OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Max Lange

Max Lange (Magdeburg, 7 d'agost de 1832 - Leipzig, 8 de desembre de 1899) fou un jugador i compositor d'escacs alemany.

## Biografia i resultats destacats en competició

Entre 1858 i 1864, fou editor de la publicació Deutsche Schachzeitung. Va ser un dels fundadors de la Westdeutschen Schachbundes (WDSB) i va organitzar el 9è Congrés de la DSB (Kongresse des Deutschen Schachbundes) a Leipzig el 1894. Va ser el segon president de la DSB.
Max Lange va guanyar quatre campionats d'Alemanya Occidental: tres vegades a Düsseldorf (1862, 1863 i 1864) i un a Aquisgrà el 1868 (7è Congrés de la WDSB). També va guanyar a Hamburg el 1868 (1r Congrés de la Federació d'escacs del Nord d'Alemanya, NDSB).

## Obres

Lange va publicar Lehrbuch des Schachspiel (Halle, 1856) i Handbuch der Schachaufgaben (Leipzig, 1862).

## Contribucions a la teoria dels escacs

La variant de la defensa dels dos cavalls 1.e4 e5 2.Cf3 Cc6 3.Ac4 Cf6 4.d4 exd4 5.O–O Ac5 6.e5 té per nom Atac Max Lange. La variant 1.e4 e5 2.Cc3 Cc6 de l'obertura vienesa és coneguda com a defensa Max Lange.

## Vegeu també

* Mat de Max Lange

## Referències

* ↑ Ludwig Fränkel: Lange, Max. En: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bd. 51 (1906), S. 577.
* ↑ «Nota biogràfica de Max Lange» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 4 desembre 2013].
* ↑ «DSB 2. Teil». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 4 desembre 2013].
* ↑ Litmanowicz, Wladyslaw; Gizycki, Jerzy. Szachy od A do Z. Wydawnictwo Sport i Turystyka Warszawa, 1986, 1987. ISBN 83-217-2481-7 (1. A-M), ISBN 83-217-2745-X (2. N-Z).
# Ivan Serov

Ivan Alexandrovitx Serov (Vólogda, 13 d'Agost de 1905 - Moscou, 1 de Juliol de 1990), fou un politic Soviètic, Governador del NKVD a la RSS d'Ucraïna, on fou acusat de causar posteriorment de causar l'Holodomor i fou principal organitzador de les Deportacions de pobles a la Unió Soviètica a la Regió bàltica i Polònia i de la Massacre de Katin, cap del KGB i del Departament Central d'Intel·ligència Soviétic. Va ser governador militar del Berlín ocupat, tenint un rol important en la supressió de la Revolució hongaresa de 1956. També va ser una de les figures més importants del SMERSH (el servei de contrainteligencia Soviétic durant la Segona Guerra Mundial), només per sota de Viktor Abakumov. També jugà un rol important durant la Crisi dels míssils de Cuba, evitant l'Agència Central d'Intel·ligència de escalar el conflicte. Com que era un company proper a Nikita Khrusxov, va ser destituit durant la presa de poder de Brezhnev. Fou restituit a la descada dels 80 com a general i Heroi de la Unió Soviètica.
# Albert Rehm

Albert Rehm (Augsburg, 15 d'agost de 1871 - Múnic, 31 de juliol de 1949) va ser un filòleg alemany.

## Biografia

El 1905, Rehm va proposar la idea, acceptada avui dia, de que la màquina d'Antikythera és una calculadora astronòmica.
El 1896, Rehm va ingressar a la Universitat de Munic després de defensar la seva tesi. : Investigació mitogràfica sobre les llegendes celestials gregues [Mythographische Untersuchungen über griechische Sternsagen]. La seva carrera acadèmica el va portar al càrrec de rector de la Universitat de Munic (Ludwig-Maximilians-Universität München) el 1930/31. Durant el nazisme, la seva posició es correspon bé amb la idea d'emigració interna de Frank Thiess. Després de la guerra, va advocar per una pedagogia de les humanitats.

## Referències

* ↑ Freeth, Tony «Building the Cosmos in the Antikythera Mechanism». Proceedings of Science, 29-03-2013, pàg. 018. DOI: 10.22323/1.170.0018 [Consulta: 13 març 2021].
* ↑ «Albert Rehm». The Mathematics Genealogy Project. [Consulta: 15 agost 2024].
* ↑ «Rehm, Karl Friedrich Albert». Bayerische Staatsbibliothek. [Consulta: 15 agost 2024].

## Bibliografia

* Theodor Hopfner (1886–1945), Viktor Stegemann (1902–1948), Albert Rehm (1871–1949), In: Eikasmós 4, 1993, S. 203–216.
* Albert Rehm †, In: Gnomon 22, 1950, S. 315–318.
* Albert Rehm zum Gedächtnis, In: Gymnasium 59, 1952, S. 193–195

## Enllaços externs

* Rehm, Albert. «Albert Rehm». Open Library, 30-09-2020. [Consulta: 15 agost 2024].
# Gaston Reinig

Gaston Reinig (Diekirch, 17 de novembre de 1956) és un general luxemburguès. És conegut principalment per haver desenvolupat la tasca de Cap de l'Estat Major de l'exèrcit luxemburguès entre el 2008 i el 2013. Abans havia estat Comandant del Centre d'Entrenament Militar del país europeu, situat a la seva ciutat natal, Diekirch. El març de 2008 fou ascendit a general, convertint-se en el primer Cap de l'Estat Major amb aquest rang.

## Referències

* ↑ «General Gaston Reinig». NATO. [Consulta: 26 novembre 2010].
* 1 2 «Personnel clé» (en francès). Army of Luxembourg. Arxivat de l'original el 8 de juliol 2010. [Consulta: 26 novembre 2010].
# Ernesto Rodolfo Hintze Ribeiro

Ernesto Rodolfo Hintze Ribeiro (Ponta Prima, 7 de novembre de 1849-Lisboa, 1 d'agost de 1907) era un polític portuguès que va ser membre del Partit Regenerador, va ser tres vegades president del Consell de Ministres durant el regnat de Carles I.
Va néixer el dia 7 de novembre de 1849 a la localitat azoriana de Ponta Prima, Hintze Ribeiro, que va començar a estudiar Dret en la Universitat de Coímbra en 1867, es va doctorar en 1872. Va debutar com a diputat en 1878, i en 1881 es va convertir en ministre d'Obres Públiques del nou gabinet regenerador. Va exercir de President del Consell de Ministres en tres ocasions: entre el 22 de febrer de 1893 i el 7 de febrer de 1897, entre el 25 de juny de 1900 i el 28 de febrer de 1903 i entre el 20 de març i el 19 de maig de 1906. Durant el seu segon mandat, va tenir una disputa interna en el Partit Regenerador va donar lloc el1901 a la sortida de João Franco i de 25 diputats més del partit i a la constitució d'una escissió;[6] Hintze Ribeiro arribaria a desenvolupar una rivalitat obsessiva cap a João Franco .[5]
Hintze Ribeiro va morir l'1 d'agost de 1907 en el Cementiri de l'Alt de São João, Lisboa, al qual havia acudit per a assistir a un enterrament.

## Referències

* ↑ Fernandes, 2010, p. 86.
* ↑ Fernandes, 2010, p. 89.
* ↑ «Chefes do governo desde 1821». Governo de Portugal.
* ↑ Livermore, 1976, p. 313.
* ↑ «Ernesto Rodolfo Hintze Ribeiro (1849-1907)». Biografias. Fundação Mário Soares.

## Bibliografia

* Fernandes, Paulo Jorge. «Hintze Ribeiro e o liberalismo conservador (1879-1887)». A: Actas do Colóquio Hintze Ribeiro (1849-1907) da Regeneração ao Crepúsculo da Monarquia ( PDF) (en portuguès de Portugal). Angra do Heroísmo: Presidência do Governo Regional dos Açores, 2010, p. 85-105. ISBN 978-972-647-232-2.
* Livermore, Harold Victor. A New History of Portugal (en anglès). Cambridge University Press, 1976. ISBN 0-521-21320-7.
* Mónica, Maria Filomena «As reformas eleitorais no constitucionalismo monárquico, 1852-1910» ( PDF). Análise Social, 31, 139, 1996, pàg. 1039-1084. ISSN: 0003-2573.
* Ribeiro Pinto, Sergio. Separação religiosa como modernidad. Lisboa: Centro de Estudos de História Religiosa, 2011. ISBN 978-972-8361-35-8.
# Eduard Boscà i Casanoves

Eduard Boscà i Casanoves (València, 12 de febrer de 1843 - València, 28 de maig de 1924) fou un metge i naturalista valencià.

## Biografia

Amb 23 anys es va graduar de Batxiller en Medicina i Cirurgia a la Universitat de València i més tard va obtenir la llicenciatura en Medicina. Es va llicenciar també en Ciències i a la Universitat de Madrid va obtenir el doctorat, a la secció de Ciències Naturals, l'any 1873. Aquest mateix any va iniciar la seva tasca docent com a professor auxiliar de Fisiologia i Higiene veterinàries a l'Escola d'Agricultura i Veterinària de la Diputació de València.
Va ser un dels iniciadors dels estudis herpetològics a Espanya. És autor de Catalogue des reptiles et des amphibiens de la Péninsule Ibérique et des îles Baléares (1878), publicat després en castellà (1879) i posteriorment corregit i ampliat (1881). S'interessà també per la botànica; publicà Memoria sobre los hongos comestibles y venenosos de la provincia de Valencia (1873), i tingué el càrrec de jardiner major del jardí botànic de València. Fou catedràtic d'història natural a la Universitat de València, on aplegà un museu amb més de 43.000 peces.
Va descobrir 3 noves espècies: dos rèptils, Vipera latastei i Chalcides bedriagai; i un amfibi, Alytes cisternasii.
En memòria seua, la biblioteca de Ciències de la Universitat de València porta el seu nom.

## Referències

* 1 2 Sánchez Arteaga, Juanma «Eduardo Boscà Casanoves y la renovación taxonómica de los catálogos faunísticos en España durante el último tercio del siglo XIX» (en castellà). Asclepio, vol. LVII-2, 2005, pàg. 81-108.
* ↑ http://www.uv.es/cdciencia/activitats/Darwin2009/biografiaeduardobosca.pdf
* ↑ «Eduard Boscà i Casanoves». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gran enciclopedia de la Comunidad Valenciana (en castellà). València: Prensa Valenciana, 2005-2007. ISBN 8487502474.
* ↑ Catalá Gorgues, Jesús Ignacio «El desarrollo de una carrera científica en un contexto institucional precario: el caso del naturalista Eduardo Boscá y Casanoves (1843-1924)» (en castellà). Cronos 7 (1), 2004, pàg. 3-60.
* ↑ «Qui és Eduard Boscà?». www.uv.es. [Consulta: 5 desembre 2016].
# Thomasin McKenzie

Thomasin Harcourt Mckenzie (26 de juliol de 2000) és una actriu neozelandesa. És coneguda pel seu paper en la pel·lícula de 2018 Leave No Trace, el qual va ser objecte d'aclamació unànime.

## Vida Personal

McKenzie va néixer a Wellington, la capital neozelandesa, i és filla de l'actriu Miranda Harcourt i del director Stuart McKenzie. Té ascendència anglocelta i viu a Welllington, on es va graduar al Samuel Marsden Collegiate School, el 2018.
McKenzie és la neta de l'actriu Kate Harcourt i de Peter Harcourt, descendent de la família que va fundar l'empresa immobiliària Harcourts International.

## Filmografia
### Pel·lícules

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2012 | Existence | Scraps | |
| 2014 | Consent: The Louise Nicholas Story | Jove Louise | |
| 2014 | A Long Beside | Kate (jove) | Curtmetratge |
| 2014 | The Hobbit: The Battle of the Five Armies | Astrid | |
| 2015 | The Boyfiend Game | Edith | |
| 2017 | The Changeover | Rose Keaton | |
| 2018 | Leave No Trace | Tom | Premi Independent Spirit a la millor interpretació femenina |
| 2019 | The King | Felipa d'Anglaterra | |
| 2019 | Jojo Rabbit | Elsa Korr | |
| 2019 | True History of the Kelly Gang | Mary | |
| 2020 | Last Night in Soho | Eloise | |
| 2020 | Lost Girls | | |

### Televisió

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2014 | Consent: The Louise Nicholas Story | Jove louise | Telefilm |
| 2015 | Shortland Street | Pixie Hannah | 28 episodis |
| 2016 | Bright Summer Night | Petra Quince | Episodi: "Finale" |
| 2016 | Jean | Jove Jean | Telefim |
| 2017 | The Cul De Sac | Willa | 3 episodis |
| 2017 | Lucy Lewis Can't Lose | Lucy Lewis | 11 episodis |

## Referències

* ↑ «THOMASIN MCKENZIE». ISSUE Magazine. [Consulta: 10 octubre 2019].
* ↑ «Young Kiwi actor Thomasin McKenzie's big break in US movie My Abandonment» (en New Zealand English). NZ Herald, 10-03-2017. ISSN: 1170-0777.
* ↑ «Leave No Trace (2018)». Rotten Tomatoes. Fandango Media. [Consulta: 30 juny 2018].
* ↑ «Wellington teen Thomasin McKenzie lands lead role in US film My Abandonment» (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2019].
* ↑ McFadden. «At home with Dame Kate Harcourt and daughter Miranda», 11-08-2017.
* 1 2 «Thomasin McKenzie». IMDb. [Consulta: 30 juny 2018].
# Esplugabous oriental

L'esplugabous oriental (Ardea coromanda; syn: Bubulcus coromandus) és el nom científic d'un ocell de la família dels ardèids (Ardeidae), classificat sovint com a subespècie de Bubulcus ibis. Habita des del Pakistan cap a l'est, a l'Índia, el Nepal, sud i est de la Xina, Corea, Japó, Indonèsia, Filipines, sud de Nova Guinea, Austràlia, Nova Zelanda i Nova Caledònia.

## Taxonomia

L'esplugabous oriental estava anteriorment ubicat al gènere Bubulcus. Tanmateix, els dos membres d'aquest gènere foren traslladats a Ardea basant-se en els resultats d'un estudi filogenètic molecular publicat el 2023, que trobà que estaven estretament emparentats amb els membres d'Ardea.

## Referències

* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 209. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ «Ibis, spoonbills, herons, Hamerkop, Shoebill, pelicans». IOC World Bird List Version 14.2. International Ornithologists' Union, 01-08-2024. [Consulta: 26 setembre 2024].
* ↑ Hruska, J.P.; Holmes, J.; Oliveros, C.; Shakya, S.; Lavretsky, P.; McCracken, K.G.; Sheldon, F.H.; Moyle, R.G. «Ultraconserved elements resolve the phylogeny and corroborate patterns of molecular rate variation in herons (Aves: Ardeidae)». Ornithology, 2023, pàg. ukad005. DOI: 10.1093/ornithology/ukad005.
# 13 (musical)

13 és un musical de música i lletres creades per Jason Robert Brown. És una adaptació del llibre homònim creada per Dan Elish i Robert Horn.
Segueix el pas d'Evan Goldman que va a la petita ciutat d'Indiana, recentment enfrontant el divorci dels seus pares, i s'haurà de preparar per a una vida social complicada en una escola nova.

## Números musicals

* «13 / Becoming a Man» - Evan y niños
* «The Lamest Place in the World» - Patrice
* «Hey Kendra» - Eddie, Malcolm, Brett, Lucy, & Kendra
* «13 (regreso)» - Evan y niños †
* «Get Me What I Need» - Archie y niños
* «Opportunity» - Lucy y las animadoras ‡
* «What It Means to Be a Friend» - Patrice
* «All Hail the Brain» - Evan y niños
* «Terminal Illness» - Evan y Archie
* «All Hail the Brain (regreso)» - Brett, Evan, y niños
* «Getting Ready» - Archie, Evan, Brett, Eddie, Malcolm, Kendra, Lucy, y Patrice
* «Any Minute» - Brett, Kendra, Patrice, y Archie
* «Good Enough» - Patrice §
* «Being a Geek» - Evan, Rabbi, y Rabbis §§
* «Bad Bad News» - Eddie, Malcolm, Simon, y Richie
* «Tell Her» - Evan y Patrice
* «It Can't Be True» - Lucy, Molly, Charlotte, Cassie, Eddie, Malcolm, Simon, y Richie
* «If That's What It Is» - Archie, Patrice, y Evan
* «A Little More Homework» - Evan, Charlotte, y niños
* «Brand New You» - Cassie, Charlotte, Molly, y niños
† «13 (retorn)» està inclòs a la versió MTI però no a la producció original de Broadway.
‡ Opportunity va estar inclosa a l'enregistrament del repartiment original de Broadway, però va ser omès de la producció abans de la nit d'obertura. La cançó originalment va venir després d'una altra cançó omesa Here I come i abans de Bad Bad News. La cançó va ser inclosa en la versió MTI amb lletres noves i un nou lloc a l'espectacle.

## Referències

* ↑ «13 el musical». [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ «13 EL MUSICAL. TEATRE D'INSOMNI. TEATRE». [Consulta: 22 novembre 2024].

## Vegeu també

* 13 (pel·lícula de 2022)
# Nicholas Alexander Chavez

Nicholas Alexander Chavez (Houston, Texas - 6 de setembre de 1999) és un actor estatunidenc. Conegut pel seu paper com Lyle Menéndez en la sèrie Monsters: The Lyle and Erik Menendez Story.

## Biografia

Nicholas va néixer a Houston, Texas. Des de ben petit, Chavez va desenvolupar un interès per la interpretació. Va ser membre del Colorado Children's Chorale i va actuar al Ellie Caulkins Opera House i al Denver Center for the Performing Arts. A més, va assistir al Camp Rising Sun el 2014.
Durant l'últim any de secundària va començar a estudiar a Visionbox Studio Theater, mentre es preparava les audicions per les universitats. Va aplicar a diversos programes de teatre nord-americans, incloent-hi la Universitat Rutgers, la Universitat Carnegie Mellon, la Universitat de Nova York i la Juilliard School. Finalment, va assistir a la Mason Gross School of the Arts de Rutgers. Després de dos anys, va prendre una excedència de Rutgers i es va traslladar a Los Angeles per continuar actuant a temps complet.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Personatge | Ref. |
| 2022 | Crushed | Jason Curtis | |

### Sèries

| Any | Títol | Personatge |
| 2021 - 2024 | General Hospital | Spencer Cassadine |
| 2024 | Monsters: The Lyle and Erik Menéndez Story | Lyle Menéndez |
| 2024 | Grotesquerie | Pare Charlie Mayhew |

## Nominacions i premis

| Any | Premi | Categoria | Projecte | Resultat |
| 2021 | Soap Hub Awards | Favorite Newcomer | General Hospital | Guanyador |
| 2022 | Daytime Emmy Award | Younger Performer in a Drama Series | General Hospital | Guanyador |
| 2023 | Daytime Emmy Award | Supporting Actor in a Drama Series | General Hospital | Nominat |

## Referències

* ↑ García, Virginia. «El lado más personal de Nicholas Alexander Chavez, protagonista de la nueva serie de Netflix sobre los hermanos Menendez» (en castellà), 20-09-2024. [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ GESTIÓN, NOTICIAS. «Lo que debes saber sobre Nicholas Alexander Chavez, el actor que hace de Lyle Menendez en Monsters | MIX» (en castellà), 17-09-2024. [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ Grantham-Philips, Wilson Chapman,Sasha Urban,Wyatte. «Tubi Announces Casting for Coming-of-Age Comedy ‘Crushed’ (TV News Roundup)» (en anglès americà), 09-03-2022. [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ Holmes, Martin. «'General Hospital' Kid Star Nicolas Bechtel Stuns Fans With New Photo» (en anglès americà), 13-03-2024. [Consulta: 25 novembre 2024].
* ↑ Cordero, Rosy. «‘Monster’ Season 2: Netflix’s Ryan Murphy Anthology Series Finds Its Menendez Brothers In Cooper Koch & Nicholas Alexander Chavez» (en anglès americà), 29-06-2023. [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ Otterson, Joe. «Ryan Murphy Horror Drama Series ‘Grotesquerie’ Sets FX Premiere Date» (en anglès americà), 13-08-2024. [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ Team, Soap Hub. «Here Are The Winners Of The 2nd Annual Soap Hub Awards» (en anglès americà), 19-11-2021. [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ «Daytime Emmy Awards 2022: See the full list of winners» (en anglès). [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ «2023 Daytime Nominees (Performer – Drama) - The Emmys» (en anglès americà), 26-04-2023. [Consulta: 24 novembre 2024].
# Pere Coll (músic)

Pere Coll (? - Barcelona, 1595) va ser un compositor i organista català, deixeble de Pere Alberch i Vila.
Actualment no es conserva cap obra seva.

## Biografia

El 27 d'agost del 1562, Coll va rellevar a Onofre Martínez en el magisteri de la Seu de Vic, on va acceptar també el càrrec d'organista entre 1566-1570, "lo mestrat de cant ab sos drets hi pertinèncias per ha tres anys", gràcies a la recomanació de Pere Alberch i Vila.
A partir de 1566, assumeix el càrrec d'organista en substitució de Diego Ferrandiz, fins al 1570.
Passat tres anys, al 21 de gener de 1573 (a pesar d'una esporàdica residència en la seu de Tarragona, 16 d'agost de 1578) va regentar el magisteri de l'orgue a la basílica de Santa Maria del Mar de Barcelona.
Durant la seva estada barcelonina va gaudir de diversos beneficis i capellanies de les parròquies de Santa Maria de Mediona, Santa Maria de Vilafranca del Penedès, Nostra Senyora del Pi i de la mateixa capella Santa Maria del Mar (1584).
El 1591 va sol·licitar a la comunitat de presbiteris d'aquesta darrera la concessió d'un organista substitut al·legant motius d'edat i salut.

## Referències

* ↑ Liber Porterii. f.65, 1551.
* ↑ Casares Rodicio, Emilio. Diccionario de la música española e hispanoamericana (en en castellà). Madrid: Sociedad General de Autores y Editores, ©1999-©2002., p. 3. ISBN ISBN 84-8048-303-2.

## Bibliografia

* GREGORI, J.M. Notes per a l'estudi de la música del Renaixement a Catalunya: Pere Alberch i Ferrament, àlias Vila (1517-1582) i la nissaga vigatana dels organistes <<Vila>>. Patrimoni d'Estudis Ausonencs, 1988, p. 70.
# José Pascasio de Escoriaza y Cárdena

José Pascasio de Escoriaza y Cárdena (Aguadilla, Puerto Rico, 5 de novembre de 1833 - Sant Sebastià, 17 de setembre de 1921) fou un polític espanyol d'origen porto-riqueny, diputat a Corts durant el sexenni democràtic i governador civil de Barcelona.
Nascut a Puerto Rico, va fer estudis a Barcelona i al Seminari de Bergara i estudià dret a la Universitat de Madrid i a la Universitat de Sevilla, on finalment es va llicenciar. Va participar activament en la revolució de 1868. A les eleccions generals espanyoles de 1869 fou elegit diputat per Arecibo i fou nomenat governador civil de Valladolid, Almería i Barcelona. Posteriorment fou elegit diputat per Purchena a les eleccions generals espanyoles de 1871 i per Sorbas a les eleccions generals espanyoles d'agost de 1872. Un cop es produí la restauració borbònica abandonà la política i es va establir a Sant Sebastià, on va morir el 17 de setembre de 1921.

## Referències

* ↑ Escoriaza, Jose Pascasio a Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ ESCORIAZA CARDENA, JOSE MARIA PASCASIO, Índex Històric del Congrés dels Diputats

## Enllaços externs

* Retrat de José Pascasio Escoriaza
# Anna Dot

Anna Dot (Vic, 1991) és una artista i doctora en Traducció, Interpretació i Llengües Aplicades per la Universitat de Vic (2019). El seu treball se centra en l'estudi de la traducció i els actes comunicatius, i dedica una atenció especial als processos de lectura i escriptura, així com els usos de les noves tecnologies. La seva obra, representada per la galeria Bombon Projects (de Barcelona), s'ha mostrat en diferents espais artístics de Barcelona, com la Sala d'Art Jove, la Fundació Antoni Tàpies, Can Felipa Arts Visuals, La Capella del Carrer Hospital, o la Blueproject Foundation, i també fora de la capital catalana, a llocs com la Capella de Sant Roc de Valls, el Bòlit Centre d'Art Contemporani de Girona, la Ruta Walter Benjamin de Portbou, al MAC Mataró Art Contemporani, a la Galeria PALMADOTZE a Sta. Margarida i els Monjos, a NauEstruch a Sabadell, el Museu de l'Art de la Pell de Vic, i a la galeria Heinrich Ehrhardt, de Madrid. També ha exposat el seu treball a escala internacional: a la Lisi Hämmerle Galerie (Bregenz, Àustria), a la Galerie Bernhard Bischoff de Berna (Suïssa); a la fira Art-O-Rama de Marsella (França); a SCAN Projects, a Londres; a les fires ARCOLisboa 2018 (Portugal) i a ARCO Madrid 2019; al Museu d'art contemporani de Voivodina (Sèrbia); al centre Charsoo Honar de Teheran (Iran); i al Centre de Design de l'UQAM (Canadà).
El seu treball ha estat reconegut amb els premis "Because of Many Suns", atorgat per la Collezione Taurisano de Nàpols en el marc de la fira Art-O-Rama 2021 de Marsella; el premi Art Nou 2018 de part de l'Art Barcelona Associació de Galeries; i va ser guanyadora de la Biennal d'Art d'Amposta (BIAM) al 2014.
Compagina la producció artística amb la docència en educació artística i amb la investigació acadèmica. Col·labora esporàdicament amb la revista de crítica d'art A*Desk i havia escrit per al suplement cultural Encuentros, del Diari de Tarragona. També és membre de l'equip directiu de l'Escola d'Arts Plàstiques de Torelló. A més, és cofundadora dels col·lectius Morir de Frío i Supterranis (organitzadores del Festival Plaga), membre de la Comissió d'Arts Visuals del Festival Festus de Torelló, i ha col·laborat amb l'Associació Arxiu Muntadas - Centre d'Estudis i Recerca, dedicada a l'estudi de l'obra d'Antoni Muntadas.

## Referències

* ↑ Dot, Anna. Art i Posttraducció. De teories i pràctiques artístiques digitals (Tesi: Doctorat). Universitat de Vic - Universitat Central de Catalunya, 2019-09-06.
* ↑ Barcelona Producció Juny 2016
* ↑ Biografia al web del CCCB

## Enllaços externs

* Web oficial
* Bombon Projects