OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Agneta Mårtensson

Agneta Mårtensson (anglès: Ulla Agneta Linnéa Mårtensson (-Baron)) (Örebro, 31 de juliol de 1961), de casada Baron, és una nedadora sueca, ja retirada, especialista en papallona i estil lliure, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980. Es casà amb el també nedador Bengt Baron.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on va disputar quatre proves del programa de natació. Formant equip amb Carina Ljungdahl, Tina Gustafsson i Agneta Eriksson guanyà la medalla de plata en els 4x100 metres lliures. En els 4x100 metres estils fou quarta, en els 100 metres papallona sisena i en els 200 metres papallona setena. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, quedà eliminada en sèries en els 100 metres papallona del programa de natació.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Agneta Mårtensson». [Consulta: 27 juny 2021].
* ↑ «Agneta Mårtensson - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 27 juny 2021].
# Stig Sollander

Stig Sollander (parròquia de Frösö, 25 de juny de 1926 - Frösö, 12 de desembre de 2019) fou un esquiador alpí suec que va competir durant les dècades de 1940 i 1950. Era el pare de la també esquuadora Lotta Sollander.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de St. Moritz, on va disputar la prova del descens del programa d'esquí alpí. Quatre anys més tard, als Jocs d'Oslo fou cinquè en l'eslàlom i sisè en l'eslàlom gegant. La tercera i darrera participació en uns Jocs fou el 1956, a Cortina d'Ampezzo, on guanyà la medalla de bronze en mentre en l'eslàlom, mentre en el descens i l'eslàlom gegant finalitzà el desè i setzè respectivament.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de bronze al Campionat del Món d'esquí alpí, el 1954 i 1956, així com quatre campionats nacionals, dos en eslàlom i dos en descens.
Va morir als 93 anys el desembre de 2019.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Stig Sollander». [Consulta: 23 gener 2023].
* ↑ «Stig Sollander - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 23 gener 2023].
* ↑ Stig ”Solla” Sollander har gått bort: ”Han levde för skidåkningen”
* ↑ «Slalomlegendaren Stig Sollander har avlidit - P4 Jämtland».
* ↑ «Dödsannonser - Sök efter dödsannonser på familjesidan.se».
# Wescam

Wescam és un suport antivibratori per a helicòpters que manté estable una càmera gràcies a un sistema de control giroscopi, muntat en una esfera al exterior de l'aparell. Es controla a distància des del interior del helicòpter amb l'ajuda d'un monitor.Un dels usos que té aquest sistema és per projectes cinematogràfics i audiovisuals.
Una de les principals empreses que utilitza aquest sistema és L3Harris Wescam, també anomenat L3Harris WESCAM; és una empresa canadenca especialitzada en la producció de sistemes d'imatge EO-IR amb giroestabilizat. El nom de la companyia, s'ha convertit en un sinònim de càmeres d'aquest tipus, encara que diferents organitzacions de tot el món fabriquen sistemes similars.

## Història

El 1959, la divisió militar de Westinghouse Canadà va desenvolupar un suport de càmera estabilizat pel Canadian Defense Research Establishment. El producte es va dir WESSCAM.
El 1974, l'inventor de WESSCAM, Nox Leavitt, va comprar l'equip de laboratori i les patents de Westinghouse i va fundar Istec Limited, Isolation Stabilization Technologies. La empresa tenia 17 empleats i va generar aproximadament un milió en ingressos. Va experimentar una expansió substancial a través del creixement intern i adquisicions estratègiques. Això va portar tecnologies complementàries a la companyia i va ampliar la capacitat intel·lectual i participació al mercat.
El 1994, Istec. va canviar el seu nom a Wescam i el 1995 Wescam es va fer pública a la Borsa de Valors de Toronto.
El 2002, L3 Technologies va adquirir Wescam. Com a part de L3 Technologies, Wescam va ampliar la seva presència als Estats Units i també va augmentar la seva base de productes i ofertes en serveis als clients.
El juny de 2019, L3 Wescam es va convertir en L3Harris Wescam quan la seva empresa matriu, L3 Technologies, es va fusionar amb Harris Corporation.

## Referències

* ↑ Martínez Abadía, J. Manual básico de tecnología audiovisual y técnicas de creación, emisión y difusión de contenidos, 2004. ISBN 84-493-1654-5.
* 1 2 «A History of Aerial Cinematography». Arxivat de l'original el 2020-10-30. [Consulta: 28 novembre 2019].
# Oskari Friman

Oskar David "Oskari" Friman (Vahviala, Viipuri, 27 de gener de 1893 – Viipuri, 19 d'octubre de 1933) va ser un lluitador finlandès, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant les dècades de 1900, 1910 i 1920.
Friman s'inicià en la lluita el 1908, i el 1915 ja era considerat un dels millors lluitadors lleugers finlandesos, juntament amb el seu company de club Emil Väre. Per culpa de la Primera Guerra Mundial no va poder començar a competir internacionalment fins al 1920, quan va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers. A Anvers va guanyar la medalla d'or en la competició del pes ploma del programa de lluita grecoromana. Quatre anys més tard, als Jocs de París, guanyà una nova medalla d'or en la modalitat de pes lleuger.
El 1921 es proclamà campió del món de pes lleuger. A nivell nacional guanyà 11 campionats finlandesos, en diferents categories, entre 1915 i 1924 i el 1928.

## Referències

* 1 2 3 «Oskari Friman Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 5 octubre 2017].
# Gaston Dron

Gaston Dron (Clichy-sur-Seine, 19 de març de 1924 - 23 d'agost de 2008) va ser un ciclista francès que va córrer durant els anys 40 del segle xx. El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, guanyant una medalla de bronze en la prova de tàndem, fent parella amb René Faye.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Gaston Dron». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ Antipodes. Les exploits des sportifs d'Eure-et-Loir (en francès), octobre 2015, p. 336. Exp. ISBN 978-2-9553628-0-8.

## Enllaços externs

* Fitxa de Gaston Dron a sitiodeciclismo.net
# Tauriac de Naucèla

Tauriac de Naucèla (en francès Tauriac-de-Naucelle) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 527 | 570 | 523 | 452 | 365 | 354 | 381 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977- | Joël Mouysset | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Les coses que no moren mai

Les coses que no moren mai (títol original en anglès Blue Sky) és una pel·lícula estatunidenca de Tony Richardson, estrenada el 1994 i doblada al català.

## Argument

Hank Marshall és un oficial molt competent en la recerca nuclear americana, però planteja problemes als seus superiors per dues raons; La primera és el comportament una mica lleuger de la seva esposa, Carly, que organitza escàndols a cada base on està destacat; la segona és la seva reticència anunciada a certes experiències. Quan la seva situació esdevé amenaçada, és l'amor de la seva dona que el traurà del merder.

## Repartiment

* Jessica Lange: Carly Marshall
* Tommy Lee Jones: Hank Marshall
* Powers Boothe: Vince Johnson
* Carrie Snodgress: Vera Johnson
* Amy Locane: Alex Marshall
* Chris O'Donnell: Glenn Johnson
* Anna Klemp: Rebecca 'Becky' Marshall

## Premis i nominacions
### Premis

* 1995 Oscar a la millor actriu per Jessica Lange
* 1995 Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per Jessica Lange
* Los Angeles Film Critics Association Awards de 1994 a la millor actriu per Jessica Lange
* Premi Sant Jordi de 1996 per la millor actriu estrangera per Jessica Lange

### Nominacions

* 1995 Screen Actors Guild Awards per una remarcable interpretació femenina en un paper principal per Jessica Lange
* 1995 Premis Young Artist per la millor interpretació per una jove actriu en una pel·lícula per Anna Klemp i Amy Locane.

## Al voltant de la pel·lícula

Realitzada el 1991 just abans de la mort del director, no va veure la llum fins al 1994 per problemes de la companyia Orion Pictures

## Referències

* ↑ Títol en català a l'Ésadir
* ↑ «Blue Sky» (en anglès). The New York Times.
# The Fighting Kentuckian

The Fighting Kentuckian és un western estatunidenc dirigit per George Waggner, estrenat el 1949.

## Argument

El Congrés dels Estats Units va concedir el 1817 quatre municipis al territori d'Alabama als oficials exiliats que van lluitar amb Napoleó a Waterloo. Es troben amb Blake Randolph, un despietat home disposat a privar als refugiats francesos de les terres concedides.

## Repartiment

* John Wayne: John Breen
* Vera Ralston: Fleurette De Marchand
* Philip Dorn: Coronel Georges Geraud
* Oliver Hardy: Willie Paine
* John Howard: Blake Randolph
* Grant Withers: George Hayden
* Jack Pennick: Cpt. Dan Carroll
* Fred Graham: Carter Ward
* Franklyn Farnum: Un convidat
# Tokarev

Tokarev (també coneguda com a Rage) és una pel·lícula estatunidenca i francesa del 2014 dirigida per Paco Cabezas i protagonitzada per Nicolas Cage.

## Argument

Un home respectat de negocis amb un passat fosc busca venjança després que la seva filla fos segrestada per uns homes que volen concloure antics deutes.
Davant dels seus amics i familiars, en Paul Maguire (Nicolas Cage) és un home familiar i treballador. Però ells desconeixen que en Paul té un passat molt diferent, en què la vida era barata i els deutes es pagaven amb sang.

## Repartiment

* Nicolas Cage
* Rachel Nichols
* Peter Stormare
* Max Ryan
* Danny Glover
* Judd Lormand
* Max Fowler
* Michael McGrady
* Pasha D. Lychnikoff
* Patrice Cols
* Weston Cage
* Aubrey Peeples
* Jack Falahee
* Ron Goleman
* Michael Papajohn
* Amir Zandi

## Referències

* ↑ «Tokarev (2014)» (en anglès). IMDB. [Consulta: 26 desembre 2021].
# Carbine Williams

Carbine Williams és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard Thorpe el 1952.

## Argument

És la història autèntica de David Marshall Williams, anomenat "Carbine Williams" qui, al començament dels anys 1920, mata accidentalment un policia que l'anava a detenir perquè destil·lava clandestinament alcohol. Empresonat, aconsegueix crear, al taller on és destinat, un prototip de carrabina revolucionària. La seva família (especialment la seva dona Maggie) obté de les autoritats una reducció de pena i finalment un alliberament anticipat. La firma Winchester contracta llavors Williams i comercialitza la invenció sota el nom de Carrabina M1. Un dia, quan el seu jove fill li planteja preguntes sobre el seu passat, Williams li presenta l'antic director de la seva presó, el capità Peoples, que conta al nen la història del seu pare (la pel·lícula comença allà i prossegueix amb un llarg flashback).

## Repartiment

* James Stewart: David Marshall 'Marsh' Williams
* Jean Hagen: Maggie Williams
* Wendell Corey: El capità H. T. Peoples
* Carl Benton Reid: Claude Williams
* Paul Stewart: 'Dutch' Kruger
* Otto Hulett: Mobley
* Rhys Williams: Redwick Karson
* Herbert Heyes: Lionel Daniels
* James Arness: Leon Williams
* Porter Hall: Sam Markley
* Fay Roope: El procurador
* Ralph Dumke: Andrew White
* Leif Erickson: Feder
* Henry Corden: Bill Stockton
* Frank Richards: Truex
* Howard Petrie: El xèrif
* Stuart Randall: Tom Vennar
* Dan Riss: Jesse Rimmer
* Bobby Hyatt: David Williams
I, entre els actors que no surten als crèdits:
* Jonathan Hala: El jutge Henry P. Lane
* Willis Bouchey: Mitchell
* John Doucette: Gavrey

## Referències

* ↑ «Carbine williams». The New York Times.
# Platja de la Martinenca

La platja de la Martinenca, coneguda popularment com platja del Ciment, és una platja semiurbana del municipi d'Alcanar (Montsià), de forma triangular, envoltada de vegetació, principalment alzinars i margallons, situada just davant de la fàbrica de ciment, on s'aprofita la roca calcària de la serra del Montsià. Limita a llevant amb l'espigó principal del port de la fàbrica, i a ponent amb un tram de roques que la separen de la platja del Maricel. Orientada al sud-sud-est, té una longitud de 311 metres i una amplada mitjana de 84 metres, formada per sorra daurada fina i mitjana. Disposa de guinguetes, lloguer de gandules, para-sols i patins nàutics, senyalització i una àmplia zona d'aparcament per a vehicles. Tot i estar allunyada del centre d'Alcanar, acostuma a tenir una ocupació mitja-alta.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent.

## Referències

* 1 2 «Platja de la Martinenca o del Ciment». Diputació de Tarragona.
* 1 2 «Platja de la Martinenca». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «El Ciment». Agència Catalana de Turisme.
# Robert Huber (tirador)

Robert Huber (Hèlsinki, 30 de març de 1878 - Hèlsinki, 25 de novembre de 1946) va ser un tirador finlandès que va disputar dues edicions dels Jocs Olímpics a començaments del segle xx. Era germà del també tirador Konrad Huber.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va disputar dues proves del programa de tir. Fou cinquè en la prova de fossa olímpica per equips i trentè en la prova individual de fossa.
Dotze anys més tard, als Jocs de París, va guanyar la medalla de bronze en la prova de fossa olímpica per equips del programa de tir, juntament amb Werner Ekman, Konrad Huber, Toivo Tikkanen, Georg Nordblad i Karl Magnus Wegelius.

## Referències

* 1 2 3 «Robert Huber Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 9 setembre 2018].
# Bull Brigade

Bull Brigade és un grup de punk rock de Torí d'orientació antifeixista i vinculat al moviment obrer. Ha compartit escenari amb artistes com Ska-P, 99 Posse, Cock Sparrer, Cockney Rejects, Booze & Glory, The Exploited, Sham 69 i Anti-Nowhere League, entre d'altres.

## Història

Bull Brigade es va formar l'any 2006 a partir de l'experiència de les bandes anteriors Bad Dog Boogie i Banda del Rione. Al cap de dos anys va publicar el seu àlbum de debut Strade smarrite. El 2016 va publicar el segon àlbum Vita libertà.
El 2018 es va publicar un EP compartit amb Non Servium titulat The Chaos Brotherhood. El 2021 va publicar el tercer àlbum Il fuoco si è spento. L'any 2023 la cançó «Sommersi», pertanyent a l'àlbum Il fuoco si è spento, es va incloure a la banda sonora de la sèrie d'animació de Zerocalcare Questo mondo non mi renderà cattivo. A la sèrie el dibuixant també va retratar la banda a l'escenari.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* 2008 – Strade smarrite
* 2016 – Vita libertà
* 2019 - United & Strong (compartit amb Curasbun)
* 2021 – Il fuoco non si è spento

### EP

* 2016 – Héritiers Des Luttes D'hier, Militants D'aujourd'hui (compartit amb Action Sédition)
* 2018 – The Chaos Brotherhood (compartit amb Non Servium)

## Referències

* ↑ Luigi Rizzo. «Bull Brigade, Novità per celebrare i 15 anni di carriera», 04-04-2023.
* ↑ Paolo Ferrari. «Zerocalcare: “Il punk operaio torinese ispirazione per i miei fumetti”», 28-07-2023.
* 1 2 «BULL BRIGADE: Strade Smarrite», 01-01-2013.
* ↑ «Bull Brigade, guarda il documentario sui 15 anni di "Strade Smarrite"», 08-03-2023.
* ↑ «Bull Brigade - Vita Libertà - Recensione», 25-03-2017.
* ↑ Matt Murphys. «BULL BRIGADE: Vita Libertà», 08-02-2016.
* ↑ «Action Sedition / Bull Brigade – Split 10″» (en anglès americà).
* ↑ Tommy T-Chrome. «Bull Brigade e Non Servium: fuori lo split The Chaos Brotherhood», 02-10-2018. Arxivat de l'original el 2023-07-14. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ Tommy T-Chrome. «I Bull Brigade annunciano un nuovo split con i Curasbun», 24-11-2018. Arxivat de l'original el 2023-07-14. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ «Bull Brigade: "A Way Of Life" sarà un singolo in vinile 7"», 21-11-2019.
* ↑ Matt Murphys. «BULL BRIGADE: Stronger Than Time - Punkadeka - Punk web Magazine», 04-04-2020.
* ↑ Luca Cescon. «Recensione: Bull Brigade - Il Fuoco Non Si È Spento», 02-10-2021.
* ↑ Alberto Silini. «Recensione Bull Brigade - Il Fuoco non si è Spento».
* ↑ Guido Andruetto. «Bull Brigade: “Così la nostra band è finita nella nuova serie di Zerocalcare”», 03-07-2023.
# La Sèlva

La Selva (en francès La Selve) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.032 | 1.148 | 952 | 867 | 787 | 713 | 675 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989- | Claude Jalbert | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Turó d'en Baldiri

El Turó d'en Baldiri o Turó de Salve Regina és una muntanya de 431 metres que es troba entre els municipis de Premià de Dalt i Teià, a la comarca del Maresme.

## Descripció

Està rematat per una petita esplanada pedregosa i una torre de guaita. La vista és esplèndida si el dia és clar, ja que ens ofereix una panoràmica de pràcticament 360 graus, només interrompuda en un petit sector al nord pel Turó de Sant Mateu (abasta la costa des de Vilassar de Mar fins a Montjuïc i les serres llunyanes del Corredor, el Garraf, Collserola, Montserrat i La Mola).
Igual que el Turó d'en Cirers, és un excel·lent punt per veure els ocells migradors a la primavera i a la tardor. Si li donem el tomb, tot seguint la mateixa sendera per on veníem, tindrem bones vistes sobre la vall de Teià. Unes plataformes rocalloses naturals de sota el turó s'utilitzaven per saltar en parapent i ala delta.

## Accés

Situats al Mirador de la Cornisa, seguim 220 metres amunt fins a trobar una pista a la dreta. La prenem i, ignorant trencalls a dreta i esquerra, seguim sempre aquesta pista principal fins a arribar a una esplanada on hi ha una confluència de pistes. Agafem la que surt en direcció oest, travessada per una cadena uns metres més enllà. Justa abans de la cadena, a l'esquerra surt un corriol que puja cap al turó. Coordenades: x=444115 y=4595600 z=425.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* 1 2 3 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàgs. 155-156.

## Enllaços externs

* Rutes pels cims del Països Catalans (català)
* Turó d'en Baldiri - A prop del cel (català)
* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
# Bunyamwera

Bunyamwera és una ciutat del districte de Bundibugyo a Uganda. Es troba als afores del parc nacional de les muntanyes Rwenzori, al sud. La ciutat es troba al nord de Kagugu, al sud-est de Bunyana i al sud-oest de Butama. Altres assentaments propers inclouen Bundimbuga, a 1 km de distància al nord i Bundikahondo, a 2 km al nord-oest. El pic de Busunga es troba a 6 km al nord-oest, el pic de Kyabwageya a 10 km a l'est i el pic de Kinera a 10 km a l'est. L'hospital més proper, Kasulenge Health Center II, es troba a 9 km al nord-est.
Bunyamwera és on es va aïllar per primera vegada el virus Bunyamwera orthobunyavirus, motiu pel qual també dona nom a l'ordre de virus Bunyavirales i a la família Peribunyaviridae.

## Referències

* 1 2 3 «Bunyamwera map» (en anglès). Mapcarta. [Consulta: 27 març 2020].
* ↑ Kc, Smithburn; Aj, Haddow; Af, Mahaffy. «A Neurotropic Virus Isolated From Aedes Mosquitoes Caught in the Semliki Forest» (en anglès), 01-03-1946. [Consulta: 27 març 2020].
* ↑ «Bunyaviridae - Negative Sense RNA Viruses» (en anglès). International Committee on Taxonomy of Viruses (ICTV), 2011. Arxivat de l'original el 2018-12-11. [Consulta: 27 març 2020].
# Anna Sofia de Schwarzburg-Rudolstadt

Anna Sofia de Schwarzburg-Rudolstadt (en alemany Anna Sophia von Schwarzburg-Rudolstadt) (Rathsfeld (Alemanya), 9 de setembre de 1700 - Romhild, 11 de desembre de 1780) fou una noble alemanya, filla de Lluís Frederic I (1667-1718) i d'Anna Sofia de Saxònia-Gotha-Altenburg (1670-1728).

## Matrimoni i fills

El 2 de juliol de 1723 es va casar amb el duc Francesc Josies de Saxònia-Coburg-Saalfeld (1697-1764), fill de Joan Ernest IV (1658-1729) i de Carlota Joana de Waldeck-Wildungen (1664-1699). El matrimoni va tenir vuit fills:
* Ernest Frederic (1724-1800), casat amb Sofia Antònia de Brunswick-Wolfenbüttel (1724-1802).
* Joan Guillem (1726-1745)
* Anna Sofia (1727-1728)
* Cristià Francesc (1730-1797)
* Carlota Sofia (1731-1810), casada amb Lluís de Mecklenburg-Schwerin (1725-1778).
* Frederica Magdalena (1733-1734)
* Frederica Carolina (1735-1791), casada amb Cristià II Frederic de Brandenburg-Ansbach (1736-1806).
* Frederic (1737-1815), baró de Rohman, casat amb Teresa Stroffeck.
# Frederic Guillem de Brandenburg-Schwedt

Frederic Guillem de Brandenburg-Schwedt (en alemany Friedrich Wilhelm von Brandenburg-Schwedt) va néixer a Oranienbaum el 17 de novembre de 1700 i va morir a Wildenbruch el 4 de març de 1771. Era un noble alemany de la Casa de Hohenzollern, fill de Felip Guillem (1669-1711) i de Joana Carlota d'Anhalt-Dessau (1686-1750). Fou marcgravi de Brandenburg-Schwedt i príncep prussià de 1711 a 1771.

## Matrimoni i fills

El 1734 es va casar a Potsdam amb la princesa de Prússia Sofia Dorotea Hohenzollern (1719-1765), filla del rei Frederic Guillem I de Prússia (1688-1740) i de Sofia Dorotea de Hannover (1687-1757). El matrimoni va tenir cinc fills:
* Frederica Dorotea (1736-1798), casada amb Frederic II Eugeni de Württemberg (1732-1797)
* Anna Elisabet (1738-1820), casada amb August Ferran de Prússia (1730-1813).
* Jordi Felip (1741-1742)
* Filipina Augusta (1745-1800), casada primer amb Frederic II de Hessen-Kassel (1720-1785), i després amb el comte Jordi Ernest de Wintzingerode (1752-1834).
* Jordi Frederic (1749-1751).
A més va tenir un fill il·legítim: Jordi Guillem de Jägersfeld (1725-1797).

## Enllaços externs

* Markgraf Friedrich Wilhelm von Brandenburg-Schwedt Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine.
# Joan Lluís I d'Anhalt-Zerbst

Joan Lluís I d'Anhalt-Zerbst -en alemany Johann Ludwig I von Anhalt-Zerbst- (Zerbst, Anhalt-Zerbst, 4 de maig de 1656 - Dornburg, 1 de novembre de 1704) fou un príncep alemany de la Casa d'Ascània.
Després de la mort del seu pare el 1667, Joan Lluís va heretar el domini de Dornburg amb el títol de príncep. Però, com que era menor d'edat la seva mare va exercir de regent en nom seu i dels seus germans. El 1672, quan tenia setze anys, va iniciar un viatge per Europa, primer amb el seu germà gran Carles Guillem i després amb els altres germans Anton Günther i Adolf Joan. Els quatre prínceps es van convertir en convidats d'honor a la Cort de l'emperador Leopold I del Sacre Imperi Romanogermànic a Viena, on van tenir l'oportunitat de fer contactes i ampliar els seus coneixements. Durant la seva estada a Viena, Joan Lluís va fer viatges al Regne d'Hongria i sobretot a la península Itàlica, on va passar algun temps a la cort florentina amb el gran duc Cosme III. Dos anys més tard retornà a Zerbst, però a principis de 1681, any en què s'inicià la construcció del palau de Zerbst, va emprendre un nou viatge a Holanda i al Regne de França.
Per ell, la carrera militar no era una prioritat tot i que durant els seus viatges va visitar diverses fortaleses. No obstant això, el 1684 es va unir a l'exèrcit imperial amb el rang de capità. Probablement les motivacions econòmiques el van decidir a emprendre la carrera militar. Va servir en un regiment sota les ordres del general von Scharfenberg, i si bé la campanya va ser un desastre, li va servir per a agafar experiència. Dos anys després deixava l'exèrcit i se'n tornava a casa, on va iniciar la construcció del seu palau de Dornburg.

## Família

Va ser el sisè fill del príncep Joan VI d'Anhalt-Zerbst (1621-1667) i de Sofia Augusta de Schleswig-Holstein-Gottorp (1630-1680). En 23 de juliol de 1687 es va casar a Halle amb Cristina Elionor de Zeutsch (1666-1699), filla de Jordi Volrat de Zeutsch (1624-1689) i de Cristina Weissenbach (1625-1680), una noble família de Turíngia. El matrimoni va tenir set fills:
* Joan Lluís II (1688-1746)
* Joan August (1689-1709)
* Cristià August (1690-1747), casat amb Joana Elisabet de Holstein-Gottorp (1712-1760).
* Cristià Lluís (1691-1710)
* Sofia Cristiana (1692-1747)
* Elionor Augusta (1694-1704)
* Joan Frederic (1695-1742), casat amb Caietana de Sperling.

## Enllaços externs

* Genealogia de la Casa d'Ascània