OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Thorogobius macrolepis

Thorogobius macrolepis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca occidental de la mar Mediterrània.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Miller P. J., 1969. Systematics and biology of the leopard-spotted goby, Gobius ephippiatus Teleostei: Gobiidae], with description of a new genus and notes on the identity of Gobius macrolepis Kolombatovic. J. Mar. Biol. Assoc. U. K. v. 49. 831-855.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Kolombatovic, G., 1891. Glamoci (Gobii) spljetskog pomorskog okruzja u Dalmaciji. (Gobii della Dalmazia). Spalato. Gobii Dalmazia: 3-29.
* ↑ «Thorogobius macrolepis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Miller, P.J. 1986. Gobiidae. p. 1019-1085. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 3. UNESCO, París.
* ↑ Anhelt, H. i M. Kovacic, 1997. A northern Adriatic population of Thorogobius macrolepis (Teleostei: Gobiidae). Cybium 21(2):149-162.
* ↑ Kovacic, M. i P.J. Miller, 2000. A new species of Gobius (Teleostei: Gobiidae) from the northern Adriatic Sea. Cybium 24(3):231-239.
* ↑ Mercader L., D. Lloris i J. Rucabado, 2003. Tots els peixos del Mar Català. Diagnosi i claus d'identificació. Institut d'Estudis Catalans. Barcelona. 350p.
* ↑ Miller, P.J., 1979. Gobiidae. p. 483-515. A: J.C. Hureau i Th. Monod (eds.) Check-list of the fishes of the north-eastern Atlantic and of the Mediterranean (CLOFNAM). UNESCO, París. Vol. 1.
* ↑ Plejic, T., 2007. Fische der Adria. Das romanische Element in der kroatischen Ichthyofauna. Mit Glossar der Adriafische Kroatisch-Englisch-Deutsch-Italienisch. Diploma Thesis. University of Leipzig Institute of Applied Linguistics and Translational Studies.
* ↑ Quignard, J.-P. i J.A. Tomasini, 2000. Mediterranean fish biodiversity. Biol. Mar. Mediterr. 7(3):1-66.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# La Selleta (Alcanar)

La Selleta és una urbanització alemanya enclavada al vessant est de la Serra del Montsià, dintre del terme municipal d'Alcanar. Gaudeix d'unes vistes esplèndides de la mar Mediterrània i de la Vall de Sant Jaume. Es caracteritza per les cases blanques d'arquitectura mediterrània ben visibles des de tota la plana marítima d'Alcanar.

## Orígens

La Selleta fou fundada el 1973 per una colla de joves professionals i artistes alemanys, l'11 d'agost d'aquell any es redactaven els seus estatuts. El projecte es va limitar a 32 parcel·les, i ja va ser completat l'any 1985. La seua, va ser concebuda com una comunitat internacional de gent amb un pensament semblant: al marge de la normalitat burgesa alemanya, i inspirant-se en el moviment del maig del 68.
Així, La Selleta, fou concebuda amb la idea de construir una urbanització que correspongués a la necessitat humana de comunicació, creativitat i responsabilitat social de l'individu.
Pel que fa a les edificacions cada soci construeix la casa segons les seues necessitats, això sí, seguint unes normes arquitectòniques imposades per la comunitat. Segons els estatuts aquesta és una comunitat sense fins econòmics o comercials, ningú pot especular comprant, venent o llogant terrenys o cases a qualsevol. És l'assemblea qui acaba decidint el preu del lloguer o traspàs.
Actualment La Selleta té una presència d'habitants fixes d'unes poques desenes de persones, la gran majoria, al voltant d'un centenar, hi passen només part de les seues vacances. A més a més la gent que hi sol viatjar per a passar-hi uns dies no sol ser la mateixa, familiars i amics dels socis gaudeixen de La Selleta eventualment.
# Castell i muralles de Cullera

El castell i muralles de Cullera són un conjunt d'arquitectura militar musulmana que es troba a l'esmentada població valenciana. Formen un Bé d'interès cultural amb número 46.21.105-015 i anotació ministerial RI - 51-0004867, de 27 d'abril de 1983. Des de 1997 alberga el Museu Municipal d'Història i Arqueologia de Cullera.

## Descripció

L'edifici es troba a la serra de les Raboses, controlant el litoral de Cullera i la desembocadura del Xúquer. Se suposa que estava totalment complet, cap al segle xiv, i que en eixos moments constava d'un primer recinte emmurallat, l'albacar vell, dins del qual es trobava el castell, dotat de torres de flanqueig i una torre principal de 10 metres d'alçada. L'albacar nou, envoltat amb una muralla i cinc torres, es troba a un nivell una mica inferior.

## Història

L'edifici es va alçar al segle x, època califal. Al començament del segle xi, passà a formar part de les defenses de la taifa de València. El 1239 passà a mans cristianes. Durant la Guerra dels dos Peres va ser pres pels castellans i recuperat pels aragonesos. Va servir de defensa contra els pirates barbarescs durant el segle xvi. Al segle xix, va tornar a tenir importància militar durant la Guerra de la Independència i les guerres carlines. Durant aquestes últimes, es va modificar la torre Major, demolint la seva estança amb volta per formar una plataforma per fusellers.
Entre 1891 i 1897, es va construir el santuari de Nostra Senyora del Castell, obra de l'arquitecte Josep Maria Belda. Aquesta edificació va suposar la supressió de l'albacar vell.

## Imatges del Castell

* Des de Tramuntana
* Des de Gregal
* Des de Xaloc, amb la desembocadura del riu Xúquer i la Muntanya de les Raboses
* Canó del castell amb la mar Mediterrània

## Referències

* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
* 1 2 3 4 http://www.cult.gva.es/dgpa/bics/detalles_bics.asp?IdInmueble=87
* 1 2 3 http://www.museoscullera.com/el-museo Arxivat 2012-08-25 a Wayback Machine.
* 1 2 3 http://www.nostravalencia.com/cultural/castillodecullera/web/index.htm Arxivat 2014-01-06 a Wayback Machine.
# Memorial en record del submarí INS Dakar

El memorial en record del submarí INS Dakar és un monument dedicat als 69 mariners de la Armada israeliana que navegaven a bord del submarí INS Dakar, i que van morir quan aquest vaixell es va enfonsar en la mar Mediterrània, el 1969. Les restes del submarí van ser trobades el 1999. El monument està situat en el Jardí dels soldats desapareguts en el cementiri nacional de policies i soldats del Mont Herzl, a Jerusalem, Israel. Està al costat de la paret amb els noms dels soldats desapareguts de l'Estat d'Israel. El monument va ser construït amb formigó, i té la forma d'un submarí, la part inferior del monument se submergeix en la terra. A l'interior del monument hi ha una sala amb tots els noms dels soldats que van morir en el mar, a bord de l'INS Dakar. El monument va ser construït el 1970 per l'arquitecte David Anatol Brotzkos.

## Enllaços externs

* www.submarines.dotan.net/ (anglès)
# Frontera entre Itàlia i Grècia

La frontera entre Grècia i Itàlia es la frontera internacional íntegrament marítima entre Grècia i Itàlia al Mar Jònic, ambdós estats membres de la Unió Europea i integrats en l'espai Schengen.
El segment Nord separa el canal d'Òtranto entre les illes Jòniques (illa de Corfú i Othoni) de la península de Salento després baixa per delimitar la zona marítima de Calàbria de la zona del Peloponès. El punt sud est el trifini amb Líbia en plena mar Mediterrània.
Un tractat defineix precisament la frontera fixada a partir de 16 punts
* Punt 1 :39° 57.7' N, 18° 57.5' E
* Punt 2 :39° 52.4' N, 18° 56.1' E
* Punt 3 :39° 49.0' N, 18° 54.9' E
* Punt 4 :39° 17.3' N, 18° 55.6' E
* Punt 5 :39° 02.0' N, 18° 54.0' E
* Punt 6 :38° 30.0' N, 18° 43.9' E
* Punt 7 :37° 52.0' N, 18° 28.6' E
* Punt 8 :37° 21.3' N, 18° 17.0' E
* Punt 9 :36° 59.5' N, 18° 19.1' E
* Punt 10 :36° 54.4' N, 18° 19.2' E
* Punt 11 :36° 45.0' N, 18° 18.6' E
* Punt 12 :36° 26.5' N, 18° 18.0' E
* Punt 13 :36° 24.1' N, 18° 17.7' E
* Punt 14 :36° 11.0' N, 18° 15.7' E
* Punt 15 :36° 09.0' N, 18° 15.7' E
* Punt 16 :35° 34.2' N, 18° 20.7' E

## Referències

* 1 2 PDF Acord obre la delimitació de les zones de la plataforma continental properes a cadascun d'ambdós Estats
# Iurdiuk-Kumakh

Iurdiuk-Kumakh (en rus: Юрдюк-Кумах) és un poble de la república de Sakhà, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia un habitant, pertany al districte de Batagai.

## Referències

* ↑ «Верхоянский улус (район)». Arxivat de l'original el 2019-11-03. [Consulta: 3 ноября 2019].
# Sent Anhan (Dordonya)

Sent Ànhan (en francès Saint-Agne) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 274 | 254 | 251 | 258 | 325 | 357 | 388 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989- | Serge Mérillou | PS |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 27 novembre 2010].
# Xavi Ristol i Orriols

Xavi Ristol Orriols (Sabadell, 1978) és artista visual i professor universitari català.
Llicenciat en Belles Arts i doctorant. És professor a la Facultat de Belles arts de la Universitat de Barcelona.
Ha estat premiat en diverses convocatòries i ha rebut ajuts a la producció com la beca del Consell Nacional de la Cultura i les Arts per a la recerca i la creació en àmbits artístics i del pensament, la beca de creació artística de la Fundació Guasch-Coranty o BCN Producció (La Capella) de l'Ajuntament de Barcelona, entre d'altres. Premiat amb la Biennal d'Art Ciutat de Valls (2012), la BIAM 2010 de Centre d'art Lo Pati o el Premi de pintura internacional Guasch coranty 2018 (Centre d'Art Tecla Sala).
Ristol ha exposat el seu treball a diverses institucions i galeries com la Fundació Joan Miró de Barcelona (2021), La Capella (2010,2012,2017), el centre d'art Lo pati (2012), el Centre d'Art la Panera (2011) o galeries com Estrany de la mota (2012) o Bombon projects (2018). També ha participat a Sabadell Obert, projecte de residències de treball i d'exposició endegat per la NauEstruch de L'Estruch i el Museu d'Art de Sabadell l'any 2012, específicament orientat al foment del teixit artístic sabadellenc.
El 2020 va publicar el llibre Hores en blanc / La hora negra amb l'editorial Club editor i Como ediciones.

## Referències

* 1 2 «Zona Zero». Fundació Ars. [Consulta: 19 novembre 2016].
* ↑ Redacció, Escrit per. «Cinc artistes de la NauEstruch presenten les seves creacions al Museu d'Art», 08-06-2016. [Consulta: 5 juny 2020].
* ↑ «BCN Producció». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ Cantalozella Planas, Joaquim (2012) “Cuestiones sobre la alteridad en el trabajo de Xavier Ristol.” Revista :Estúdio. ISSN 1647-6158. Vol. 3, (5): 170-175.
* ↑ Miró, Fundació Joan. «Tallers compartits. Tres casos d’estudi | Exposicions». [Consulta: 22 febrer 2022].
* ↑ «Sabadell Obert 15/16». Museu d'Art de Sabadell. [Consulta: 19 novembre 2016].
* ↑ CANTALOZELLA, Joaquim, Negre Marta: The conference as a work of art and the book as product. Gabriel Pericàs, Mariona Monconill, Nuria Güell and Xavier Ristol. Fine arts practice, reserchandeducationacross Europe. Paradox, Fine art EuropeanForum. Editorial Down HillPublishing/Eug, Granada-Nova York, 2013
* ↑ «Activitat - El que pot un llibre #8. Xavi Ristol, artista i professor | MACBA Museu d'Art Contemporani de Barcelona». Arxivat de l'original el 2022-02-22. [Consulta: 22 febrer 2022].
# Xcaret

Xcaret és un jaciment arqueològic maia i parc natural de la ciutat mexicana de Playa del Carmen, a l'estat de Quintana Roo.

## Jaciment arqueològic

Diverses ruïnes maies petites s'estenen al llarg de les 80,93 hectàrees del parc. Xcaret és una paraula maia que significa "cala petita." (La "x" maia es pronuncia tal com es fa en català: [x]). Aquest assentament funcionà aproximadament des de l'any 1400 fins a 1517. Es diu que els maies es banyaven a la cala per purificar els seus cossos abans de viatjar a Cozumel per venerar a Ixchel, deessa de la fertilitat.

## Parc natural

Un grup d'empresaris mexicans van adquirir la terra que envoltava Xcaret amb la idea de desenvolupar-hi activitat turística que se sumés a les atraccions de la regió.
El 1984, l'arquitecte Miguel Quintana Pali, captivat per la bellesa natural del lloc, adquirí 5 hectàrees d'aquesta meravellosa parcel·la al grup empresarial, amb la idea de construir-hi la casa dels seus somnis.
Durant les exploracions arqueològiques dirigides per l'arqueòloga María José, es van trobar 135 restes humanes a la capella. En un altre cas, es va analitzar l'ADN trobat al lloc, i els resultats van mostrar que "la distribució dels llinatges d'ADNmt a la població Xcaret contrasta fortament amb la que es troba en els antics maies de Copán, que no tenen llinatges A i B. Per altra banda. D'altra banda, els nostres resultats s'assemblen més a les freqüències dels llinatges d'ADNmt que es troben en els maies contemporanis de la Península de Yucatán i en altres poblacions contemporànies natives americanes d'origen mesoamericà." Aquestes troballes suggereixen que la gent de Xcaret està més estretament relacionada amb els maies contemporanis pobles que pobles antics.

## Referències

* ↑ «Zona Arqueológica Xcaret». [Consulta: 14 février 2021]. Arxivat 2021-01-25 a Wayback Machine.
* ↑ National Institute of Anthropology and History. «Zona Arqueológica Xcaret», 22-02-2012. [Consulta: 5 març 2012].
* ↑ Rich, Grant J «Heritage or Heresy: Archaeology and Culture on the Maya Riviera by Cameron Jean Walker.». American Ethnologist, vol. 37, 1, 2010, pàg. 182–183. DOI: 10.1111/j.1548-1425.2010.01248_14.x.
* ↑ González-Oliver, A., Márquez-Morfín, L., Jiménez, J. C. i Torre-Blanco, A. «Funció de llinatges d'ADN mitocondrial amerindis en antics maies de Xcaret, Quintana Roo». American Journal of Physical Anthropology, vol. 116, 3, 2001, pàg. 230–235. DOI: 10.1002/ajpa.1118. PMID: 11596002.

## Enllaços externs

* Xcaret Park
# Llista de Creus de Sant Jordi/1984/Persones
#### Persones

Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!
| Persona | Wikidata | Descripció | Ocupació |
| Maria del Mar Bonet | Q237042 | cantant mallorquina | cantautor músic |
| Jordi Carbonell i de Ballester | Q593330 | polític i lingüista català (1924-2016) | lingüista professor d'universitat filòleg polític professor de català |
| Jaume Aragall i Garriga | Q701353 | cantant d'òpera català | cantant d'òpera |
| Ermengol Passola i Badia | Q3056730 | | empresari activista cultural |
| Teresa Pàmies i Bertran | Q3129983 | escriptora, periodista i activista catalana (1919-2012) | escriptor periodista activista polític biògraf |
| Josep Ferrater i Mora | Q3312861 | filòsof i escriptor | filòsof catedràtic escriptor |
| Basilio Losada Castro | Q3393619 | filòleg | catedràtic traductor crític literari romanista professor d'universitat |
| Ramón Piñeiro López | Q3394407 | escriptor, assagista i polític gallec | polític escriptor filòsof |
| Mary Santpere | Q3754320 | actriu i vedet catalana | actor humorista vedet |
| Oriol Martorell i Codina | Q4894811 | director de coral, pedagog, catedràtic en història i polític català | director de cor polític editor |
| Artur Bladé i Desumvila | Q8205879 | escriptor i periodista català (1907-1995) | escriptor periodista poeta |
| Josep Maria Gavín i Barceló | Q9013208 | fotògraf català | fotògraf |
| Marià Villangómez Llobet | Q9029257 | poeta i traductor eivissenc | escriptor militar poeta |
| Francesc Esteve i Gàlvez | Q11681916 | | historiador arqueòleg |
| Cèsar Pi-Sunyer i Bayo | Q11916407 | bioquímic català | professor d'universitat bioquímic químic escriptor farmacèutic |
| Jaume Aymà i Mayol | Q11927231 | | empresari traductor editor professor de català |
| Jaume Pi i Figueras | Q11927339 | | metge cirurgià |
| Joaquim Ventalló i Vergés | Q11928132 | periodista, traductor i escriptor català | traductor periodista escriptor |
| Josep Deloncle | Q11928546 | folklorista, activista cultural i polític nord-català | folklorista activista cultural activista polític escriptor farmacèutic |
| Josep Espar i Ticó | Q11928557 | empresari, polític i activista cultural català | empresari polític activista cultural |
| Josep Esteve i Soler | Q11928562 | empresari català del sector farmacèutic | empresari farmacèutic |
| Maria del Carme Gelonch i Tutusaus | Q11935502 | | |
| Miquel Arimany i Coma | Q16169798 | editor i escriptor català | empresari editor escriptor traductor |
| Carme Serrallonga i Calafell | Q16543544 | pedagoga i traductora catalana | traductor pedagog |
| Teodor Garriga i Osca | Q17189301 | periodista català | periodista |
| Joaquim Muns i Albuixech | Q17315301 | | polític economista catedràtic |
| Joan Pelegrí i Partegàs | Q19299963 | Metge, historiador i pedagog català (1910-1998) | metge pedagog historiador escriptor |
| Joan Rocamora i Cuatrecasas | Q19299992 | metge | metge |
| Lluís Virgili i Farrà | Q19300895 | linotipista, director musical i pedagog català | polític pedagog director musical linotipista |
| Pere Seras i Isern | Q19301579 | | |
# Bernat de So

Bernat de So (Conflent, 1341 - c. 1385) i de Vilaragut. Vescomte d'Évol i senyor de Millars (Rosselló), poeta de la Catalunya Nord.

## Biografia

Fill del segon vescomte d'Èvol, Joan de So, i d'Elisabet de Vilaragut i de Mallorca.
Com el poeta Jaume March II lluità en la guerra contra Castella (1356-1369), coneguda com la guerra dels dos Peres. El 1363 formà part d'una companyia de nobles catalans, quan al costat de personatges com el vescomte de Rocabertí, o Arnau d'Erill, fou enviada a socórrer Aragó, on es trobava el rei intentant contenir l'atac de Pere el Cruel de Castella, i que va ser desviada després cap a València.
Fou senescal de Catalunya i majordom de Pere el Cerimoniós, i el 1373 fou tramès a Carcassona per tal de tractar amb el duc d'Anjou sobre el problema mallorquí (expedició contra Jaume III de Mallorca).
Fruí d'un cert prestigi literari, puix que Joan de Castellnou l'esmenta elogiosament en un sirventès compost entre el 1339 i el 1343, i prengué part en un cicle de poesies —avui perdut— en què intervingué el futur Joan I el 1374.

## Obra

L'única obra conservada i estudiada de Bernat de So és "Vesió en somni", on hi ha comentaris sobre la política europea del segle xiv, on els reis i el papa hi apareixen caracteritzats com en un mapa simbòlic de la política internacional de l'època.
L'obra és un poema en 1.330 hexasíl·labs apariats, escrit entre l'agost del 1381 i l'octubre del 1382. Hi explica una visió al·legòrica en la qual apareixen catorze senyors, que són l'emperador i tretze reis contemporanis europeus, els quals es troben tots en guerra. Tot i l'abús d'al·lusions esotèriques, presenta un gran interès per l'actitud política de l'autor (es manifesta pacifista i hi insereix subtils al·lusions polítiques, on revela la seva experiència com a diplomàtic) i per la interpretació que fa del moment històric. Les descripcions dels escuts dels monarques són una de les més antigues mostres del lèxic heràldic català.
El lingüista Pere Bohigas, en la seva anàlisi lingüística de l'obra de Bernat de So, conclou que aquesta és una obra molt aprovençalada: "Comparant-la amb els poemes de Jacme i Pere March, la morfologia de les seves respectives obres mostren un marcat predomini per les formes provençals de l'article, dels adjectius demostratius i de les formes de present, perfet i futur indicatius. En els mots invariables les formes provençals, bastant abundoses, es barregen amb les catalanes. Quant a la declinació, la mateixa anarquia regna en les obres dels March que en la -Vesió- de Bernat de So."

## Referències

* 1 2 3 «Bernat de So i de Vilaregut» (en catala). Enciclopèdia Catalana. [Consulta: abril 2020].
* 1 2 «Aportació a l'estudi de la literatura catalana». Publicacions de l'Abadia de Montserrat. [Consulta: abril 2020].
* ↑ L'escriptor nord-català Amadeu Pagès (1865-1952), un estudiós de l'obra d'Ausiàs March, va dedicar un dels seus treballs a l'estudi crític de l'obra de Bernat de So.
* ↑ Rubió i Balaguer, Jordi «Bernat de So». Historia de la literatura catalana, pàg. 167.
# Lord Tanamo

Lord Tanamo (Kingston, 2 d'octubre de 1934 - Toronto, 19 d'abril de 2016) va ser un músic i compositor de ska. Va ajudar a crear el so que avui coneixem com el ska, combinant elements de Calipso obtinguda a partir de Lord Kitchener, amb el ritme cadenciós moment de la seva infància. Va viure al Canadà durant més de trenta-cinc anys.

## Biografia

Tanamo va tocar el "rumba box", un element essencial de moment. Fou el cantant del llegendàri grup jamaicà, The Skatalites, i va gravar amb ells el seu primer dics "I'm In The Mood For Ska ", el 1965. Va continuar gravant com a mínim fins a finals de 1970, amb el productor, Coxsone Dodd, el Pottingers i Bunny Lee.
El 1970, va gravar un disc de Brook Benton "Rainy Night In Geòrgia", que va ser número u, i va anar a Jamaica durant set setmanes. En un altre viatge a casa va gravar l'àlbum Calypso Reggae, amb Bunny Lee.
El 1999 va ser llançat un recopilatori, anomenat Skamento moviment.
El juliol de 2002 a Toronto, Canadà, es va celebrar el concert de dues nits de "Legends of Ska" (Llegendes del Ska). Reunint van ser The Skatalites, Lloyd Knibb, Rico Rodriguez, Lloyd Brevett, Lester Sterling, Johnny Moore i Lynn Taitt, juntament amb Prince Buster, Alton Ellis, Owen Gray, Lord Creator, Justin Hinds, Derrick Harriott, Winston Samuels, Roy Wilson, Patsy Todd, Doreen Shaffer, Stranger Cole, Lord Tanamo i Derrick Morgan.
El gener de 2008 es va anunciar en un diari jamaicà que Tanamo estava en un hospital al Canadà després de patir un accident vascular cerebral que l'havia deixat incapaç de parlar.

## Discografia

* 1965 - I´m in the mood for Ska. The Best of
* 1979 - Calypso Reggae
* 2000 - Best place in the World (& Dr. Ring-Ding i the Senior All Stars)

## Referències

* ↑ http://www.nowtoronto.com/issues/2002-07-11/music_feature.php%7Ctitle%5BEnllaç+no+actiu%5D Lord Tanamo Tops Cimera dels llegendaris músics jamaicans))
* ↑ http://www.tallawah.com/bookings.html Arxivat 2009-05-31 a Wayback Machine. | title = Tallawah.com))
* ↑ http://www.tallawah.com/tanamo_bio.pdf%7Ctitle%5BEnllaç+no+actiu%5D Senyor Biografia de Tánamo))
* ↑ http://www.allmusic.com//cgamg.dll?p=AMG&sql=10:gxfexqekldke | title = Informació a Allmusic))
* ↑ «ARA: lliçons Ska, 11 a 17 juliol 2002». Arxivat de l'original el 2007-10-13. [Consulta: 9 gener 2010].
* ↑ ment Music: Lord Tanamo
* ↑ Jamaicaobserver.com

## Enllaços externs

* Lord Tanamo biografia i discografia en Mentomusic.com
* T2 Discografia a la Allmusic