OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aeci (metge)

Aeci d'Amida (en llatí Aetius Amidenus, en grec antic Ἀέτιος Ἀμιδηνός) era un metge romà d'Orient probablement del segle vi, encara que ha estat situat també al IV i al V, ja que parla als seus escrits de Ciril, patriarca d'Alexandria, i de Petros Arquiater, metge del rei ostrogot Teodoric. Aeci és esmentat per Alexandre de Tral·les que va viure al segle vi.
Va néixer a Amida, a Mesopotàmia i segons diu Foci, va estudiar a Alexandria, on hi havia l'escola de medicina més famosa. Era probablement cristià. En alguns escrits apareix amb el títol de κώμης ὀψικίου (comes obsequii), magistrat encarregat de l'atenció a l'emperador romà d'Orient. Amb aquest títol exercí a Constantinoble. Aeci sembla que va ser el primer escriptor mèdic cristià que va utilitzar, a més de remeis clínics, amulets, encanteris i oracions per a guarir malalties, com una oració a Sant Blai per treure un os de la gola, o altres encanteris per tancar una fístula.
La seva obra (Βιβλία Ἰατρικὰ Ἐκκαίδεκα) escrita en grec es va perdre en part. L'obra no és molt original, però és valuosa perquè recull escrits de molts metges de l'antiguitat, les obres dels quals s'han perdut. La primera part del llibre es va difondre a l'Europa Occidental en llatí després de la caiguda de Constantinoble, a rau d'una impressió del 1534 a Venècia amb el títol de Aetii Amideni Librorum Medicinaiium tomus primus; primi scilicet Libri Octo nunc primum in lucem editi, Graece, del qual el segon volum mai va aparèixer. Alguns capítols del llibre novè foren publicats en grec i llatí per J. E. Hebenstreit el 1757 sota el títol "Tentarnen Philologicum Medicum super Aetii Amideni Sjiiopsis Medicorum Veterum" i (segona part) "Aetii Amideni Apendice....Specimen alterum"; altres capítols foren publicats per J. Magnus el 1817 amb el títol "Commentationum in Aetii Amideni Medici Ta Specimen Primum". Altres capítols del llibre vint-i-cinquè foren publicats per J. C. Horn el 1654 amb el títol "De Significationibus Stellarum". Sis llibres (del vuitè al tretzè) van sortir publicata a Basilea el 1533 sota el títol "Aetii Antiocheni Medici de cognoscendis et curandis Morbis Sermones Sex jam priinum in lucem editi". I la resta dels 10 llibres conservats ho foren a Basilea per J.B. Montanus en dos volums. Una traducció completa en llatí sortí publicada el 1534 a Venècia i l'obra completa va ser publicada el 1542 per Janus Cornarius a Basilea.

## Obres en línia

* Libri Medicinales I-IV (facsímil en línia) (en grec). Leipzig i Berlín: B.G. Teubneri, 1935 (Corpvs Medicorvm Graecorvm). edició per A. Olivieri
* Libri Medicinales V-VIII (facsímil en línia) (en grec). Leipzig i Berlín: B.G. Teubneri, 1950 (Corpvs Medicorvm Graecorvm). edició per A. Olivieri

## Referències

* ↑ Greenhill, William Alexander. «Aetius». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.

## Bibliografia

* Thorndike, Lynn. History of Magic & Experimental Science. Volum 2 de A History of Magic and Experimental Science. reedició de 2003. Kessinger Publishing, 1923, p. 292.
# Ayşe Tekdal

Ayşe Tekdal (28 d'octubre de 1999) és una atleta turca, especialitzada en marxa atlètica. Va guanyar la medalla d'or en el Campionat d'Europa sub-23 de 2019, en la disciplina marxa 20 km. Va guanyar medalla de plata en marxa 5 km. en el Campionat europeu de -17 a Tbilisi l'any 2016, darrere de la campiona Meryem Bekmez, també turca i companyera seva de l'equip de Kayapınar Belediyespor de Diyarbakır.

## Referències

* ↑ https://www.msn.com/es-xl/noticias/otras/ay%C5%9Fe-tekdal-20-km-y%C3%BCr%C3%BCy%C3%BC%C5%9Fte-alt%C4%B1n-madalya-kazand%C4%B1/vp-AAEjmf8
* ↑ https://www.sondakika.com/haber/haber-ayse-tekdal-20-km-yuruyuste-altin-madalya-kazandi-12243784/
* ↑ https://www.haberler.com/ayse-tekdal-20-km-yuruyuste-altin-madalya-kazandi-12243784-haberi/
* ↑ https://www.haberturk.com/milli-sporcu-ayse-tekdal-20-kilometre-yuruyuste-altin-madalyanin-sahibi-oldu-2504283-spor
* ↑ https://www.dha.com.tr/son-dakika/diyarbakirli-ayse-atletizmde-avrupa-sampiyonu-oldu/haber-1690190
* ↑ https://web.archive.org/web/20160806154554/http://www.taf.org.tr/2016/07/14/meryem-bekmezden-rekor-ve-altin/
* ↑ http://www.atletizmdunyasi.com/haber/2642-bir-yilda-yasi-kadar-rekor-kirdi

## Enllaços externs

* Ayşe Tekdal a IAAF
* Entrevista:Ayşe Tekdal vol una medalla olímpica (turc)
# Borbonès

El Borbonès (en francès Bourbonnais, en occità Borbonés/Barbonés) és una antiga província del regne de França; correspon a l'actual departament de l'Alier i a una part del departament del Cher, repartit en parts gairebé iguals entre Occitània i els països d'oil. Actualment és repartida entre les regions d'Alvèrnia-Roine-Alps (el departament d'Alier) i la de Centre - Vall del Loira (el departament de Cher). El Borbonès té el seu nom de la ciutat històrica de Borbó i de la dinastia borbònica.
Les capitals històriques del Borbonès van ésser successivament Borbó i Moulins-sur-Allier. Altres ciutats importants són Vichy i Montluçon.

## Orografia

Constitueix una àrea de transició entre el Massís Central i la conca de París, i és drenada pel riu Cher i per l'Alier.

## Llengües

A la part meridional es parla el dialecte occità de la zona del Creixent, que representa la transició entre oc i oil, però amb trets occitans dominants. L'occità es parla especialment al voltant de les ciutats de Montluçon i Vichy.
A la part septentrional es parlen dialectes del francès.

## Economia

El poblament és rural i dispers, i hi predomina la gran propietat. Els sòls són en general pobres, però gràcies als adobs són base d'una agricultura florent: blat i farratge, aliment, aquest últim, de la ramaderia bovina del país. Hi ha també alguns jaciments de carbó, com els de Saint Hilaire i Noyant. Les ciutats, petites, són en general mercats agrícoles, com Moulins.

## Història

A l'època gal·la aquesta regió estigué poblada pels arverns, els hedus i els bitúriges cubs (cubi). Conquerida pels romans (cap al 58 aC), fou posteriorment ocupada pels visigots (477) i pels francs (principi del s. VI).
Al s X aparegué la senyoria de Borbó. Aimar o Ademar (s X) fou el primer dels senyors del Borbonès. El seu net Arquimbald II (?-1034) consolidà la dinastia al poder. El seu descendent Arquimbald IX de Borbó va morir a Xipre durant la Setena Croada el 1249. Aleshores fou adquirit per la casa de Borgonya.
Robert de Clermont, fill de Lluís IX de França, adquirí el Borbonès en casar-se amb Beatriu de Borbó (1278), i llur fill Lluís I fou nomenat duc de Borbó el 1327 per Carles IV de França. A la mort del Conestable de Borbó (1527), el Borbonès fou unit uns quants anys més tard (1531) a la corona francesa.
# Sechelt

Els Sechelt o Shishalh són una tribu de llengua salish que ocupava a la Colúmbia Britànica el territori a l'entrada de les cales Jervis i Sechelt, l'illa Nelson, i la part meridional de l'illa Texada, però ara tenen una reserva a la península Sechelt al sud-oest de la Colúmbia Britànica, sota la jurisdicció de l'Agència del riu Fraser. En total hi viuen 550 individus.
Originàriament, els sechelt consistien en quatre divisions que ocupaven diferents assentaments. Socialment, es dividien en tres castes: caps, nobles o respectables, i les classes baixes. Els caps detenien el poder de manera hereditària i demostraven la seva generositat en la cerimònia del potlatch, comuna a totes les tribus de la Costa Nord-oest. Els nobles eren la classe benestant i d'ells en sorgiren els caps després de celebrar els potlacht. Les classes baixes eren els pobres i els esclaus, generalment presoners de guerra i els seus descendents, i mai no podien assolir el rang d'homes lliures.
A l'arribada dels europeus potser eren uns 26.000, però la verola i altres malalties els reduïren molt.
# Ciutat Cooperativa

La Ciutat Cooperativa és un barri obrer de Sant Boi de Llobregat (Baix Llobregat), situat entre els barris de Marianao i la Colònia Güell (Santa Coloma de Cervelló). Segons estadístiques de 2019, té al voltant de 10.000 habitants.

## Serveis
### Sanitat

* Hospital Sant Joan de Déu
* CAP Molí Nou

### Transport

* FGC: Estació de Molí Nou - Ciutat Cooperativa
* Línies d'autobús (ATM): SB1, L61, L70, L72, L76, L79, N13.

### Educació

* Escola Ciutat Cooperativa
* Escola Josep Maria Ciurana
* Col·legi Molí Nou

### Esportius

* Poliesportiu Pau Gasol
* Club Futbol Ciutat Cooperativa

### Biblioteques

* Maria Aurèlia Capmany

### Altres

* Casal de barri
* Mercat de la Ciutat Cooperativa

## Urbanisme

La Ciutat Cooperativa es diferencia de Molí Nou fàcilment, ja que consta de blocs de pisos de 5 o 9 pisos i tots pintats iguals; mentre que Molí Nou està format per pisos més baixos i variats.

## Carrers principals

* C/ De les Cireres
* C/ Eduard Toldrà
* C/ Del mestre Lluís Millet
* C/ Frederic Mompou
* C/ Manuel de Falla
* C/ Mahatma Gandhi
* C/ Primer de Maig
* C/ Ramon Llull
* C/ Ventura i Gasol
* Camí vell de la Colònia
* Ronda de Sant-ramon

## Referències

* ↑ Ciutat, Autor Observatori de la. «Població per districtes 2019». Arxivat de l'original el 2020-02-20. [Consulta: 11 març 2020].
* ↑ «Todos los Barrios de Sant Boi» (en castellà). [Consulta: 5 agost 2017].
* ↑ «C.F. CIUDAD COOPERATIVA» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-03-22. [Consulta: 5 agost 2017].
# Calvi

Calvi és un municipi de Còrsega, situat al nord-oest de l'illa, a la comarca de la Balagne, del departament de l'Alta Còrsega.
Està situat a l'extrem d'una ampla badia, amb una platja de 5 km, sota una carena muntanyosa amb neu fins al maig. En destaquen la ciutadella genovesa, l'església barroca de Saint Jean-Baptiste i l'església rosa de Sainte Marie Majeuse.
Calvi va ser fundada pels romans al segle i, i a partir del segle xiii va ser una plaça forta genovesa, i de l'octubre de 1420 fins a l'abril de 1421 fou presa, i poc més tard també Bonifacio, per Alfons el Magnànim, durant la seva campanya naval. Pels estrets lligams històrics amb Gènova, el dialecte parlat a Calvi, quasi desaparegut, és ligur en lloc de toscà com el cors.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2004 |
| 2.258 | 2.767 | 3.530 | 3.579 | 4.815 | 5.177 | 5.420 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2004 | Ange Santini | UMP | |
| 1980-1995 | Pancrace Guglielmacci | UMP | |

## Personatges il·lustres

* Vincenzu Giubega.

## Referències

* ↑ Meloni, Maria Giuseppina. «Ufficiale della Corona d'Aragona in Corsica». A: La corona catalanoaragonesa i el seu entorn mediterrani a la baixa edat mitjana (en italià). CSIC, 2004, p.176. ISBN 840008330X.
Viccionari
# Captain Oi! Records

Captain Oi! Records és un segell discogràfic anglès de música punk rock i oi!. Al llarg dels anys ha publicat més de 300 àlbums de grups de finals de la dècada del 1970 i principis de la del 1980. La discogràfica va ser creada per Mark Brennan, l'exbaixista de The Business que abans havia codirigit Link Records i Castle Records. Brennan pretenia que Captain Oi! Records fos «l'Ace Records del punk rock retro», reeditant material de grups de punk clàssic.
A través del subsegell Captain Mod també ha reeditat àlbums d'artistes de mod revival i two-tone com The Selecter, Secret Affair i The Chords.

## Referències

* ↑ «Goliath company profile for Captain Oi! Records, retrieved 5 April 2008». Arxivat de l'original el 16 May 2011. [Consulta: 15 febrer 2010].
* 1 2 3 Glasper, Ian. Burning Britain: The History of Punk 1980–1984. Cherry Red Books, 2004, p. 392–393. ISBN 1-901447-24-3.
# Sergio Macián de Greef

Sergio Macián de Greef (Barcelona, 1974) és un polític català, diputat al Parlament de Catalunya durant la XIII legislatura pel partit polític Vox. És nét de José Macián Pérez.
Nascut a Barcelona, va viure a Reus fins els 18 anys i després es va establir a Tarragona. Llicenciat en dret per la Universitat de Barcelona. Lletrat de l'Administració de justícia per oposició. Ha exercit l'advocacia en diversos despatxos de Barcelona i Tarragona (1999-2008). Des del 2008, exerceix com a lletrat de l'Administració de justícia, i actualment és en situació de serveis especials. Es va afiliar a Vox el 2018.
El 2021 es presentà a les eleccions al Parlament de Catalunya i fou escollit diputat amb Vox. Al Parlament ha format part de la Comissió de Justícia, d'Interior i d'Afers institucionals, entre d'altres. Fou el cap de llista per Tarragona a les eleccions generals espanyoles de 2023, sense obtenir representació.
Es presenta com a cap de llista a la demarcació de Tarragona per Vox a les Eleccions al Parlament de Catalunya de 2024. Està a favor d'il·legalitzar els partits independentistes catalans.
Està casat i és pare de 2 fills. El març de 2024 fou nomenat president de Vox Tarragona, en substitució d'Isabel Lázaro Pina.

## Referències

* ↑ «Fitxa del Diputat». Parlament de Catalunya, 2024. [Consulta: 28 abril 2024].
* 1 2 3 «Sergio Macián (Vox): «Los partidos separatistas deberían ser ilegalizados»» (en espanyol europeu). [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ Lasvocesdelpueblo. «23J| El licenciado en derecho Sergio Macián de GreefGreef es designado candidato de VOX por Tarragona» (en castellà), 21-06-2023. [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ «Sergio Macián De Greef (Presidente VOX Tarragona)» (en castellà). Vox, 2024. [Consulta: 2024].
* ↑ Lasvocesdelpueblo. «Sergio Macian de Greef nuevo líder VOX Tarragona» (en castellà), 20-03-2024. [Consulta: 28 abril 2024].
# Joan Antoni Caballol i Angelats

Joan Antoni Caballol i Angelats (Tortosa, 1964) és un empresari i polític català.

## Referències

* ↑ Catalunya, Parlament de. «Fitxa del diputat/ada». [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ «Llista i programa electoral del PSC | Eleccions 14 de febrer del 2021». [Consulta: 2 gener 2022].
# Maria Jesús Viña i Ariño

Maria Jesús Viña i Ariño (Tortosa, 19 de juliol de 1968) és una política catalana d'Esquerra Republicana de Catalunya i diputada al Parlament de Catalunya.
Militant d'Esquerra Republicana de Catalunya des del 1990. Regidora de l'Ajuntament d'Arnes (1995-1999) i del Ajuntament de Tortosa des del 2015.

## Referències

* ↑ Catalunya, Parlament de. «Fitxa del diputat/ada». [Consulta: 17 maig 2022].
* ↑ «Esquerra Republicana de Catalunya». [Consulta: 17 maig 2022].
# Philip Abbott

Philip Abbott (Lincoln, 21 de març de 1923 - Tarzana, 23 de febrer de 1998) fou un actor estatunidenc.

## Biografia

Natiu de Lincoln, Nebraska, Abbott va assistir a la Fordham University a la ciutat de Nova York, i més tard va estudiar interpretació a la Pasadena Playhouse. Va servir a l'Exèrcit dels Estats Units durant la Segona Guerra Mundial.
Abbott va ser un protagonista secundari en diverses pel·lícules de les dècades de 1950 i 1960, inclosa Miracle of the White Stallions (1963). Va fer més de cent aparicions de a diversos programes de televisió des de 1952 a 1995, incloent-hi The Eleventh Hour de la NBC, un drama mèdic sobre psiquiatria, i The Lloyd Bridges Show de la CBS. El 1965, va aparèixer a la sitcom Kentucky Jones de Dennis Weaver de la NBC, en l'episodi "The Music Kids Make".
Abbott és més recordat com Ajudant del director Arthur Ward a la sèrie de TV The F.B.I.. Va morir el 1998 de càncer a Tarzana, Califòrnia, als 73 anys, i està enterrat al San Fernando Mission Cemetery a Los Angeles.

## Filmografia parcial

* La nit dels marits (Bachelor Party) (1957) com Arnold (debut al cinema)
* Sweet Bird of Youth (1962) com el Dr. George Scudder
* Those Callaways (1965) com Dell Fraser
* Savannah Smiles (1982) com el Cap Pruitt

## Aparicions de televisió seleccionades

* Schlitz Playhouse of Stars episodi Make Way for Teddy (1952)
* You Are There episodi The Signing of the Declaration of Independence (July 4, 1776) (1953)
* The Man Behind the Badge episodi The Case of the Strategic Air Command (1954)
* Producers' Showcase 2 episodis Dateline (1954) & Yellow Jack (1955)
* Diagnosis: Unknown com Peter Loper in "Final Performance" (1960)
* The F.B.I. (1965-73) (Sèrie TV)

## Referències

* ↑ «Philip Abbott dead at 73». Variety, 16-03-1998. [Consulta: 10 octubre 2017].
* ↑ «Philip Abbott». AllMovie. [Consulta: 22 abril 2017].
* ↑ Crowther, Bosley. «Movie Review; Drama of Horses:'Miracle of the White Stallions' Arrives». The New York Times, 23-05-1963.
* ↑ OLIVER, MYRNA. «Philip Abbott; Actor on 'FBI' TV Series», 27-02-1998.
# Aphanopetalum

Aphanopetalum és un gènere de plantes amb flors amb arbusts i lianes dins la família Aphanopetalaceae. És endèmic d'Austràlia.
Aquest gènere s'ubica sol a la família Aphanopetalaceae, la qual pertany a l'ordre Saxifragales. Fins fa poc aquesta família s'ubicava dins l'ordre Oxalidales, i anteriorment aquest gènere s'ubicava dins la família Cunoniaceae, també dins l'ordre Oxalidales. Hi ha dues espècies:
* Aphanopetalum clematideum (Harv.) Domin, endemisme dels penya-segats calcaris del sud-oest d'Austràlia
* Aphanopetalum resinosum Endl. - Gum Vine, endemisme del sud de Queensland i de Nova Gal·les del Sud

## Referències

* ↑ Kubitzki, K. Flowering Plants. Eudicots. The Families and Genera of Vascular Plants. Springer, 2007, p. 523. ISBN 978-3-540-32214-6.
* «Aphanopetalum». Australian Plant Name Index (APNI), IBIS database. Centre for Plant Biodiversity Research, Australian Government, Canberra. [Consulta: 3 desembre 2007].
* «{{{nom}}}» (en anglès). FloraBase. Departament de Medi Ambient i Conservació, Govern d'Austràlia Occidental.
* Royal Botanic Gardens & Domain Trust. «Aphanopetalum». PlantNET - New South Wales Flora Online. [Consulta: 3 desembre 2007].
* Aphanopetalaceae in Stevens, P. F. (2001 onwards).
# Alhàs

Alhàs (en francès Aillas) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.049 | 939 | 790 | 690 | 656 | 672 | 732 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Claude Joseph | Divers gauche |
| 2008- | Serge Bezos | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Anamanaguchi

Anamanaguchi és un grup de chiptune punk de la ciutat de Nova York que produeix música a partir d'un Nintendo Entertainment System (NES) modificat de 1985. El grup compta amb quatre membres: compositor: Peter Berkman, baixista: James DeVito, guitarrista: Ary Warnaar i a la bateria: Lucas Silas. Igual que d'altres artístes de chiptune, Anamanaguchi crea música amb sintetitzadors, encara que no són convencionals: una NES i una Game Boy modificats. Però, a diferència de la majora de les bandes de chiptune, Anamanaguchi agrega guitarra elèctrica, baix i bateria sobre la música sintetitzada per crear una fusió de sons tradicionals i digitals. Des d'un punt de vista tècnic, la seva música s'assembla a la dels videojocss de mitjans de la dècada de 1980, encara que Berkman afirma que els videojocs no són la principals inspiració del grup, ja que la seva composició es deu principalment a "una mescla de coses" prenent com a exemple a grups com Weezer i The Beach Boys.
El 26 de març de 2010 al PAX East de Boston, el grup anuncià que compondria la música del videojoc de la franquícia Scott Pilgrim vs. the World: The Game, realitzada per Ubisoft, joc que fou publicat l'agost de 2010. La banda sonora del joc fou publicada a Amazon i iTunes per ABCKO records el 24 d'agost de 2010. La banda sonora de Scott Pilgrim vs, the World: The Game va debutar en el nº3 del rànquing Billboard's Heatseekers chart. En 2016 la banda va publicar el videojoc Capsule Silence XXIV amb la seva banda sonora, amb una trentena de cançons.

## Discografia

* Dawn Metropolis (Normative, 2009)
* Endless Fantasy (dream.hax, 2013)
* [USA] (Polyvinyl, 2019)

## Referències

* ↑ «Anamanaguchi and Starscream Drop Free 7"» (en anglès). NBC New York, 06-05-2011. [Consulta: 12 novembre 2016].
* ↑ Berkman, Peter; DeVito, James; Warnaar, Ary «Anamanaguchi Avoid the Perils of Cheap Nostalgia» (en anglès). The Village Voice, 04-08-2009.
* ↑ McAlpine, Kenneth B. Bits and Pieces: A History of Chiptunes (en anglès). Oxford University Press, 2018, p. 248. ISBN 0190496118.

## Enllaços externs

* Anamanaguchi - Lloc web oficial
* «Chiptune 101: Anamanaguchi Shows Us How to Hack a Game Boy» (en anglès). Flavorwire, 28-05-2009.
# Fornas

Fornas (en francès Fournes-Cabardès) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Susan Slade

Susan Slade és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Delmer Daves i estrenada el 1961. Ha estat doblada al català.

## Argument

Després de deu anys d'activitat professional exercitada a Xile, Roger Slade entra als Estats Units. En el vaixell que els porta, la seva filla, Susan, s'enamora d'un alpinista. Quan s'acomiaden, es consideren com a promesos. Desgraciadament, els dies s'escolen i Susan no rep notícies. Es desespera encara més descobrint que està embarassada. El seu pare confirma els seus temors: el jove ha mort en una ascensió. La família decideix llavors marxar a Guatemala on el pare té el seu nou destí; allà, Susan parirà el seu bebè que passarà pel de la seva mare.

## Repartiment

* Troy Donahue: Hoyt Brecker
* Connie Stevens: Susan Slade
* Dorothy McGuire: Leah Slade
* Lloyd Nolan: Roger Slade
* Brian Aherne: Stanton Corbett
* Natalie Schafer: Marian Corbett
* Kent Smith: Dr. Fain
* Grant Williams: Conn White

## Al voltant de la pel·lícula

* La reputació de Delmer Daves es fonamenta, amb tota la raó, en els seus èxits en el gènere del western. Tanmateix, seria, potser, injust negligir totalment els melodrames que va realitzar, al final de la seva carrera, entre 1959 i 1962.
* Aquests melodrames (que cal no obstant això contextualitzar històricament, a risc de considerar-los com passats de moda), són quatre i orientats cap als problemes de la joventut en medis més aviat socialment afavorits.
* Situada cronològicament després d'A Summer Place i Parrish i abans de Rome Adventure, Susan Slade ofereix aquesta particularitat de no
| « | suposar cap conflicte de generacions. D'una manera tàcita, pares i filla arriben a un acord per participar en el pla absurd que ha de salvaguardar la respectabilitat de la família. | » |
(Jacques Lourcelles)
* Però, aquesta situació insostenible que priva Susan Slade, l'heroïna de la pel·lícula, d'una maternitat normal acabarà esclatant. La jove revela a tots que és la mare del nen.
| « | L'episodi de l'accident del bebè servirà de catarsi i farà expressar (i triomfar) la naturalesa contra la cultura, la cultura sent aquí un conjunt de prejudicis morals i socials que els personatges mai no han pensat a passar pel garbell. | » |
(J. Lourcelles)
* Com en les altres pel·lícules del cicle melodramàtic, el lirisme característic de Delmer Daves
| « | s'enriqueix en una dimensió de preciosisme (utilització refinada del color, mobilitat de la càmera i sol·licitud de temes musicals expressius) limitant amb el barroc. | » |
(J. Lourcelles)
* A prop de Douglas Sirk, Delmer Daves utilitza, en realitat, el melodrama com
| « | el gènere el més apte per fer sorgir, en el comportament dels personatges aparentment sans i normals, aquesta part de bogeria que tradueix les seves angoixes amagades. | » |

## Referències

* ↑ esadir.cat. Susan Slade. esadir.cat.
* ↑ «Susan Slade». The New York Times.
* ↑ Lourcelles J. Lourcelles, a: Diccionari del cinema Robert Laffont
# Les Martins

Les Martins (en francès Les Martys) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Ibrac

Ivrac (en francès Yvrac) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 | 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 |
| 727 | 609 | 725 | 670 | 675 | 682 | 714 | 680 | 694 | 694 | 723 | 738 | 789 | 750 | 736 | 817 | 773 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1968-2001 | Jean Guillot | |
| 2001- | Jacques Mayoux | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana