OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nada (pel·lícula)

Nada és una pel·lícula espanyola de 1947, dirigida per Edgar Neville. Està basat en la novel·la Nada, de Carmen Laforet, que va guanyar el Premi Nadal en 1945. La censura franquista va recomanar tota una bateria de talls que CIFESA, empresa distribuïdora de la pel·lícula es va afanyar a emplenar retallant 34 minuts (dels 110 minuts originals) fins a deixar-los en 76 minuts, amb el que l'actuació d'actors com Félix Navarro, María Bru i Rafael Bardem va desaparèixer del metratge. La majoria de les escenes d'exteriors rodades en Barcelona es van eliminar.

## Sinopsi

Andrea es trasllada a casa de la seva àvia al carrer d'Aribau de Barcelona per tal d'estudiar a la Universitat, però els seus oncles Angustias i Román sempre discuteixen i s'hi troba un ambient ple d'amargor. També descobreix moltes intrigues i misèries secretes familiars. A la universitat coneix Ena i el seu xicot, uns nois benestant, però aquesta sembla caure sota l'encanteri de Román, que és músic però de temperament seductor i miserable. Tanmateix, Ena se'n burla de Román i aquest se suïcida. Després d'aquest desenllaç Ena i Andrea es traslladen a Madrid, i marxa del carrer d'Aribau amb el mateix que portava quan va arribar: res.

## Repartiment

* Conchita Montes ... Andrea
* Fosco Giachetti ... Román
* Tomás Blanco ... Juan
* Mary Delgado ... Gloria
* María Cañete ... Angustias
* Julia Caba Alba ... Antonia
* María Denis ... Ena
* Adriano Rimoldi ... Jaime

## Crítiques

| « | La principal referència iconogràfica per Nada és Els magnífics Amberson, una pel·lícula en la que també s'esbossa una atmosfera familiar opressiva dominada per un personatge." | » |
| — Christian Franco Torre |||

## Premis

La pel·lícula va aconseguir un premi econòmic de 250.000 ptes, als premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1947.

## Referències

* ↑ La literatura de posguerra en el cine español (1). Nada (Edgar Neville, 1947) de Rafael Nieto Jiménez]
* ↑ Nada, al web del Miniseri de Cultura
* ↑ Félix Martialay El cine español durante el franquismo, p. 57-58

## Enllaços externs

* Nada a Historia de nuestro cine
* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# A través del mar

A través del mar és una pel·lícula espanyola de 2023, dirigida per Marçal Forés i escrita per Ariana Godoy. La pel·lícula és una seqüela d'A través de mi ventana (2022), inspirada en els personatges de la trilogia escrita per Godoy. Igual que el primer lliurament, és protagonitzada per Clara Galle i Julio Peña Fernández.
La cinta es va estrenar en la plataforma de Netflix el 23 de juny de 2023.

## Sinopsi

L'Ares (Julio Peña Fernández) ha anat a estudiar a Estocolm, i ell i la Raquel (Clara Galle) estan mantenint una relació a distància, la qual cosa suposa un major desafiament del qual ells havien imaginat. Quan arriba l'estiu i es retroben, el període de separació i les noves persones que han conegut en aquest temps faran que el que creien segur comenci a trontollar-se.

## Repartiment

* Clara Galle - Raquel Mendoza
* Julio Peña Fernández - Ares Hidalgo
* Guillermo Lasheras - Yoshua "Yoshi" García
* Natalia Azahara - Daniela Fernández
* Hugo Arbués - Apolo Hidalgo
* Eric Masip - Artemis Hidalgo
* Emilia Lazo - Claudia
* Andrea Chaparro - Vera
* Iván Lapadula - Gregory
* Carla Tous - Ana
* Abel Folk - Juan
* Rachel Lascar - Sofia
* Lucy Chaparro - Camila
* Pilar Castro - Tere

## Producció

Després de l'èxit de reproduccions d'A través de mi ventana, Netflix va confirmar el 15 de febrer de 2022 que la pel·lícula s'havia renovat per a una segona i tercera entrega. El rodatge va començar el 4 d'abril de 2022 a Catalunya. Durant aquest mateix mes es va confirmar A través del mar com a títol oficial per a la segona part. Entre els actors que tornen del primer lliurament es troben Clara Galle i Julio Peña Fernández repetint els seus personatges al costat d'Hugo Arbués, Eric Masip, Natalia Azahara, Guillermo Lasheras i Emilia Lazo. A mès, s'inclouen en el repartiment nous actors com Andrea Chaparro, Iván Lapadula i Carla Tous.

## Referències

* ↑ «'A través de mi ventana 2': Netflix confirma dos secuelas de película». Diezminutos.es, 15-02-2022. [Consulta: 25 setembre 2022].
* ↑ «'A través de mi ventana 2' ya tiene título oficial en Netflix». Fotogramas.es, 28-04-2022. [Consulta: 25 setembre 2022].
* ↑ «Comienza el rodaje de 'A través del mar': Así es la secuela de 'A través de mi ventana' que continúa la historia de amor de Raquel y Ares». SensaCine, 28-04-2022. [Consulta: 25 setembre 2022].
# Sinatra (pel·lícula)

Sinatra és una pel·lícula dramàtica estrenada el 1988 dirigida pel català Francesc Betriu, amb guió del mateix Betriu i l'escriptor argentí establert a Barcelona Raúl Núñez, basada en el seu llibre Sinatra, un extraño en la noche. És protagonitzada per Alfredo Landa, que fou candidat al Goya al millor actor per la seva interpretació i la banda sonora va a càrrec de Joaquín Sabina. És una crònica contemporània influïda pel cinema negre propera a la tragicomèdia. Ha estat doblada al català i emesa per TV3 el 4 de juny de 1990.

## Argument

Antonio Castro "Sinatra", un home que treballa en un cabaret de Barcelona com a imitador del cantant Frank Sinatra, és abandonat per la seva dona, una cambrera que treballa al mateix local. Enfonsat, vaga per la nit fins que arriba a una pensió del Barri Xino, on troba treball com a porter nocturn. Una nit es fa membre d'un club d'amistat per correu, i comença a rebre cartes i a tenir relacions amb desconeguts que se senten sols i perduts a la ciutat.

## Repartiment

* Alfredo Landa - Sinatra
* Ana Obregón - Isabel
* Maribel Verdú - Natalia
* Mercè Sampietro -Esposa de Sinatra
* Manuel Alexandre - Manolo
* Julita Martínez - Senyora Hortensia
* Luis Ciges - Lagarto
* Queta Claver - Clementina

## Referències

* ↑ Sinatra al web dels Premis Goya
* ↑ Nacido para perder, El País, 16 de maig de 1988
* ↑ Sinatra al web de la filmoteca
* ↑ Sinatra a esadir.cat
* ↑ Sinatra a Fotogramas
# Noche de verano

Noche de verano és una pel·lícula dramàtica espanyola en blanc i negre del 1962 dirigida per Jordi Grau i Solà en el que fou la seva pel·lícula de debut, i protagonitzada per Francisco Rabal i María Cuadra, amb influències del cinema italià. Fou durament atacada per la censura.

## Sinopsi

Barcelona, mitjans dels anys 1960. Miguel demana Rosa que l'acompanyi a la revetlla de Sant Joan a la sala de ball Venus Esport, però aquesta el rebutja i li ho demana a Alicia. Alhora, Bernardo, que és casat amb Carmen, festeja Inés, casada amb el seu amic Alberto.
A la revetlla de Sant Joan de l'any següent, els conflictes plantejats l'any anterior conclouen, llevat un intent de Bernardo de lligar amb Rosa, que no acaba bé.

## Repartiment

* Umberto Orsini - Miguel
* Marisa Solinas - Alicia
* Rosalba Neri - Rosa
* Francisco Rabal - Bernardo
* María Cuadra- Inés
* Lydia Alfonsi - Carmen
* Gian Maria Volontè - Alberto

## Producció

Feta amb evidents influències de Federico Fellini i Michelangelo Antonioni, va patir un tall de gairebé 15 minuts per la censura cinematogràfica. Fins 2020 no es va estrenar en la seva versió sense tallar per la plataforma digital FlixOlé. Fou estrenada a la VI edició del Festival Internacional de Cinema de Mar del Plata el 21 de març de 1963,

## Crítiques

| « | Cal reconèixer en ºnoche de verano l'obra més madura i interessant del nou cinema espanyol; no es tracta d'un intent tímid sinó d'un pas decidit i ferm. Crec que molt poques vegades s'haurà plantejat al nostre país un film amb tan elevades ambicions com aquest | » |
| — José Luis Guarner |||

## Premis

Fou estrenada en la 6a edició del Festival Internacional de Cinema de Mar del Plata del 1963, on va obtenir una menció especial. El mateix any va participar en la 8a edició de la Setmana Internacional de Cinema Religiós i de Valors Humans de Valladolid, en la que va guanyar el premi especial del jurat.

## Referències

* ↑ Noche de verano a decine21.com
* ↑ 'Noche de verano', el debut de Jorge Grau, llega sin censura a FlixOlé, Cinemanía, 11 d'abril de 2020
* ↑ 6a edició del Festival de Mar del Plata, al web del Festival
* ↑ Noche de verano (Jorge Grau, 1962) al web del Ministeri de Cultura
* ↑ 8ª Semana Internacional de Cine Religioso y de Valores Humanos de Valladolid, al web de la Seminci

## Bibliografia

* «Obra de Noche de verano. Director: Jorge Grau» a Dialnet., de Pere Gimferrer A:El Ciervo: revista mensual de pensamiento y cultura, ISSN 0045-6896, Nº. 121, 1964, págs. 16-16.

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Walter Gustav Wild

Walter Gustav Wild, també conegut com a Gualteri Wild (Hottingen, avui Zúric, 13 d'octubre de 1872 - 16 de desembre de 1953), fou un jugador suís de futbol i primer president del Futbol Club Barcelona.

## Biografia

Walter Wild fou un dels dotze fundadors del Futbol Club Barcelona a la reunió del 29 de novembre de 1899 al gimnàs Solé. Escollit primer president del club a petició de Joan Gamper en ser el membre de major edat de la reunió, mantingué aquest càrrec fins al 25 d'abril de 1901 quan fou substituït per Bartomeu Terrades. A més, durant aquest temps, el seu domicili particular al carrer Princesa de Barcelona fou la seu social provisional de l'entitat.
Durant el seu mandat, el club aconseguí el seu primer camp propi, el de l'Hotel Casanovas. Fou reescollit tres cops entre el 13 de desembre de 1899 i el 27 de desembre de 1900. Dimití a mitjans de 1901 en haver d'anar-se'n a Anglaterra per motius laborals. En total, fou president del Futbol Club Barcelona durant 513 dies. Fou nomenat soci d'honor en reconeixement de la seva tasca.
Fou també futbolista del club, participant en el seu primer partit el dia 8 de desembre de 1899 contra membres de la colònia anglesa de la ciutat. Disputà un total de 10 partits amb el club, dels quals els vuit primers amistosos en la posició de defensa, i les últimes dues jornades de la primera Copa Macaya en la posició de migcampista.

## Referències

* ↑ La Vanguardia. Barcelona, Any XX n.6125 p.3 (25 de maig de 1900)
* ↑ Los Deportes. Barcelona, Any V n.43 p.682 (27 d'octubre de 1901)
* 1 2 Los Deportes. Barcelona, Any VII n.33 p.518 (16 d'agost de 1903)
* 1 2 «Los suizos y el FC Barcelona (primera part)». Fernando Arrechea, Cuadernos de fútbol, CIHEFE, 2014. Arxivat de l'original el 2014-10-07. [Consulta: 1r octubre 2014].
* ↑ «Los suizos y el FC Barcelona (segona part)». Fernando Arrechea, Cuadernos de fútbol, CIHEFE, 2014. [Consulta: 1r octubre 2014].
# Haliastur

Haliastur és un gènere d'ocells rapinyaires de la família dels accipítrids (Accipitridae). Viuen en hàbitats molt variats, que inclouen zones forestals i costaneres, rius, terres de conreu i sabanes, des del Pakistan, a través de l'Índia i Indonèsia fins a Austràlia i Melanèsia.

## Llistat d'espècies

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, juliol 2022) aquest gènere està format per dos espècies:
* Milà capblanc (Haliastur indus).
* Milà xiulador (Haliastur sphenurus).

## Referències

* 1 2 «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 282. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ El gènere Haliastur a TAXONOMICON Rev. 18-05-2010 (anglès)
# Eastern European Time

Hora d'Europa Oriental (EET), per les seves sigles en anglès Eastern European Time) és un dels noms del fus horari situat dues hores avançat al Temps Universal Coordinat (UTC+2). És emprat en nombrosos països d'Europa oriental, del nord d'Àfrica i alguns països d'Orient Mitjà.
Durant els mesos d'hivern, els països que fan servir aquest fus horari tenen una diferència de 2 hores respecte al temps universal coordinat. En canvi, durant l'estiu, la majoria d'aquests països assoleixen una diferència de 3 hores respecte a l'horari UTC (l'anomenada Hora d'estiu d'Europa oriental, EEST) per tal d'estalviar energia.

## Països que la utilitzen

Un país que fa servir l'horari d'Europa oriental durant tot l'any és:
* Líbia
Els següents països, o parts d'aquests, fan servir l'hora d'Europa oriental durant l'hivern:
* Belarús, entre 1922 i 1930, i des de 1991
* Bulgària, des de 1894
* Egipte
* Estònia, entre 1921 i 1940, i des de 1989
* Finlàndia, des de 1921
* Grècia, des de 1916
* Israel
* Jordània
* Letònia, entre 1926 i 1940, i des de 1989
* Líban
* Lituània, el 1920 i des de 1989
* Moldàvia, entre 1924 i 1940, i des de 1991
* Palestina
* Romania, des de 1931
* Síria
* Turquia, des de 1910, excepte el període 1978-1985
* Ucraïna, entre 1924 i 1930, i des de 1990
* Xipre
Entre 1922 i 1930, i novament entre 1991 i 1992, Moscou i la Rússia més occidental empraren també l'horari d'Europa Oriental. A Polònia fou utilitzat entre 1918 i 1922.
En el sentit contrari, durant la Segona Guerra Mundial, Alemanya va fer servir l'horari d'Europa central (CET) als territoris ocupats de l'Europa oriental.

## Principals àrees metropolitanes

Les principals ciutats situades en aquest fus horari són:
* Ankara, Turquia
* Atenes, Grècia
* Beirut, Líban
* Bucarest, Romania
* Chişinău, República de Moldàvia
* Cluj-Napoca, Romania
* Constanţa, Romania
* Damasc, Síria
* Esmirna, Turquia
* Hèlsinki, Finlàndia
* Iaşi, Romania
* Istanbul, Turquia
* Jerusalem, Israel
* Khàrkiv, Ucraïna
* Kíiv, Ucraïna
* Lviv, Ucraïna
* Minsk, Belarús
* Nicòsia, Xipre
* Riga, Letònia
* Sofia, Bulgària
* Tallinn, Estònia
* Tel-Aviv, Israel
* Tessalònica, Grècia
* Vílnius, Lituània

## Referències

* ↑ «EET time zone — Eastern European Time» (en anglès americà). [Consulta: 9 novembre 2020].
* ↑ «Eastern European Time - exact time now - Time.is». [Consulta: 9 novembre 2020].

## Végeu també

* Fus horari
* Horari d'estiu
* Hora Central Europea
# Bely Basarte

Belén Basarte Mena (Madrid, Espanya, 14 de desembre de 1991), més coneguda com a Bely Basarte, és una cantant i compositora espanyola.
Va començar la seva carrera musical pujant versions i composicions pròpies a YouTube, on compta amb centenars de milers de seguidors.
Al setembre de 2015 va publicar a través de plataformes digitals (YouTube, Spotify, iTunes…) el seu primer EP amb 5 temes propis: Si quieres pierdes. A finals d'any, va publicar el senzill Diciembre y no estás.
El 26 de novembre de 2016 va fer-ne la presentació oficial a Madrid a la sala MobyDick, en un concert acústic basat principalment en temes propis i algunes de les seves versions més exitoses. A principis de 2017 és escollida per Disney per interpretar les cançons de Bella en la versió en castellà peninsular de la pel·lícula La bella i la bèstia.
L'any 2018 publica el seu primer àlbum, Desde mi otro cuarto, amb Universal Music, en formats CD i digital.
L'any 2020 anuncia el llançament del seu segon àlbum. El primer single, Roma, es publica el 20 de març.

## Discografia

* Si Quieres, Pierdes (EP, AllSeeingEye Records, 2015)
* Diciembre Y No Estás (Single, AllSeeingEye Records, 2015)
* Desde Mi Otro Cuarto (LP, Universal Music, 2018)
* Roma (Single, Universal Music, 2020)

## Col·laboracions

* Rayden, Entremeses (En Alma y Hueso, 2014)
* Rafa Espino, Sin ti (Eterno, 2016)
* JPelirrojo, 42 Gramos (Los payasos nunca lloran, 2016)
* Disney, La Bella y la Bestia (Banda sonora original en castellà, 2017)
* Isma Romero, Corriente (2018)
* Nil Moliner, Esperando (MUU Sessions, 2018)
* Rayden, Careo (Sinónimo, 2019)
* Despistaos, Lo que quedaba del invierno (Estamos enteros, 2019)
* Vic Mirallas, Un Poco Más (2019)
* David Otero, Buscando el Sol (2020)

## Referències

* ↑ «Canal oficial de Bely Basarte en YouTube».
* ↑ «https://www.fotoconciertos.com/bely-basarte-anuncia-nuevo-sencillo-roma/». Arxivat de l'original el 2020-06-11. [Consulta: 11 juny 2020].
# Lo Barós

Lo Barós (en francès Le Barroux) és un municipi francès situat al departament de la Valclusa i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 637 | 756 | 833 | 828 | 916 | 901 | 916 | 974 | 969 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 992 | 980 | 938 | 884 | 826 | 706 | 682 | 607 | 592 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 549 | 559 | 521 | 436 | 390 | 435 | 365 | 366 | 344 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 362 | 369 | 348 | 437 | 499 | 566 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1965-1971 | Justin Merindol | |
| 1971-1995 | Louis Liotier | |
| 1995-2008 | Marie-Suzy Pons | UMP |
| 2008- | Bernard Monnet | |

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Valclusa
# Moebelia

Moebelia és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. Es poden trobar a la zona paleàrtica.
Fou descrit per primera vegada per Friedrich Dahl l'any 1886.
El gènere Araeoncoides Wunderlich, 1969 és un sinònim

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0::
* Moebelia berolinensis (Wunderlich, 1969) – Alemanya
* Moebelia penicillata (Westring, 1851) (Espècie tipus) – Europa, Caucas
* Moebelia rectangula Song & Li, 2007 – Xina

## Referències

* 1 2 3 Gloor, Daniel; Nentwig, Wolfgang; Blick, Theo; Kropf, Christian «Gen. Moebelia Dahl, 1886». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2 [Consulta: 16 juny 2019].
* ↑ Dahl, F. «Monographie der Erigone-Arten im Thorell' schen. Sinne, nebst anderen Beiträgen zur Spinnenfauna SchleswigHolsteins». Schriften des Naturwissenschaftlichen Vereins für Schleswig-Holstein, vol. 6, 1886, pàg. 65–102.
* ↑ Wunderlich, J.; Blick, T. «Moebelia berolinensis comb. nov., eine in Mitteleuropa selten gesammelte Zwergspinne der Baumrinde (Araneae: Linyphiidae; Erigoninae)». Arachnologische Mitteilungen, vol. 32, 2006, pàg. 13. DOI: 10.5431/aramit3204.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# John McPhail

«John McPhail» té aquests significats:
* John McPhail (futbolista) (1923–2000), futbolista escocès
* John McPhail (director)
* John McPhail (bàsquet)
* John Macphail (jugador de rugbi)
* John MacPhail (nascut el 1955), futbolista escocès
# Apidium

Apidium (‘petit bou’ en llatí, car es cregué que els primers fòssils pertanyien a un tipus de vaca) és un gènere extint de primats de la família dels parapitècids que visqueren a principis de l'Oligocè, fa entre 28,4 i 33,9 milions d'anys. Els fòssils d'Apidium són comuns al jaciment a la Governació d'el Faium (Egipte) i també se n'han trobat a Líbia i Oman.

## Referències

* ↑ Entrada «Apidium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 2 desembre 2024].
# Antonina Krivoshapka

Antonina Vladímirovna Krivoshapka (en rus: Антонина Владимировна Кривошапка; nascuda el 21 de juliol de 1987) és una atleta russa que s'especialitza en els 400 metres. Té en els 400 m marques personals de 49,16s i 50,55s a l'aire lliure i en interiors respectivament.
Provinent de Rostov-on-Don, Krivoshapka va guanyar la medalla de plata en els 400 m en els Campionats Mundials Juvenils de 2003 en un temps de 53,54s, i va guanyar el bronze en el Relleu Combinat. No obstant això, ella va tenir poc èxit en els anys següents, situant-se només en el cinquè lloc en les eliminatòries dels Campionats del Món Junior 2004. No va millorar en la seva millor marca personal el 2005 o 2006, i només va competir en el nivell nacional. No obstant això, va començar a millorar de forma constant les seves actuacions el 2007 i 2008, l'obtenció de les millors marques de temporada de 52,32 s i 51,24 s respectivament.

## Referències

* ↑ Runner Antonina Krivoshapko ca become a "rising star of Europe" (rus). Komsomolskaya Pravda. Retrieved on 2011-05-31.
* ↑ IAAF, perfil de Antonina Krivoshapka

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Antonina Krivoshapka
# Barcelona lament

Barcelona lament és una pel·lícula espanyola de thriller estrenada el setembre de 1990 que va ser el llargmetratge de debut com a director i guionista de Luis Aller. Ha estat doblada al català. Influïda pel cinema estatunidenc clàssic i per Jean Luc Goddard, Aller la va definir com a "experimental, abstracta i onírica.

## Argument

Barcelona, 1994. Pau Arrese és un jove que manté una relació amb Gloria, per unes coincidències desafortunades acaba tancat a la presó. Això li fa percebre que esta perdent el control de la seva vida. Dins de la presó fa amistat amb David Velasco, un petit delinqüent que fa treballs per un mafiós. Un cop surt de la presó, juntament amb David, es veurà embolicat en certs afers que el portaran al punt més baix de la seva existència. Es refugia al món dels somnis i tots els personatges es tornen a trobar a Barcelona la nit de cap d'any de 1999.

## Repartiment

* Luis Fernando Alvés... Pau Arrese
* Maru Valdivielso... Glòria
* Pep Munné... David Velasco
* Blanca Pàmpols... Rosa
* Josep Minguell... Amo Pensió
* Ariadna Gil... Miranda
* Ramon Teixidor ... Policia Pensió
* Manuel de Blas... Pedro Merlo
* Eulàlia Ramon... Sònia
* Núria Monclús ... Amiga Sònia
* Arnau Vilardebó... Capellà Borratxo
* Joaquín Llovet ... Home I Bar

## Premis

* 36a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia: millor opera prima

## Referències

* ↑ Barcelona lament a esadir.cat
* ↑ El film 'Barcelona Lament', amb Ariadna Gil i Pep Munné, aquest dissabte a les teles locals, La Xarxa, 24 de juliol de 2009
* ↑ Àngel Comas Diccionari de llargmetratges: el cinema a Catalunnya després del franquisme, p. 39
* ↑ Barcelona lament, bcncatfilmcommission.com
* ↑ Entrega de los premios Sant Jordi de Cinematografía, La Vanguardia, 12 de desembre de 1992
# Alaemon

Alaemon és un gènere d'ocells de la família dels alàudids (Alaudidae) que habiten en zones àrides d'Àfrica septentrional, Aràbia i Àsia meridional, a més de les Illes de Cap Verd.
Són aloses amb bec una mica corbat, que fan uns 19 cm de llargària. Color gris i sorrós per sobre que es torna pàl·lid cap arrere. Pit tacat i ventre blanc. Ales blanques i negres. Cua amb blanc a les rectrius exteriors.
De vegades fa el niu per damunt del nivell del terra, sobre un manoll d'herba.

## Taxonomia

Se n'han classificat en dues espècies:
* Alaemon hamertoni - alosa puput petita.
* Alaemon alaudipes - alosa puput grossa.

## Referències

* ↑ Gill, Frank; Donsker, David; Rasmussen, Pamela. «Nicators, Bearded Reedling, larks= 27 novembre 2024» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2.
* ↑ «Alaemon». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 27 novembre 2024(català)
# Alisterus

Alisterus és un gènere d'ocells de la família dels psitàcids. Aquests papagais habiten en zones forestals de l'est d'Austràlia, Nova Guinea i illes orientals d'Indonèsia.

## Taxonomia

Se n'han descrit tres espècies dins aquest gènere:
* papagai de les Moluques (Alisterus amboinensis).
* papagai de Nova Guinea (Alisterus chloropterus).
* papagai australià (Alisterus scapularis).

## Referències

* ↑ El gènere Alisterus a TAXONOMICON Rev. 28-05-2010
# Orthonyx

Orthonyx és un gènere d'ocells, únic de la família dels ortoníquids (Orthonychidae), a l'ordre dels passeriformes. Habita al terra de boscos humits a Nova Guinea i est d'Austràlia.

## Taxonomia

Se n'han descrit tres espècies dins aquest gènere.
* Orthonyx temminckii - ortònix australià.
* Orthonyx novaeguineae - ortònix de Nova Guinea.
* Orthonyx spaldingii - ortònix de Spalding.

## Referències

* ↑ El gènere Orthonyx a TAXONOMICON Rev. 8-06-2010