Luis Mariano, Carmen Sevilla i Arlette Poirier.

## Resum

Luis Mariano és Juanito, un cantirer ambulant ple de bon humor a qui li agrada cantar i la tauromàquia. Carmen Sevilla és Dolores, la filla de la propietària d'una posada aficionada al ball. Per a evitar que tot quedi massa excessiu l'astut final ens diu que estem en una pel·lícula dins d'una altra pel·lícula.

## Repartiment

* Luis Mariano és Juanito Var.
* Carmen Sevilla és Dolores.
* Arlette Poirier és Fanny Miller.
* Perrette Souplex és Pilar.
* Liliane Bert és Greta.
* Andrée Moreau és Donya Augustias.
* José Nieto és Vicente.
* Enrique Guitart és Rodríguez Valiente.
* Fernando Sancho
* Léon Berton és El secretari.
* Jean Berton és El cap de policia.
* Janine Zorelli
* Fernando Fernández de Córdoba.
* Alexandre Rignault és Pancho.
* Robert Arnoux és Schnell
* Noël Roquevert és Ricardo Garcia.
* Maurice Baquet és Pepe.
* Marujita Díaz
* Carolina Giménez
* Cándida Losada
* Antonio Casal
* Luisa Sala
* Jacques B. Brunius
* Cadex
* Henri Coutet és El capità.
* Renée Couture
* Paul Demange és el Director.
* Pierre Flourens
* Lucien Guervil
* Beni Deus
* Daniel Mendaille és Doctor.
* Morant
* Mireille Ozy
* Roseline Prince
* Yvonne Yma

## Referències

* ↑ Mira p.280

## Bibliografia

* Mira, Alberto. El Un a Z de Cine español. Rowman & Littlefield, 2010.

## Enllaços externs

* «Noticiario nº 411 B». NO-DO, 20 de noviembre de 1950. [Consulta: 7 abril 2018]. (Sin sonido).
* Fragment amb Carmen Sevilla a YouTube
# Elektra (pel·lícula)

Elektra (grec: Ηλέκτρα Ilektra) és una pel·lícula grega del 1962 basada en l'obra Electra, escrit per Eurípides. Va ser dirigit per Michael Cacoyannis, com a primera entrega de la seva trilogia "La tragèdia grega", seguida de Troádes el 1971 i Ifigéneia el 1977. Fou protagonitzada per Irene Papas en el paper principal com Elektra, i Giannis Fertis com Orestes.

## Argument

El rei Agamèmnon és assassinat per la seva dona Clitemnestra i el seu amant i el cosí i company de jocs de la infància d'Agemèmnon Egist. Dels fills d'Agamèmnon i Clitemnestra, Orestes se'n va a l'exili i a la seguretat mentre Electra està confinada al palau durant uns anys i després és obligada a casar-se amb un camperol per deshonrar-la a ella i als seus fills.
Uns anys després, Electra busca venjança amb l'ajuda del seu germà Orestes i el seu cosí Pílades. Orestes i Pílades van a un festival de Bacus organitzat per Egist i, quan Egist repta Orestes a una baralla amb ganivets, Orestes aprofita l'oportunitat per matar-lo. Electra convida Clitemnestra a casa seva amb un pretext on, malgrat que Clitemnestra explica a Electra els motius per matar el seu marit i disculpar-se per les seves accions envers Electra, Electra permet a Orestes apunyalar Clitemnestra fins a la mort. Al final, els germans senten remordiments i s'adonen que seran marginats socials per la seva acció. Surten en diferents direccions.

## Repartiment

* Irene Papas com Elektra
* Giannis Fertis com Orestes
* Aleka Katselli com Clitemnestra
* Manos Katrakis com el tutor
* Notis Peryalis com el marit d'Elektra
* Fivos Razi com Egist
* Takis Emmanuel com Pílades
* Theano Ioannidou com a líder del cor
* Theodoros Dimitriou (Theodore Demetriou) com Agamèmnon
* Elsie Pittas com jove Elektra
* Petros Ampelas com jove Orestes

## Premis

La pel·lícula es va presentar al 15è Festival Internacional de Cinema de Canes on va guanyar el premi a la millor transposició cinematogràfica. La pel·lícula també va ser nominada a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa. La pel·lícula també va guanyar tres premis al Festival de Cinema Grec de Tessalònica, a la millor pel·lícula i millor director (Michalis Cacoyannis) i a la millor actriu (Irene Papas).

## DVD

Electrava ser llançat en DVD per MGM Home Entertainment el 5 de març de 2002 com a DVD de la Regió 1.

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: Electra». festival-cannes.com. Arxivat de l'original el 2012-01-18. [Consulta: 22 febrer 2009].
* ↑ «The 35th Academy Awards (1963) Nominees and Winners». oscars.org. [Consulta: 1r novembre 2011].
* ↑ «awards 1962». Thessaloniki Film Festival. Arxivat de l'original el 29 setembre 2015. [Consulta: 20 agost 2015].

## Enllaços externs

* Elektra a YouTube
# Encallados

Encallados és un telefilm de comèdia gallega dirigit per Alfonso Zarauza que es va estrenar l'any 2013. Va ser rodat en blanc i negre amb un format de 16 mm. És protagonitzat per Xúlio Abonjo Escudero, Federico Pérez, Ricardo de Barreiro i Farruco Castromán, qui també va ser productor executiu. La pel·lícula també compta amb aparicions especials de Luís Tosar, Marcos Pereiro i Patricia Vázquez. A la 12a edició dels Premis Mestre Mateo, va ser guardonat amb tres premis en les categories de millor pel·lícula per a televisió, millor muntatge i millor fotografia. També va ser nominat a les categories de millor director per Zarauza i millor actor per Abonjo.

## Argument

Explica la història d'un director de cinema que ha de reescriure el guió d'una pel·lícula en poques setmanes. Per a això compta amb l'ajuda de dos reconeguts guionistes, però el projecte no sembla que avança com hauria de ser. Durant el procés s'enfronten a pressions externes i possibilitats de producció limitades.

## Personatges

* Federico Pérez com a Pato
* Xúlio Abonjo Escudero com a Alfonso
* Ricardo de Barreiro com a Andy
* Farruco Castromán com a Farruco
* Luís Tosar
* Marcos Pereiro
* Patricia Vázquez

## Producció

Encallados va ser rodada el maig de 2012 a Santiago de Compostel·la. El projecte va ser subvencionat per la Conselleria de Cultura de la Xunta de Galicia.

## Notes

* 1 2 «Compostela acolle a estrea de Encallados». Culturagalega.gal, 11 xuño 2014.
* 1 2 «Encallados en AVG». Audiovisual Galego.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Fear the Dark Unknown

Fear the Dark Unknown és un videojoc de survival horror i trencaclosques desenvolupat per la desenvolupadora espanyola Dreamlight Games i estrenat el 2 de desembre de 2019 en la plataforma de Steam. Espera la seva estrena en PlayStation 4, Xbox One i Nintendo Switch durant el 2020.

## Sinopsi

El joc compta amb dues campanyes individuals que es complementen entre si per a formar una sola història. Els protagonistes del joc són James Sullivan i la seva filla, Chloe, que hauran de recórrer la mansió maleïda de la família Beresford per a trobar la terrible veritat sobre la ja morta Emma, esposa de James i mare de Chloe. La mansió està embolicada en un halo de misteri i foscos secrets, a més és habitada per horribles criatures de malson, tots dos personatges hauran de sortejar la seva oportunitat per a descobrir la veritat i sortir vius en el procés.

## Jugabilitat

El joc pren molts conceptes del primer Resident Evil, la cambra és fixa des d'un punt i el jugador controla al persona a través dels diferents escenaris. Per a avançar en la història, s'han de completar puzles i eliminar a tots els enemics d'aquesta zona, per al que poden utilitzar-se tant armes de foc, com armes blanques. El jugador compta amb un inventari reduït. Totes dues campanyes juntes tenen una durada aproximada de 20 hores de joc. A més, l'estudi ha promès llançar contingut descarregable gratuït en el futur.

## Recepció

El joc va obtenir crítiques mixtes. Els analistes recalquen la marcada inspiració de Dreamlight Games en jocs de survival horror com Alone in the Dark i Resident Evil, ja que Fear the Dark Unknown utilitza un sistema de cambra fixa, i la seva manera de joc consta de resolució de puzles i el combat contra morts vivents. De moment, Metacritic fins i tot no registra les seves puntuacions.

## Referències

* ↑ Arroyo, David «Fear the Dark Unknown llegará en octubre, terror clásico y con acento español». MeriStation, 25-07-2019 [Consulta: 5 desembre 2019].
* ↑ Escandell, Daniel «Dreamlight Games presenta su juego de terror Fear the Dark Unknown». Vandal, 27-07-2019 [Consulta: 5 desembre 2019].
* ↑ Ortega, José L. «Así es Fear the Dark Unknown, el 'Resident Evil español'». Hobby Consolas, 21-11-2018 [Consulta: 5 desembre 2019].
* ↑ Rodríguez, José A. «Primeras imágenes de Fear the Dark Unknown». IGN España, 04-10-2018 [Consulta: 5 desembre 2019].
* ↑ Santiago, Israel «El estudio español Dreamlight Games confirma la fecha de lanzamiento del terrorífico Fear the Dark Unknown». AreaJugones, 27de julio 2019 [Consulta: 5 desembre 2019].
* ↑ Flores, Marina «El terrorífico Fear the Dark Unknown presenta su fecha de lanzamiento». FantasyMundo, 25-07-2019 [Consulta: 5 desembre 2019].
* ↑ Pastor, Alberto «El juego de terror Fear the Dark Unknown, inspirado en Alone in the Dark y Resident Evil, se estrena en Steam». 3DJuegos, 24-01-2020 [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ Nukem «Fear the Dark Unknown – Análisis PC». Navi Games, 2-2020 [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ «Fear the Dark Unknown». Metacritic [Consulta: 21 març 2020].

## Enllaços externs

* Fear the Dark Unknown - Lloc web oficial
# Alice Middleton Boring

Alice Middleton Boring (Filadèlfia, 22 de febrer de 1883 - Cambridge, 1955) era una biòloga americana, zoòloga, i herpetòloga, investigadora i professora de biologia en els Estats Units i la Xina.

## Biografia

Alice Middleton Boring va néixer el 1883 a Filadèlfia.
Boring va estudiar a la Universitat de Bryn Mawr on va rebre Bryn Mawr Universitat on va obtenir el Bachelor d'Arts en el 1904. Posteriorment es va doctorar l'any 1910 per la mateixa universitat, on va ser supervisada per Nettie M. Stevens.
En els inicis de la seva carrera es va especialitzar en citologia i genètica, mentres exercia de professora de zoologia a la Universitat de Maine fins a l'any 1918.
L'any 1918, Boring marxà a la Xina, on va ensenyar biologia a la Peking Union Medical College.
En el 1918 va acceptar un treball de dos anys a la Xina com a professora ajudant de Biologia en el Peking Union Medical College (1918-20), on es va implicar en les causes socials i polítiques xineses. Després d'una breu temporada als Estats Units, va tornar a la Xina, on es va instal·lar definitivament, treballant en la Yenching University. Allí va viure la guerra civil, la revolució, l'ocupació japonesa, la II Guerra Mundial i l'aixecament xinès. Malgrat es va haver d'apartar de la ciència durant alguns períodes (a causa del tancament de les Universitats), ella va continuar publicant les seves recerques sobre taxonomia dels amfibis i rèptils xinesos. La fidelitat de Boring a la població xinesa i la seva estima per aquesta cultura van impregnar completament la seva vida professional i personal.

## Bibliografia

* Handbook D'Amfibis de la Xina Del nord i Rèptils (1932) amb Ch'eng-chao Liu i Shu-ch'un Lionesa
* Enquesta de xinès Amphibia (1940) amb Clifford Hillhouse Papa
* Amfibis xinesos: De vida i Formes de Fòssil (1945)

## Referències

* ↑ Ogilvie, Marilyn Bailey; Choquette, Clifford J. A Dame Full of Vim and Vigor: A Biography of Alice Middleton Boring; Biologist in China, 1999. ISBN 90-5702-575-2.
* ↑ «Doctorates Conferred by American Universities». Science, 32, 816, 1910, pàg. 231–238.
* ↑ Boring, Alice. Handbook of North China Amphibians and Reptiles (en anglès), 1932.
# Gastrotheca microdiscus

Gastrotheca microdiscus és una espècie de granota de la família del hemipràctids. Va ser descrit com a Nototrema microdiscus per L.G. Anderson el 1910.
Viu a la copa de boscs primaris no alterats, on s'amaga a les bromèlias. Es reprodueix per desenvolupament directe, la femella porta els ous en una bossa a l'esquena de la femella, on cria les capgrossos.
Es troba a les regions costaneres i muntanyes del sud-est del Brasil des de l'estat d'Espirito Santo, al sud fins a l'estat de Santa Catarina. Viu fins a un altitud de 1.500 m però seria absent de les zones costenques.

## Referències

* ↑ Andersson, L.G. «Nototrema microdiscus» (en anglès). Arkiv för zoologi. Kungl. Svenska vetenskapsakademien [Stockholm], 6, 1910, pàg. 9-11.
* ↑ Frost, Darrel R. «Gastrotheca microdiscus (Andersson, 1910)» (en anglès). Amphibian Species of the World: an Online Reference, 2022. DOI: 10.5531/db.vz.0001.
* ↑ Vicente Segalla, Magno; Garcia., Paulo «Gastrotheca microdiscus» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 2014. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2004.RLTS.T55345A11296285.en.
# José María Romero Poyón

José Maria Romero Poyón, conegut com a José Mari, (Sevilla, 10 de desembre de 1978) és un exfutbolista professional andalús, que ocupava la posició de davanter.

## Trajectòria

Després de despuntar al Lledón, va ser captat pel Sevilla FC, on va anar pujant pels diversos equips inferiors. Al 5 de març de 1997 debutava amb els sevillistes a primera divisió, en partit contra el Rayo Vallecano. Eixe any va jugar 21 partits i va marcar 7 gols, sent una de les sorpreses del campionat, la qual cosa li va obrir les portes de l'Atlètic de Madrid.
Al conjunt matalasser, va marcar 18 gols en les seues dues primeres campanyes. A més a més, va quallar destacades actuacions contra el rival de la ciutat, el Reial Madrid. El gener del 2000 fitxa per l'AC Milà, la qual cosa li equival quedar-se fora de l'equip roig-i-blanc fins al final de temporada. Després, durant la seua tercera campanya a Itàlia, retornaria al Manzanares com a cedit.
L'estiu del 2003 s'incorpora al Vila-real CF, on durant quatre anys seria davanter de refresc del conjunt valencià. Amb el conjunt groguet guanyà dues Copa Intertoto, el 2003,i 2004. Posteriorment, ha militat en el Reial Betis i en el Gimnàstic de Tarragona. Acabà la seva carrera esportiva al Xerez CD.

## Selecció espanyola

José Mari va ser 4 vegades internacional per la selecció espanyola, tot marcant un gol. Amb la selecció olímpica va acudir als Jocs Olímpics de Sydney 2000, tot guanyant-hi la medalla d'argent.

## Referències

* ↑ Carbajosa, Carlos E. «Vallecas tritura al Sevilla» (en castellà). , 06-03-1997.
* 1 2 3 Moraleda, Andrés. «Qué fue de… José Mari (I)» (en castellà). esDiario, 07-09-2016. Arxivat de l'original el 26 març 2020. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Mariotto, Niccolò. «Il Milan e la Spagna, da Torres a José Mari quanti flop! Deulofeu sfaterà il tabù?» (en italià). 90 Min, 23-01-2017. Arxivat de l'original el 26 març 2020. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ «Atlético move for Milan duo». UEFA, 05-07-2002. [Consulta: 5 juny 2010].
* ↑ «José Mari joins Villarreal». UEFA, 16-07-2003. [Consulta: 26 març 2020].
* ↑ Pérez Ortiz, Juan «Villarreal, muy cerca de la Copa de la UEFA» (en castellà). , 13-08-2003.
* ↑ «El Villarreal jugará la UEFA por primera vez en su historia» (en castellà). , 27-08-2003.
* ↑ «José Mari secures Betis homecoming». UEFA, 01-09-2007. [Consulta: 5 juny 2010].
* ↑ «El Nàstic ficha a José Mari» (en castellà). , 30-01-2009.
* ↑ «José Mari, olfato de gol para el ataque azulino» (en castellà). Xerez CD, 20-07-2010. Arxivat de l'original el 23 juliol 2010. [Consulta: 22 juliol 2010].
* ↑ Gascón, Javier «Ensayo inquietante» (en castellà). , 26-04-2001.
* ↑ «España tira una ventaja de dos goles y el árbitro ayuda a perder el oro» (en castellà). , 30-09-2000.
* ↑ «Olympedia – José Mari». [Consulta: 31 desembre 2023].
# Kôhî jikô

Kōhī Jikō (珈琲時光), comercialitzada internacionalment com a Café Lumiere, és una pel·lícula dramàtica japonesa de 2003 dirigida pel director taiwanès Hou Hsiao-hsien. La pel·lícula és un homenatge al director de referència de Hsiao-hsien, Yasujirō Ozu. Va ser presentada en el festival commemoratiu del centenari del naixement d'Ozu i va ser nominada al Lleó d'Or a la 61a Mostra Internacional de Cinema de Venècia.

## Argument

La història gira al voltant de Yoko Inoue, una jove japonesa que investiga sobre el compositor taiwanès Jiang Wen-Ye, el treball del qual apareix en la banda sonora. L'esposa i filla japoneses del difunt compositor també fan aparicions com elles mateixes.

## Repartiment

* Yo Hitoto - Yoko Inoue (井上 陽子 Inoue Yōko)
* Tadanobu Asano - Hajime Takeuchi (竹内 肇 Takeuchi Hajime)
* Masato Hagiwara - Seiji
* Kimiko Yo - madrastra de Yoko
* Nenji Kobayashi - padre de Yoko

## Recepció

Kôhî jikô es va situar al 98 de les millors pel·lícules de la Slant Magazine dels anys 2000.
El 2019, el director Steve McQueen la va nomenar com la millor pel·lícula del segle XXI, descrivint-la com "[una] pel·lícula que passa sense que ho sàpigues."

## Referències

* ↑ «61st Venice Film Festival». labiennale.org. Arxivat de l'original el 22 agost 2004. [Consulta: 4 juny 2018].
* ↑ «Best of the Aughts: Film». Slant Magazine. [Consulta: 10 febrer 2010].
* ↑ «The directors' cut: film-makers choose the best movies of the century so far», 13-09-2019. [Consulta: 18 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# La gata (pel·lícula de 1956)

La gata) és una pel·lícula dramàtica franco-espanyola de 1956 dirigida per Margarita Alexandre i Rafael María Torrecilla i protagonitzada per Aurora Bautista, Jorge Mistral i José Nieto. Està ambientat en el món de la corrida. Va ser la primera pel·lícula espanyola rodada en Eastmancolor i Cinemascope.

## Argument

Es diu María, però tothom la coneix amb el sobrenom de la Gata. Filla del cap d'un cortijo andalús, és festejada per diversos homes del poble, entre ells el jove Joselillo. Però la Gata només sent amor per Juan, un treballador guapo i arrogant que somia amb ser torero.

## Repartiment

* Aurora Bautista com, María 'La gata'
* Jorge Mistral com Juan
* José Nieto
* Nani Fernández
* José Guardiola
* Felipe Simón
* José Sepúlveda
* Francisco Arenzana
* Santiago Rivero
* Rafael Calvo Revilla
* Tomás Torres
* Manuel Aroca
* María Saco
* Alberto San Martín
* Antonio García Quijada
* Juan Segovia
* María Estrella
* Manuel Regueira
* Paco Martínez
* Mariano Martín Carriles
* Guillermo Méndez

## Referències

* ↑ Bentley p.127
* ↑ La gata a ABC

## Bibliografia

* Bentley, Bernard. A Companion to Spanish Cinema. Boydell & Brewer 2008.

## Enllaços externs

* La gata a YouTube