OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Viure i morir a Los Angeles

Viure i morir a Los Angeles (títol original en anglès To Live and Die in L.A.) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per William Friedkin i estrenada l'any 1985.

## Comentaris

Basada en la novel·la escrita per l'ex-agent del servei secret Gerald Petievich, que a més va escriure el guió al costat de William Friedkin. El director de L'exorcista i French Connection, Friedkin va caure en l'oblit en no encertar plenament amb les pel·lícules que va dirigir a continuació. Fins que el 1985 va filmar aquesta sòlida història de venjança i violència. La història es desenvolupa fàcilment, t'atrapa immediatament i manté la tensió fins a l'últim minut. En aquest film es demostra que la ficció pot ser superada per la realitat, perquè això és el que reflecteix, realitat implacable. On els bons no són tan bons i els dolents no ho són tant.

## Repartiment

* William Petersen: Richard Chance
* Willem Dafoe: Eric "Rick" Masters
* John Pankow: John Vukovich
* Michael Greene: Jimmy Hart
* Debra Feuer: Bianca Torres
* John Turturro: Carl Cody
* Darlanne Fluegel: Ruth Lanier
* Dean Stockwell: Bob Grimes
* Steve James: Jeff Rice
* Robert Downey Sr.: Thomas Bateman (acreditat: Robert Downey)
* Jane Leeves: Serena (acreditat: Jane Leaves)
* Gerald Petievich: Agent Petievich

## Referències

* ↑ «To Live and Die in L.A.'». The New York Times.
# Solomiac

Solomiac (en francès Solomiac) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 519 | 505 | 446 | 391 | 363 | 364 | 414 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Guy Mantovani | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 16 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Audita tremendi

La butlla Audita tremendi fou promulgada pel Papa Gregori VIII el 29 d'octubre de 1187 per convocar la Tercera Croada. Aquesta crida suposà la derrota que patiren els exèrcits cristians a la batalla de Hattin. El títol d'aquesta butlla prové de les dues primeres paraules amb què comença: Audita tremendi severitate judicii, quod super terram Jerusalem divina manus exercuit (Sentint el terrible i sever judici amb què ha estat colpejada la terra de Jerusalem per la mà divina).
Així com la Quantum praedecessores, aquesta segona «butlla de croada» oferia als participants una indulgència plenària.

## Referències

* ↑ Edward Peters, James M. Powell, Jessalynn Lea Bird. Crusade and Christendom (en anglès). University of Pennsylvania Press, 2013, p. 4. ISBN 9780812244786.
# Castètharroi

Castètharroi (en francès Castet-Arrouy) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Albert Sala | Divers droite |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 163 | 174 | 145 | 133 | 132 | 144 | 191 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 16 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Circuit Riccardo Paletti

El Circuit Riccardo Paletti (Autodromo Riccardo Paletti) és un circuit per curses de motor a prop de Varano de' Melegari a la Província de Parma, Itàlia.
El circuit començà com un petit oval de 550m el 1969, i fou més tard expandit a 1,800 km (1,119 milles), amb 11 revolts per volta. Aquest nou traçat fou inaugurat el 26 de març de 1972.
El 2001 fou ampliat a 2,375 km (1,475 milles). S'hi disputen proves de Fórmula Renault i Fórmula 3 Euroseries.
El nom del circuit està dedicat al pilot de Fórmula 1 Riccardo Paletti, que va morir el Gran Premi del Canadà de 1982.

## Enllaços externs

* Autodromo Riccardo Paletti
# Sauset (Òlt)

Sauset (en francès Sauzet) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 393 | 403 | 371 | 352 | 370 | 408 | 501 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Claude Blanchou | PS |
| 2008- | Monique Saillens | PS |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 25 octubre 2010].
# Ura e la Parada

Ura e la Parada (en francès Hures-la-Parade) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Flamarens

Flamarens (en francès Flamarens) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 227 | 189 | 164 | 168 | 145 | 146 | 115 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1947-2001 | Yvan Ducom | PCF |
| 2001- | Xavier Ballenghien | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 16 agost 2010].
* ↑ «Mapa del Gers amb els municipis en gascó». Arxivat de l'original el 2020-10-24. [Consulta: 16 agost 2010].
# Maria de Schwarzburg-Rudolstadt.

Marie Karoline Auguste Princesa de Schwarzburg-Rudolstadt (Rudolstadt (Turíngia), 29 de gener, 1850 - La Haia (Països Baixos), 22 d'abril, 1922), va ser la filla gran del príncep Adolf von Schwarzburg-Rudolstadt (1801–1875) i de la princesa Mathilde de Schwarzburg-Waldönburg, (1826–1914).

## Biografia

El 1868 es va casar amb el gran duc Frederic Francesc II de Mecklenburg-Schwerin, de 45 anys. Va ser la seva tercera esposa i així es va convertir en Gran Duquessa del gran ducat de Mecklenburg-Schwerin a la regió de Mecklenburg-Schwerin. Després de set fills dels matrimonis anteriors del Gran Duc, aquest matrimoni va donar lloc a quatre fills:
* Elisabeth Alexandrine Mathilde (1869–1955); ⚭ 1896 Gran Duc Frederic August II d'Oldenburg (1852–1931)
* Friedrich Wilhelm (1871–1897)
* Adolf Friedrich (1873–1969) ⚭ 1917 Princesa Viktoria Feodora Reuss (1889–1918) ⚭ 1924 Elisabeth zu Stolberg-Roßla (1885–1969), vídua del seu germanastre Johann Albrecht.
* Heinrich (1876–1934); ⚭ 1901 Reina Guillemmina dels Països Baixos (1880–1962)
Des de 1872, el seu marit va donar suport al "Marienstift" anomenat en honor de Marie a Prophetenstrasse 29 a Jerusalem, el primer hospital infantil de Palestina. Quan el seu marit va morir el 1883, li van sobreviure tres fills adults i una filla del seu primer matrimoni, que es va casar a Rússia, i Marie i els seus quatre fills d'entre 7 i 13 anys.
Des de 1910 va viure a la finca de la seva vídua a Raben Steinfeld amb la seva filla Elisabeth, la gran duquessa d'Oldenburg, a qui se li va negar el retorn a Oldenburg i l'accés als seus fills.
El 1922, Marie von Schwarzburg-Rudolstadt va morir a La Haia, on s'allotjava amb motiu del 46è aniversari del seu fill Heinrich, el príncep consort holandès. El taüt amb les restes va ser traslladat del Palau Noordeinde a l'estació de tren, des d'on va ser traslladat a Alemanya.

## Honors

* Casa de l'Ordre de la Gran Creu de la Corona Wendish
* Medalla commemorativa del beat Gran Duc Adolf Friedrich V.
* Ordre russa de Santa Caterina
* Orde de Lluís
* Casa Orde d'Orange, Gran Creu
* Creu al Mèrit per a Dones i Verges
* Medalla de la Creu Roja (Prússia), 1r

## Referències

* ↑ Orden nach Hof- und Staats-Handbuch des Großherzogtums Mecklenburg-Strelitz. 1915, S. 11
# Anglars e Nosac

Anglars e Nosac (en francès Anglars-Nozac) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 263 | 283 | 222 | 243 | 276 | 260 | 294 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2008 | Robert Laval | |
| 2008- | Pascal Pavan | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 26 octubre 2010].
# Joc perillós (pel·lícula de 1993)

Joc perillós (títol original: Dangerous Game) és una pel·lícula estatunidenca dramàtica dirigida per Abel Ferrara, estrenada el 1993. Ha estat doblada al català.

## Argument

Eddie Israel és l'únic director que intenta muntar La Mare de Déu dels Miralls, un film sobre la ruptura d'una parella que ningú no vol. Sarah Jennings i Francis Burns comparteixen els papers principals però aquest últim rebutja donar la rèplica a una actriu de televisió, les coses s'espatllen sobre l'escenari i el rodatge esdevé difícil.

## Repartiment

* Harvey Keitel: Eddie Israel
* Madonna: Sarah Jennings - Clara
* James Russo: Francis Burns - Russell
* Victor Argo: El cap operador
* Nancy Ferrara: Madlyn Israel
* Reilly Murphy: Tommy

## Al voltant de la pel·lícula

* S'han gravat una trentena d'hores de proves de rodatge. Abel Ferrara en va fer un primer muntatge de tres hores i mitja que va reduir a continuació a un poc més de dues hores. Algunes escenes d'assajos figuren a la versió definitiva, donant al film l'aspecte documental que volia el director.
* Snake Eyes té un significat particular; el títol designa en efecte la combinació perdedora del doble as, al joc de daus.
* Existeix dos versions de Snake Eyes, una pública, i l'altre no censurada, que conté escenes tallades a la primera versió.
* Produït per la societat de Madonna, Maverick Films, el film aporta a la cantant el reconeixement dels professionals. Recull excel·lents critiques, i guanya així una certa credibilitat en tant que actriu.
* Premis 1993: Festival de Venècia: Nominada al Lleó d'Or
* El film ha estat retitulat Dangerous Game als Estats Units per evitar un conflicte jurídic perquè existeix una sèrie de films pornogràfics titulats Snake Eyes.

## Referències

* ↑ «Joc perillós». esadir.cat.
* ↑ «Dangerous Game». The New York Times.
* ↑ Samuel Blumenfeld. «Recherche Carlos désespérément: Abel Ferrara» (en francès). Les Inrocks, 10-04-1996.
# Töitschu

El töitschu (nom local alternatiu: eischemtöitschu) és un dialecte de la llengua walser parlada en el comú valdostà d'Issime, en l'alta Vall del Lys.És reconegut per la Unesco com a llengua en perill d'extinció.

## Pare Nostre en töitschu (Z'Poater)

Ündschen Atte das bischt im hümmil déin noame ischt heiligi, das d'cheemischt an biten, das allz séggi wi d'willischt sua im hümmil wi vom heert. Gib nündsch all Gottsch toaga ünz bruat. Tut nündsch varzin ündsch schuldini wi wir varzin deene das sén ündsch schuldig, loanündsch nöit vallen im schwache weg wa hüt nündsch vam allem übbil.

## Vegeu també

* Titsch
# Plius

Plius (en francès Plieux) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 245 | 232 | 214 | 195 | 186 | 174 | 154 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Roger Sigala | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 16 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Lorenzo Turrado Turrado

Lorenzo Turrado Turrado (20 de setembre de 1910, Pinilla de la Valdería - † 21 d'abril de 2002, Salamanca) fou un canonge espanyol, catedràtic i rector de la Universitat Pontifícia de Salamanca entre el 1952 i el 1964.
Fou doctor en filosofia i teologia per la Pontifícia Universitat Gregoriana i llicenciat en Sagrades Escriptures pel Pontifici Institut Bíblic. Arribà a la Universitat Pontifícia el 1943, on impartí classes de Sagrades Escriptures a la facultat de teologia. A més de rector, Lorenzo fou canonge lectoral d'Astorga i de Salamanca. Entre les seves publicacions destaquen Biblia Sacra iuxta Vulgatam Clementinam del 1946, juntament amb Alberto Colunga, més coneguda com la Bíblia Colunga-Turrado, i la Bíbliba Comentada VI. Fets dels Apòstols i Epístoles Paulines (1965).
Va participar al debat sobre fins a quin punt cada professor podia defensar les seves idees teològiques o calia homogenitzar els plantejaments, a favor del primer cas, que es va dur a terme del 1969 al 1969.

## Referències

* ↑ «Estuvo al frente de la institución académica de 1952 a 1964. Fallece el ex Rector de la UPSA Lorenzo Turrado» (en castellà). UPSA. Universidad Pontificia de Salamanca. [Consulta: 10 desembre 2024].
* ↑ Oceja, José Francisco Serrano. Iglesia y poder en España: Del Vaticano II a nuestros días (en castellà). Arzalia Ediciones, 2024-10-15. ISBN 978-84-19018-57-1.
# Milhac

Milhac (en francès Milhac) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 156 | 139 | 151 | 160 | 183 | 196 | 195 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Claude Vigié | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 27 octubre 2010].
# Robert Coleman

Robert Henry Schofield Coleman (Ballarat, Victòria, Austràlia, 1883 - Brentwood, Essex, 1 de gener de 1960) va ser un regatista britànic que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla d'or en els 7 metres del programa de vela, a bord de l'Ancora.
Durant la Primera Guerra Mundial havia lluitat a França. El 1919 fou recompensat amb la Creu Militar pels seus serveis.

## Referències

* ↑ «Robert Coleman Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 4 octubre 2017].
* ↑ Military Service – Officers' service book
* ↑ London Gazette, 1 abril 1919, pàg. 4.325
# Joe Smith, American

Joe Smith, American és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard Thorpe estrenada el 1942.

## Argument

Joe Smith és un ciutadà americà mitjà, que treballa en una fàbrica d'avions. Té accés als plans per una nova bomba i és segrestat per agents de l'enemic que infructuosament el torturen per aconseguir informació. Fuig i porta als seus captors cap a l'FBI.

## Repartiment

* Robert Young: Joe Smith
* Marsha Hunt: Mary Hewett Smith
* Harvey Stephens: Mr. Frederick 'Freddie' Dunhill
* Darryl Hickman: Johnny Smith
* Jonathan Hale: Blake McKettrick
* Noel Madison: Schricker, Abductor Who Socks Joe
* Don Costello: Mead, Abductor with Stain on Shoe
* Joseph Anthony: Conway, Abductor with Turkish Cigarettes
* William Forrest: August 'Gus' Stockton
* Russell Hicks: Mr. Edgerton
* Mark Daniels: Pete
* William Tannen: Eddie
* Ava Gardner

## Crítica

"Joe Smith, American" fa més per subratllar les raons profundes i indelebles per les quals aquest país està en guerra que gran part de les èpiques recents d'un milió dòlars amb tot el seu brau patriotisme. En aquesta pel·lícula no hi ha gens de música marcial, no hi ha cap exhibició d'armes i ningú no clava una medalla al pit de ningú. En canvi, l'autor i director han agafat simplement un americà tòpic i mostra, en un temps bruscament tallat quan la seguretat del seu país està en joc, com eren les petites coses, els petits records del que havia estat la seva vida.

## Rodatge

Aquesta pel·lícula va ser rodada a Culver City i Montebello, Califòrnia.

## Referències

* ↑ The New York Times. Joe Smith, American (en anglès). The New York Times.
* ↑ «Joe Smith, American (1942)» (en anglès). The new York Times, 02-04-1942. [Consulta: 27 febrer 2012].
# Aprendre fent

L'aprendre fent, de l'anglès "learning by doing", es refereix a una teoria de l'educació exposada pel filòsof nord-americà John Dewey. Va teoritzar que l'aprenentatge hauria de ser rellevant i pràctic, no només passiu i teòric. Va implementar aquesta idea creant la University of Chicago Laboratory School. Les seves opinions han estat importants per establir pràctiques d'educació progressiva.
"Crec que l'escola ha de representar la vida actual: la vida real i vital per al nen com la que porta a casa, al barri o al pati".
- John Dewey (El meu Credo Pedagògic).
"... Els professors presentarien problemes de la vida real als nens i després guiaren els estudiants a resoldre el problema proporcionant-los una activitat pràctica per aprendre la solució ..." La cuina i la costura s'havien d'ensenyar a l'escola i ser una rutina. La lectura, l'escriptura i les matemàtiques havien de ser ensenyades en el curs diari d'aquestes rutines. La casa, la cuina i la costura tenien aquests components escolars i aquestes activitats també representaven la vida diària dels estudiants.
Dewey va expandir aquests principis en Democràcia i Educació (1916).

## Referències

* ↑ «"D is for John Dewey: His Approach To Education"».
* ↑ Dewey, John «My Pedagogic Creed». School Journal vol. 54, 1-1897, pàg. 77-80.
* ↑ Dewey, John. «Democracy and education». Project Gutenberg, 26-07-2008. [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «John Dewey – Educat», 14-08-2013. [Consulta: 13 setembre 2024].

## Vegeu també

* Aprenentatge basat en projectes
* Assaig i error
* Saber fer
# Arame

Arame (a les fonts assíries se l'anomena Arramu) va ser el primer rei d'Urartu, que va unificar als 23 petits reis del país de Nairi (a les fonts assíries) i va crear el regne de Biaini (a les fonts assíries anomenat Urartu).
Arame va ser contemporani del rei d'Assíria Assurnasirpal II (884 aC-859 aC). Aquest rei assiri va fer la guerra a la frontera i va sotmetre el Kirruri (Rawanduz) i el Katxiari (Kashiari) cap a l'any 882 aC; el Matiati (Midiyad) i el Tuxan o Tushan (Kurkh o Qurkhi, prop d'Amida) el 879 aC; el Kipani (Hisn Kayfa) el 866 aC; l'Arkània (Arghana) cap al 865 aC. Així doncs la Commagena i part de la regió de Diyar Bakr va passar a Assíria en aquests anys.
Al final del regnat d'Arame, el nou rei d'Assíria era Salmanassar III, fill de l'anterior rei, que va continuar combatent als districtes fronterers. L'any 859 aC va fer un atac a Kubutxkia (curs superior del Gran Zab, que els armenis anomenaran després Petit Albag). El 857 aC va sortir d'Inziti o Alzi (Hanzith o Anzitena a la regió de Kharpurt) i va travessar Suhma o Suhmi (és a dir el futur Balahovit o Balabitena) i la regió de Palu i va arribar fins a la capital d'Urartu, Arzachku (possiblement Malazgird). Arame es va retirar a les muntanyes d'Adduri abandonant la capital, i allí va ser derrotat però es va poder salvar, encara que la capital va ser incendiada. A una muntanya anomenada Iritia el rei assiri es va fer aixecar una estàtua de lloança. La regió de Aramili (Apahuniq) que corresponia als dominis reials d'Urartu, va ser devastada. Després va marxar cap a la regió de Zenziun (la futura Akhiovit) i va arribar a l'actual Ardjesh o Ardjish on es va banyar a la mar de Nairi (llac Van). D'allí va passar fins al llac Urmia pel país de Gilzan (possiblement Zaravand), i el rei d'aquell territori se li va sotmetre efímerament.
Arame va morir cap a l'any 844 aC i el va succeir Sarduri I.

## Referències

* ↑ David Henige. History in Africa (en anglès). vol. 2. African Studies Association, 1975, p. 93.
* ↑ Lang, David Marshall. Armenia cradle of civilization. Londres: George Alen & Unwin Ltd, 1970, p. 85-86.

## Bibliografia

* Adonts, N. Histoire d'Armenie. París. [S.n.], 1946.
# State Fair (pel·lícula de 1945)

State Fair és una pel·lícula musical estatunidenca de Walter Lang, estrenada el 1945.

## Argument

Els Frake - el pare Abel Frake, la mare Melinda Frake, i els joves Wayne Frake i Margy Frake - una família de grangers, van a la fira de l'estat d'Iowa. El primer dia de la fira la filla dels Frake, la sempre descontenta Margy, que només la preocupa el pensament de tenir una relació amb un home, en comptes del festeig que té amb el tosc Harry Ware, coneix el ben plantat Pat Gilbert, un periodista del Des moines Register que està cobrint la fira pel seu diari. Wayne no vol anar-hi, ja que la seva xicota Eleanor no hi pot anar i acaba coneixent Emily Edwards, el cantant d'una banda que està actuant a la fira. Melinda està esperant la decisió sobre la conserva que ha entrat per l'anàlisi. Abel té problemes amb el seu porc, Blueboy, potencial vencedor d'un premi, que acaba guanyant.

## Repartiment

* Jeanne Crain: Margy Frake
* Dana Andrews: Pat Gilbert
* Dick Haymes: Wayne Frake
* Vivian Blaine: Emily Edwards
* Charles Winninger: Abel Frake
* Fay Bainter: Melissa "Ma" Frake
* Donald Meek: M. Hippenstahl
* Frank McHugh: McGee
* Percy Kilbride: Dave Miller
* Harry Morgan: Barker
* Jane Nigh: Eleanor
* William Marshall: Tommy Thomas
* Phil Brown: Harry Ware

## Premis i nominacions
### Premis

* 1946: Oscar a la millor cançó original per Richard Rodgers (música) i Oscar Hammerstein II (lletra) per la cançó "It Might as Well Be Spring"

### Nominacions

* 1946: Oscar a la millor banda sonora per Charles Henderson i Alfred Newman

## Referències

* ↑ «State Fair». The New York Times.
# Knocked Up

Knocked Up és una pel·lícula estatunidenca del 2007 de comèdia romàntica protagonitzada per Katherine Heigl i Seth Rogen, dirigida i escrita per Judd Apatow.

## Argument

En Ben Stone (Seth Rogen) viu dels fons rebuts en compensació per una lesió, i esporàdicament treballa en una pàgina web semblant a Mr. Skin amb els seus companys de pis. L'Alison Scott (Katherine Heigl) és una dona centrada en la seva carrera, que acaba de rebre un paper a E!, i viu a casa de la seva germana Debbie (Leslie Mann). L'Alison coneix en Ben en un club nocturn. Després d'una gran nit d'alcohol, acaben junts, i és aleshores que comença la seva odissea.