OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Battle for the Planet of the Apes

Battle for the Planet of the Apes és una pel·lícula estatunidenca dirigida per J. Lee Thompson i estrenada l'any 1973. És la cinquena pel·lícula de la saga inspirada en la novel·la El planeta dels simis de Pierre Boulle.

## Argument

Més de vint-i-set anys han passat des de l'aixecament dels micos orquestrat per Caesar. Aquest últim governa ara el seu poble de la manera més justa possible. Humans i simis cohabiten plàcidament, els simis ocupen tanmateix les més elevades funcions. Però aquest equilibri es malmet pel general Aldo, un goril·la bel·licós que té una profunda aversió als homes. D'altra part, Caesar aviat ha d'enfrontar-se a una colònia d'humans que viuen en les ruïnes de San Francisco. Aquests, sota les ordres de l'implacable governador Kolp, projecten atacar el poble de Caesar."

## Repartiment

* Roddy McDowall: César
* Claude Akins: General Aldo
* Natalie Trundy: Lisa
* Severn Darden: Governador Kolp
* Lew Ayres: Mandemus
* John Huston: El legislador
* Paul Williams: Virgil
* Austin Stoker: MacDonald
* Noah Keen: Abe el professor
* Richard Eastham: Capità dels mutants
* France Nuyen: Alma
* Paul Stevens: Mendez
* Roddy McDowall: Dr. Cornélius
* Kim Hunter: Dr. Zira

## Producció

Aquesta pel·lícula va ser llançada just després de la precedent que havia de ser originalment el final de la saga al cinema però els productors van decidir de fer una última pel·lícula per intentar fer encara alguns beneficis abans de llançar una sèrie de televisió derivada de la franquícia d'èxit.

### Càsting

Roddy McDowall interpreta de nou el paper de Caesar.
Natalie Trundy reprèn el paper de Lisa que ha esdevingut la dona de Caesar amb qui ha tingut un fils nomenat Cornélius com el seu avi.
Claude Akins interpreta el paper del general goril·la Aldo, destacar que un simi del mateix nom era ja present en la pel·lícula precedent i hi va ser interpretat per David Chow però no s'especifica si es tracta del mateix personatge.
Austin Stoker fa el paper de MacDonald, el germà del Macdonald de la quarta pel·lícula interpretada per Hari Rhodes. Aquest personatge ha estat creat per pal·liar l'absència de l'actor que no va desitjar tornar a fer el paper.

## Rebuda

El lloc AlloCiné dona a la pel·lícula una nota mitjana de 2,6 sobre una escala de 5 i el lloc Internet Movie Database una nota mitjana de 5,2 sobre 10.

## Vegeu també

* El planeta dels simis (saga)

## Referències

* ↑ Solomon, Aubrey. Twentieth Century Fox: A Corporate and Financial History (The Scarecrow Filmmakers Series). Lanham, Maryland: Scarecrow Press, 1989. ISBN 978-0-8108-4244-1. p257
* 1 2 Page du film La bataille de la planète des singes a AlloCiné
* ↑ «Battle for the Planet of the Apes». The New York Times.
* 1 2 Page du film La Bataille de la planète des singes Arxivat 2012-06-15 a Wayback Machine. - Internet Movie Database

## Enllaços externs

* Battle for the Planet of the Apes a Allociné
# L'últim dels mohicans

L'últim dels mohicans (títol original en anglès, The Last of the Mohicans) és una pel·lícula estatunidenca del 1992, del gènere d'aventures, basada en la novel·la clàssica de l'escriptor estatunidenc James Fenimore Cooper. Dirigida per Michael Mann, protagonitzada per Daniel Day-Lewis, Madeleine Stowe, Jodhi May, Russell Means, Eric Schweig, Patrice Chéreau i Pete Postlethwaite en els papers principals. Ha estat doblada al català.

## Argument

Nathaniel (Daniel Day-Lewis) és el fill adoptiu d'un indi que es considera l'últim dels mohicans. Durant una caça, Nathaniel, Uncas i el seu pare detecten empremtes d'indis hostils i els segueixen. No lluny d'allà, una columna de soldats anglesos, que transporten les filles del coronel Munro, Cora i Alice, la seva germana petita, amb el seu pare, és atacada per indis hostils. Les dones en sobreviuen juntament amb un oficial que pretén a una d'elles, mentre que la guarnició és assassinada i només se'n salven gràcies a la intervenció oportuna de Nathaniel i els seus companys. A la matança dels soldats anglesos ha intervingut un indi, Magua, que fingia ser llur guia.
Simultàniament als fets, França i Anglaterra estan en guerra pel territori del Canadà, i Munro defensa un fort a la frontera, on són conduïdes les filles de Munro per Nathaniel. Cora, la filla gran de Munro, i l'estimada de l'oficial anglès, s'enamora de Nathaniel i això crea conflictes i desídies al que era el seu promès llavors. La derrota de Munro al fort obliga l'evacuació dels seus ocupants a través de territoris hostils cap a la costa. La columna és atacada pels indis hostils renegats al comandament de Magua, qui assassina cruelment el coronel Munro, en venjança per actes antics i s'apodera de les seves filles per sacrificar-les.
Només Cora és rescatada per Nathaniel, qui arriba a convèncer el cap d'en Magua que deixi anar-la, en canvi, la seva germana petita, Alice, és deixada en mans de Magua, i l'oficial anglès per amor s'entrega a canvi de Cora. Finalment, el "germà" de Nathaniel, Uncas, mor en intentar salvar Alice, i aquesta, que estava enamorada d'ell, se suïcida. El pare d'Uncas se'n venja matant Magua en una baralla a mort.

## Referències

* ↑ «L'últim dels mohicans». Ésadir.cat. [Consulta: 27 agost 2022].
* ↑ «The Last of Mohicans» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 27 agost 2022].

## Vegeu també

* Cascades Hickory Nut
* Guerra franco-índia
# Isothrix

Isothrix és un gènere de rosegadors de la família de les rates espinoses que viuen a la part tropical de Sud-amèrica, particularment a la conca de l'Amazones.
Les espècies d'aquest grup semblen rates grans, amb el pelatge del cos suau i la cua dotada de pèls de guàrdia. Tenen una llargada corporal de 18–27,5 cm i una cua de 17–30 cm. Pesen 320-570 g.
Basant-se en la forma de les potes posteriors, es creu que són arborícoles.

## Referències

* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
# Josef Mysliveček

Josef Mysliveček (Praga, 9 de març de 1737 – Roma, 4 de febrer de 1781) fou un compositor txec del classicisme, dins la tradició de l'estil galant.

## Biografia

Josef Mysliveček nasqué a Praga i estudià filosofia a la universitat d'aquesta ciutat, seguint els passos del seu pare. Estudià composició amb Franz Habermann i Josef Seger a principis del 1760. Aficionat a la música, publicà un conjunt de sis simfonies el 1762, que obtingueren un gran èxit. Aquest fet el convencé per abandonar els estudis de filosofia i dedicar-se a la música; amb una beca que li concedí el comte Vincent von Waldstein es traslladà a Venècia per estudiar amb Giovanni Pescetti. Finalment s'instal·là a Itàlia, on fou conegut com Il divino Boemo («el diví bohemi»).
La seva primera òpera es representà a Bèrgam cap a 1765. La seva Il Bellerofonte fou un gran èxit quan s'estrenà a Nàpols, al Teatro San Carlo el 20 de gener de 1767, i inicià una llarga sèrie d'encàrrecs de diversos teatres italians. El 1770 es trobà amb el jove Wolfgang Amadeus Mozart a Bolonya, on Mysliveček era membre de l'Acadèmia Filharmònica. En una carta a casa seva, Mozart comentà del músic txec que «transpira foc, espiritualitat i vida». En les obres d'aquesta època, dins de l'anomenat «estil galant», són evidents les similituds entre la música d'ambdós compositors.
La fama de Mysliveček s'estengué fora d'Itàlia; diverses obres seves es representaren a Múnic durant la dècada de 1770 i es copià un conjunt d'òperes per a la cort portuguesa, conjunt que forma actualment el grup de manuscrits més important del compositor. Nogensmenys, les seves darreres òperes no tingueren gaire èxit i finalment, arruïnat, morí a Roma l'any 1781, malalt de sífilis.

## Obra

En total, Mysliveček compongué més de vint òperes dins l'estil de l'opera seria, entre les quals cal citar Idomeneo (sobre el mateix tema de la posterior Idomeneo, rè di Creta de Mozart), Abramo et Isacco, Antigona, L'olimpiade i Il Bellerofonte. També destacà pels seus oratoris, simfonies, concerts i música de cambra, gènere en el qual destaquen alguns dels primers quintets de corda.
Sovint se'l considera el pare de l'òpera txeca i, certament, fou el primer compositor txec en esdevenir un compositor d'òpera de fama internacional. Tot i això, les seves òperes s'inscriuen plenament en l'estil italià i no tenen especials característiques del seu país d'origen. En aquest sentit, és un cas semblant al del compositor valencià Vicent Martín i Soler.

## Vegeu també

* Alena Veselá

## Enllaços externs

* Josef Mysliveček Arxivat 2006-02-18 a Wayback Machine.. (anglès)
* Karador Classical Music Dictionary. Llibret complet de Il Gran Tamerlano, 1772.
# Elacatinus genie

Elacatinus genie és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes. Poden assolir fins a 4,5 cm de longitud total. Es troben a les Bahames i a les Illes Caiman.

## Referències

* ↑ Böhlke, James E.; Robins, C. Richard «Western Atlantic Seven-Spined Gobies, with Descriptions of Ten New Species and a New Genus, and Comments on Pacific Relatives». Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 120, 1968, pàg. 45–174. ISSN: 0097-3157.
* ↑ Torres, Armi G.; Luna, Susan M. «Elacatinus genie (Böhlke & Robins, 1968) Cleaner goby» (en anglès). FishBase.

## Bibliografia

* Bussing, W.A. «New species of gobiid fishes of the genera Lythrypnus, Elacatinus and Chriolepis from the eastern tropical Pacific» (en anglès). Revista de Biología Tropical, 38, 1, 1990, pàg. 99-118.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
# Pal·lant

Pal·lant és el nom dels següents personatges:
* Pal·lant (fill de Crios), tità
* Pal·lant (fill de Pandíon), rei de Trezè
* Pal·lant (fill d'Evandre), epònim del Palatí
* Pal·lant (gegant), fill de Gea i d'Urà, mort per Atena
# Jàvols

Jàvols (en francès Javols) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.
Fou una antiga població d'Occitània, primera capital del Gavaldà, i seu del bisbat, fins al 951 quan el bisbe es va traslladar a Mende situada a quatre llegües.
Segons Corneille i l'abat Belley era l'antiga Anderitum, Anderidum, Civitas Gabalorum, Gabalus, i d'aquest nom derivaria el del país, Gavaldà. A l'alta edat mitjana apareix esmentada com Javoux, Javols, Javouls. Marca pensa que fou destruïda al segle v, però és clar que va existir almenys fins al segle X; podria correspondre a la moderna Ghaue.

## Nota

* ↑ Topònims occitans de la Losera
* ↑ La llegua no té una equivalència única, però equival a uns 4 km, això situaria Javols a uns 15 o 20 km de Mende, als Cevennes

## Referències

Javoux
# El Bosquet (País de Salt)

El Bosquet (en francès Le Bousquet) és un municipi francès situat al departament de l'Aude, a la comarca del País de Salt, a la regió d'Occitània.
# Fontanes (Aude)

Fontanes (en francès Fontanès-de-Sault) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Corbièras (Aude)

Corbièras (en francès Corbières) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Rivèlh

Rivèlh (en francès Rivel) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Sent Maissemin

Sent Maissemin (en francès Saint-Maximin) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Sent Aleissandre

Sent Aleissandre (en francès Saint-Alexandre) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Baumas

Baumas de Venisa (en francès Beaumes-de-Venise, que en català vindria a ser "Baumes" o "Balmes de Venisa") és un municipi francès situat al departament de Valclusa i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.386 | 1.484 | 1.631 | 1.721 | 1.784 | 2.051 | 2.185 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1945-1947 | Aldéric Blanchard | |
| 1947-19779 | Claudius Amiel | |
| 1977-1989 | Camille Fare | PCF |
| 1989- | Christian Gonnet | UMP |
# Sent Feliç de Palhièira

Sent Feliç de Palhièira (en francès Saint-Félix-de-Pallières) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Molandièr

Molandièr (en francès Molandier) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Lo Malasiu Foran

Lo Malasiu Foran, o més genuïnament lo Montrufet, (en francès Le Malzieu-Forain) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Història

Lo Malasiu Foran és un municipi que es va formar a partir de tota la part forana de l'antic municipi de lo Malasiu, amb la capital al poble de lo Montrufet. La resta de pobles que formen part del municipi són:
* la Chaseta
* lo Solèr
* Vilachalhas
* la Gardèla
* lo Vernet
* la Vialèta
* l'Estivalet
* Freissenet de l'Anglada
* Mialanas
* los Ducs
* lo Vilar
* Montchabrièr
* lo Nosièr
* Coforns Bas
* Coforns Mejòus
* Coforns Nauts

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Sent Laurenç de Muret

Sent Laurenç de Muret (en francès Saint-Laurent-de-Muret) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Prensuèjols

Prensuèjols (en francès Prinsuéjols) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Puèglaurenç (Losera)

Puèglaurenç (en francès La Bastide-Puylaurent) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Los Bessons

Los Bessons (en francès Les Bessons) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Sostèla

Sostèla (en francès Soustelle) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Sent Sebastian (Gard)

Sent Sebastian d'Agrifuèlh (en francès Saint-Sébastien-d'Aigrefeuille) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Municipis del Gard
# Sent Daunís

Sent Daunís (en francès Saint-Denis) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Branós e las Talhadas

Branós e las Talhadas (en francès Branoux-les-Taillades) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Molièras de Céser

Molièras de Céser (en francès Molières-sur-Cèze) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Caubilhargues

Caubilhargues (en francès Cavillargues) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Municipis del Gard
# Pompinhan (Gard)

Pompinhan (en francès Pompignan) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Valabrega

Valabrega (en francès Vallabrègues) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Valerargues

Valerargues (en francès Vallérargues) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Verdfuèlh

Verdfuèlh (en francès Verfeuil) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Colhaç

Colhaç (en francès Collias) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Francis a la marina

Francis a la marina (títol original en anglès: Francis in the Navy) és una comèdia estatunidenca dirigida per Arthur Lubin, estrenada el 1955. Ha estat doblada al català.

## Argument

Última pel·lícula de la mula Francis, protagonitzada per Donald O'Connor (Cantant sota la pluja). Durant la Segona Guerra Mundial, el tinent Stirling, es troba separat del seu grup a la selva. Durant un bombardeig troba una mula que "parla", que explica que es diu Francis. Els equívocs i embolics que provoca l'animal tornen a ser la tònica, però aquesta vegada ambientats en la Marina.

## Repartiment

* Donald O'Connor: Peter Stirling/Bosun's Mate 'Slicker' Donevan
* Martha Hyer: Betsy Donevan
* Richard Erdman: Murph
* Jim Backus: Comandant E.T. Hutch
* Clint Eastwood: Jonesy
* David Janssen: Tinent Anders
* Leigh Snowden: infermera Appleby
* Martin Milner: W.T. 'Rick' Rickson
* Paul Burke: Tate
* Myrna Hansen: Helen
* Phil Garris: Tony Stover

## Referències

* ↑ esadir.cat. Francis a la marina. esadir.cat.
* ↑ «Francis in the navy». The New York Times.
# Més enllà de les llàgrimes

Més enllà de les llàgrimes (títol original en anglès Battle Cry) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Raoul Walsh el 1955 i doblada al català.

## Argument

Joves reclutes són formats com a Soldats d'Infanteria de la Marina americana (Marines) per fer front a l'expansió del Japó després de l'atac a Pearl Harbor. Encara que formats durament, han de guanyar-se l'estima dels professionals, i no ho és fins que es fan trinxar en una platja de Saipan amb els seus oficials.

## Comentaris

* La pel·lícula s'estén amb ganes sobre els assumptes de cor dels joves reclutes, sens dubte per fer sentir la diferència entre ells i els soldats d'ofici.
* Una sola escena de batalla a la pel·lícula, al final.
* La utilització de la llengua navajo a la ràdio per enganyar els japonesos és un tema que és explotat en una pel·lícula més recent: Windtalkers.

## Repartiment

* Van Heflin: Major Sam Huxley (CO, 2nd Bn., 6th Marine Regt.)
* Aldo Ray: Soldat ras / Pfc Andy Hookens
* Mona Freeman: Kathy, després Mrs. Danny Forrester
* Nancy Olson: Mrs. Pat Rogers
* James Whitmore: Sergent major Mac / veu off
* Raymond Massey: Major General Snipes
* Tab Hunter: Soldat ras / Cpl. Dan 'Danny' Forrester
* Dorothy Malone: Mrs. Elaine Yarborough (gerent de l'Uso a San Diego, relació de Danny)
* Anne Francis: Rae
* William Campbell: Soldat ras 'Esquí' Wronski
* John Lupton: Soldat ras / Cpl. Marion 'Sister Mary' Hotchkiss
* L Q. Jones: Soldat ras L Q. Jones (sota el pseudo de Justus E. McQueen)
* Perry Lopez: Soldat ras Joe Gomez àlies Spanish Joe
* Fess Parker: Soldat ras Speedy
* Jonas Applegarth: Soldat ras Lighttower (operador ràdio navajo)
* Rhys Williams: Enoch Rogers

## Nominacions

* Oscar a la millor banda sonora

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
* ↑ «Battle Cry». The New York Times.
# Surrogates

Surrogates és una pel·lícula de ciència-ficció del 2009 produïda per Touchstone Pictures, adaptació del còmic original guionitzat per Robert Venditti i dibuixat per Brett Weldele.

## Sinopsi

L'any 2017 és l'època de la tecnologia biocibernètica, la gent viu la seva vida per control remot des de la seguretat de casa seva a través de robots substituts. Els substituts (surrogates' en anglès) són representacions mecàniques d'ells mateixos però ideals, joves, més atractius i físicament perfectes. El creador dels substituts, Canter, és un geni de la biocibernètica, acabat i arruïnat moralment des de la mort del seu fill, el qual van assassinar mentre utilitzava un substitut del pare, creient que era ell i no el seu fill. Havia creat la supercompanyia VSI, hegemònica en la producció de substituts perfectes; no obstant això, atesa la seva situació, havia estat acomiadat i l'Estat, juntament amb la policia, s'havia fet càrrec de la companyia per garantir la continuació del nou estil de vida.
Els humans només havien d'aixecar-se, alimentar-se, fer la seva vida a casa i després estirar-se a la cadira de control, col·locar-se a la interfície de control, i el substitut ja carregat d'energia, s'activava i tenia les vivències diàries per ells: treballen, flirtegen, surten i es diverteixen, fan una vida normal, idealista en felicitat i plena de sensacions, mentre els seus amos envelleixen a les cadires de comandament.
És un món ideal on el crim, el dolor, la por i les conseqüències no existeixen. En aquesta utopia es produeix el primer assassinat en anys quan un humà elimina un substitut prominent mitjançant una màquina de raigs que descarrega un virus que no només destrueix el substitut, sinó que fa que el seu amo mori amb el cervell liquat al llit d'interfície, un efecte secundari no esperat pels militars que varen crear l'arma. Aquest homicidi afecta directament al fill únic de l'expresident de VSI, Canter, i l'agent Greer (Bruce Willis) de l'FBI descobreix una conspiració fatal per als amos de substituts, car rere un substitut hi ha la seva dona.

## Repartiment

* Bruce Willis: Tom Greer
* Radha Mitchell: Jennifer Peters
* Jack Noseworthy: Miles Strickland, l'home contractat per matar el Dr. Lionel Canter
* James Cromwell: Dr. Lionel Canter
* Ving Rhames: el Profeta
* Rosamund Pike: Maggie Greer
* Boris Kodjoe: Andrew Stone
* James Ginty: el substitut del Dr. Canter
* Trevor Donovan: el substitut de Tom Greer
* Michael Cudlitz: coronel Brendon
* Devin Ratray: Bobby Saunders
* Helena Mattsson: JJ
* Shane Dzicek: Jarod Canter
* Ella Thomas: Lisa

## Referències

* ↑ «The Surrogates». ComingSoon.net. Coming Soon Media, L.P. [Consulta: 8 gener 2014]. (en anglès)
* ↑ Félix López. «Ficha de The Surrogates en Tebeosfera», 2009. [Consulta: 27 setembre 2009]. Plantilla:En idioma
* 1 2 «Film: In production». The Hollywood Reporter. Nielsen Company [Consulta: 8 gener 2014]. (en anglès)
* 1 2 «Three Cast Alongside Willis in 'Surrogates'». Entertainment Weekly. Time Inc, 04-04-2008. Arxivat de l'original el 2008-07-24 [Consulta: 8 gener 2014]. (en anglès)
# Mastomys

Mastomys és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. La seva distribució s'estén per l'Àfrica subsahariana. Són uns dels rosegadors africans més reeixits, car han colonitzat una gran varietat d'hàbitats i, en certs aspectes, s'han convertit en espècies hemeròfiles.

## Referències

* ↑ Entrada «Mastomys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].

## Bibliografia

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
# Decumanus

El decumanus (nom llatí) era, en la planificació urbanística romana, un carrer orientat en direcció est-oest en un campament militar (oppidum) o en una colònia.
El principal d'aquests carrers s'anomenava decumanus maximus, el qual s'encreuava perpendicularment amb el cardo maximus, l'altra gran artèria urbana. Habitualment, a la intersecció entre aquests dos carrers principals es trobava el fòrum, o plaça major de la ciutat. El decumanus, a més a més, unia dues de les portes del campament: la Pretòria (la més propera a l'enemic) i la Decumana.
Per exemple, a l'antiga Bàrcino (l'actual Barcelona), el decumanus maximus començava a la porta de la muralla que hi ha a la plaça Nova, vora la catedral, i acabava a la porta de mar, de la qual se'n conserva una torre i un dels tres arcs que la formaven. Aquesta es pot veure, encara avui en dia, al carrer Regomir, al costat del Centre Cívic Pati Llimona.
La paraula llatina decumanus té l'origen en la línia traçada pels àugurs d'est a oest quan interpretaven els auspicis dels déus.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.160. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 29 novembre 2014].