OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roman Vlad

Roman Vlad (Txernivtsí (Ucraïna), 29 de desembre, 1919, - Roma (Itàlia), 21 de setembre, 2013), va ser un compositor, musicòleg i pianista romanès, naturalitzat a Itàlia.

## Biografia

Roman Vlad va estudiar piano al Conservatori de la seva ciutat natal. El 1938 va emigrar a Itàlia, a Roma on va rebre la nacionalitat italiana el 1951. Va continuar els seus estudis a l'"Accademia nazionale di Santa Cecilia" de Roma amb Alfredo Casella on va obtenir el seu diploma el 1942. El mateix any va obtenir el "George Enescu Premi" amb una de les seves composicions.
Després de la Segona Guerra Mundial, Roman Vlad va continuar la seva activitat com a concertista i compositor, al mateix temps que es va convertir en un dels musicòlegs més apreciats, realitzant conferències i cursos de musicologia per tot Europa, als EUA i al Japó; entre 1954-1955 va ensenyar musicologia a la "Summer School of Music" de Dartington Hall.
Roman Vlad va ser una personalitat important del món musical italià i més enllà: director artístic de l'Academia Filarmonica Romana entre 1955-1958 i 1966-1969, codirector de la secció musical de l'"Enciclopedia dello Spettacolo" (1958-1962), president de la Societat Italiana de Música Contemporània (1960), director artístic del Maggio Musicale Fiorentino el 1964 i del Teatre Comunal de Florència (1968-1972), fou president de la Società Aquilana dei Concerti (1973-1992), superintendent de l'Òpera de Roma i director artístic de La Scala de Milà. Des de 1967 va ser codirector de "Nuova Rivista Musicale Italiana", entre 1973-1989 va ser director artístic de l'Orquestra Simfònica de la RAI de Torí. Entre 1980-1982 i 1990-1994 va ser president de la CISAC (Confédération Internationale des Auteurs et Compositeurs) i de 1987 a 1993 va ser president de SIAE (Società Italiana degli Autori ed Editori). Va compondre la banda sonora de més de 20 pel·lícules, el 1950 va rebre el premi "Nastro d'Argento" per les seves partitures cinematogràfiques.
Durant la seva llarga carrera va rebre nombrosos reconeixements oficials entre els quals: Doctor Honoris Causa de la Universitat Nacional d'Irlanda (1974), membre de la Koninlijke Academie voor Wetenschappen, Letteren en Schone Kunsten a Bèlgica, Commandeur des Arts et des Lettres à l'Académie des Arts et des Lettres a França.
Va ser el President d'Honor de l'edició 2001 del Festival i Concurs Internacional "George Enescu".

## Referències

* ↑ Archivio Storico Ricordi, accesat în 3 decembrie 2020
* ↑ Autoritatea BnF, accesat în 10 octombrie 2015
* ↑ Roman Vlad”, Gemeinsame Normdatei, accesat în 15 octombrie 2015
* ↑ Roman Vlad, Brockhaus Enzyklopädie
* ↑ Roman Vlad, Filmportal.de, accesat în 9 octombrie 2017
* ↑ Roman Vlad, SNAC, accesat în 9 octombrie 2017
* ↑ Roman Vlad”, Gemeinsame Normdatei, accesat în 31 decembrie 2014
# Embolics i més embolics

Embolics i més embolics (títol original: Nothing but Trouble) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Dan Aykroyd, estrenada l'any 1991. Ha estat doblada al català.

## Argument

Després de prendre una sortida equivocada en l'autopista de Nova Jersey, Chase, un prodigi de la Borsa, i Moore, advocada d'inversions, acaben en aquest lloc. Una infracció menor de conducció i són portats pel més selecte de Valkenvania (Candy) a la mansió meitat jutjat meitat casa de bojos de l'ancià jutge de pau Alvin Valkenheiser (Aykroyd), de 106 anys. Els desgraciats descobreixen amb horror un poble habitat per tarats congènits, una mena de parc d'atraccions desmanegat on s'amunteguen els ossos dels precedents infractors. La idea d'acabar les seves vides com atracció per retardats no els agrada gaire als nostres herois.

## Repartiment

* Chevy Chase: Chris Torne
* Demi Moore: Diane Lightson
* John Candy: Dennis / Eldona
* Dan Aykroyd: El jutge Alvin 'J.P' Valkenheiser / Bobo
* Taylor Negron: Fausto Squiriniszu
* Bertila Damas: Renalda Squiriniszu
* Valri Bromfield: Miss Purdah
* Raymond J. Barry: Mark
* Brian Doyle-Murray: Brian
* Daniel Baldwin: El traficant n°1
* James Staszkiel: El traficant n°2

## Premis

* 1991: Premis Razzie: Pitjor actor secundari (Aykroyd). 7 nominacions, inclosa pitjor pel·lícula

## Referències

* ↑ «Embolics i més embolics». esadir.cat.
* ↑ «Nothing but Trouble». The New York Times.
# The Black Orchid

The Black Orchid és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Martin Ritt, estrenada el 1958.

## Argument

Després que uns mafiosos assassinin el seu marit, Rose Bianco ha de guanyar-se la vida, treballant llargues hores per fer flors artificials, per ella mateixa i el seu fill. El vidu Frank Valente atrau Rosa, i l'ha de convèncer que l'amor realment existeixi. La filla de Frank i el fill de Rose també s'oposen, amb les seves pròpies raons per oposar-se al matrimoni dels seus pares.

## Repartiment

* Sophia Loren: Rose Bianco
* Anthony Quinn: Frank Valente
* Peter Mark Richman: Noble
* Virginia Vincent: Alma Gallo
* Frank Puglia: Henry Gallo
* Jimmy Baird: Ralph Bianco
* Naomi Stevens: Guilia Gallo
* Whit Bissell: Mr. Harmon
* Ina Balin: Mary Valente
* Vito Scotti: Paul Gallo (no surt als crèdits)

## Premis i nominacions
### Premis

* 1958: Copa Volpi per la millor interpretació femenina per Sophia Loren al Festival Internacional de Cinema de Venècia

### Nominacions

* 1958: Lleó d'or per Martin Ritt al Festival de Venècia

## Referències

* ↑ «The Black Orchid». The New York Times.
# FA Šiauliai

El Šiaulių Futbolo Akademija és un club de futbol lituà de la ciutat de Šiauliai.

## Palmarès

* A lyga (I): 0
** 7. posició: 2022
* Pirma lyga (II): 1
** 1. posició: 2021

## Temporadas

| Temporada | Nivell | Liga | Rang |
| 2010 | 4. | Trečia lyga (Šiauliai) | 9. |
| 2016 | 4. | Trečia lyga (Šiauliai) | 6. |
| 2017 | 3. | Antra lyga (Vakarai) | 4. |
| 2018 | 3. | Antra lyga (Vakarai) | 6. |
| 2019 | 2. | Pirma lyga | 6. |
| 2020 | 2. | Pirma lyga | 5. |
| 2021 | 2. | Pirma lyga | 1. |
| 2022 | 1. | A lyga | 7. |
| 2023 | 1. | A lyga | 3. |
| 2024 | 1. | A lyga | 7. |
| 2025 | 1. | A lyga | . |

## Plantilla 2024

* La relació de jugadors de la plantilla del Šiaulių FA la temporada 2024 és la següent:
| N. | Pos. | Nac. | Jugador |
| 1 | POR | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Lukas Paukštė |
| 61 | POR | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Gustas Baliutavičius |
| 8 | DEF | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Egidijus Vaitkūnas |
| 4 | DEF | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Sigitas Olberkis |
| 7 | MIG | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Justas Petravičius |
| 10 | MIG | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Dominykas Kubilinskas |
| 11 | MIG | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Deividas Šešplaukis |
| N. | Pos. | Nac. | Jugador |
| 13 | MIG | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Daniel Romanovskij |
| 19 | MIG | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Simonas Paulius |
| 30 | MIG | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Emilis Gasiūnas |
| 20 | MIG | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Simonas Urbys |
| — | MIG | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Karolis Žebrauskas |
| 17 | MIG | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Eligijus Jankauskas |
| — | DAV | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Augustinas Klimavičius |

## Entrenadors

* Renatas Vestartas (2016–2020);
* Mindaugas Čepas (2021–2024);

## Referències

* ↑ https://alyga.lt/komanda/fa-siauliai
* ↑ FA „Šiauliai“ ir M. Čepas pasuko skirtingais keliais

## Enllaços externs

* Web oficial
* Globalsportsarchive
# Dos dies i l'eternitat

Dos dies i l'eternitat (títol internacional en francès: Deux jours et l'éternité) és un film català romàntic del 2023 dirigit i guionat per Marc Esquirol.

## Argument

Quan veu que la seva relació amorosa trontolla, en Marc decideix emprendre un viatge improvisat per França amb la Laia, una noia amb molta empenta que ha conegut a les xarxes socials.

## Repartiment
### Principal

* Miki Lloret com a Marc
* Sara Espías com a Laia
* Ferran Herrera com a pare de la Laia
* Silvia Alabart com a mare de la Laia

### Secundari

* Neus Bada com a extra al museu
* Sandra Cano Bada com a mama
* Sabine di Pascal com a transeünt
* Angels Ferrer com a oficinista 1
* Kliat Guerrero com a oficinista 2
* Adriana Galo com a secretària del museu
* Pedro Sitjar com a secretari del museu
* Claud Hernández com a Julia
* Miryam Georges Parisot com a carnissera

## Producció

El film té un component autobiogràfic considerable i reconegut pel mateix director i guionista. El va rodar amb prou feines a vint anys. Al capdavall, la part més llarga del procés va ser la postproducció. S'hi va afegir una veu en off introspectiva.
Va ser un projecte de baix cost. El pressupost va ser de 2.500 euros, que Esquirol va obtenir de la venda del seu primer automòbil. Per això, va prendre com a models moviments com la Nouvelle Vague o el Dogma 95, en què els recursos també eren limitats a l'hora de fer cinema.

## Estrena

Es va estrenar el 27 de març del 2023 a la secció Un Impulso Colectivo de la 10a edició del festival de cinema D’A Film Festival a Barcelona amb presència de Marc Esquirol. També s'hi va projectar un curtmetratge anterior del mateix director, Si mai no ens haguéssim separat.

## Recepció

Segons Ignasi Franch de Cine Con Ñ, «és una cerca expressiva juganera i simpàtica, tant en la història que es conta com en la manera de contar-la». En va destacar composicions i moviments de càmera atípics, que contrasten amb seqüències més funcionals i estandarditzades. Tant ell com Joan Colás de Crónica Global van esmentar que hi havia referències a Al final de l'escapada de Jean-Luc Godard i pel·lícules d'Éric Rohmer, sobretot Le Rayon vert, que no incorren tampoc en la pedanteria.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Franch, Ignasi. «Al final de la escapada te encuentras con ‘Dos dies i l’eternitat’» (en castellà). Cine con Ñ, 28-03-2023. [Consulta: 29 març 2023].
* 1 2 Colás, Joan. «La Nouvelle Vague y la historia de un beso no dado» (en castellà). El Español, 27-03-2023. [Consulta: 29 març 2023].
* ↑ «El D’A programa els nous treballs de Julián Génisson, Burnin’ Percebes, María Antón Cabot o Amat Vallmajor». La República, 01-03-2023. [Consulta: 29 març 2023].
* ↑ «Programació i horaris» (PDF) p. 69. D'A Film Festival Barcelona, 2023. [Consulta: 29 març 2023].
* ↑ «Dos dies i l’eternitat». D'A Film Festival Barcelona, 2023. [Consulta: 29 març 2023].
* ↑ «Gran presència del nostre alumni al D’A Film Festival». Escola Superior de Cinema i Audiovisuals de Catalunya, 21-03-2023. [Consulta: 29 març 2023].

## Enllaços externs

* Tràiler oficial a YouTube
# Lubna

Lubna (àrab: لبنى, Lubnà), també coneguda com Lubnà de Còrdova o Lubna la Cordovesa (àrab: لبنى القرطبية, Lubnà al-Qurṭubiyya), va ser una intel·lectual andalusina de la segona meitat del segle x, famosa pels seus coneixements en gramàtica i per la qualitat de la seva poesia.
Va ser la secretària del califa de Còrdova al-Hàkam II, gran defensor de la cultura. A la biblioteca de Còrdova, Lubna era l'encarregada de reproduir, escriure i traduir molts manuscrits. També, juntament amb Hasday ibn Xaprut, va ser la impulsora de la creació de la famosa biblioteca de Medina Azahara.
Segons les cròniques àrabs, durant l'època d'al-Hàkam II es podia trobar, en alguns dels ravals de la ciutat, més de 170 dones lletrades, encarregades de copiar llibres, una dada que ofereix una idea de la cultura, així com del paper de les dones durant el regnat d'aquest cultivat califa. A més de Lubna, la història ha conservat el nom de Fàtima, una altra secretaria d'al-Hàkam II.

## Referències

* ↑ Fletcher, R. Moorish Spain (en anglès). Los Angeles: University of California Press, 1993.
* ↑ Martos, A. Breve historia de Al-Andalus (en castellà). Madrid: Nowtilus, 2013.
* ↑ Martos, A. Historia medieval del sexo y del erotismo (en castellà). Madrid: Nowtilus, 2008.

## Bibliografia

* LORENTE PÉREZ, Jorge: “La tabla de multiplicar infinita”, en VV. AA.: 101 relatos de la enseñanza, ed. Vinatea, Valencia 2023, pp. 44-48, ISBN 978-84-127468-6-0.

## Enllaços externs

* Mujeres Andaluzas biografías
# Llevant Meridional

El Llevant Meridional és una regió geogràfica que abasta la meitat meridional del Llevant. Correspon aproximadament a Israel, Palestina i Jordània; Algunes definicions també hi inclouen el sud del Líban, el sud de Síria o la península del Sinaí. Com que es tracta d'una denominació purament geogràfica, els arqueòlegs i historiadors la fan servir de vegades per evitar les connotacions polítiques i religioses d'altres noms de la regió.
Igual que gran part del sud-oest d'Àsia, el Llevant Meridional és una regió àrida que es compon majoritàriament de deserts i estepes seques, amb una franja estreta de clima temperat més humit a la costa mediterrània. La forma de relleu més important és la vall del rift del Jordà, una secció de la Gran Vall del Rift que parteix la regió en dos de nord a sud i conté el Mar de Galilea, el riu Jordà i la Mar Morta, el punt més baix de la superfície terrestre.
El Llevant Meridional té una llarga història i és una de les parts del món més estudiades pels arqueòlegs. Probablement fou el primer lloc colonitzat pels hominins primitius i humans moderns després de la seva sortida d'Àfrica. Per tant, té una gran riquesa arqueològica corresponent a l'edat de pedra, que es remunta a fa 1,5 milions d'anys. A més a més, s'hi troben alguns dels assentaments urbans més antics i correspon a les parts occidentals del Creixent Fèrtil.

## Vegeu també

* Llevant septentrional

## Referències

* ↑ Yakar, Jak «The socio-economic structure of prehistoric communities in the Southern Levant, c. 13000-8000 BP» (en anglès). Documenta Praehistorica, XXV, 1998. Arxivat de l'original el 2015-11-12 [Consulta: 9 octubre 2019].
# Empresa extraterritorial

El terme anglès offshore company, és emprada en dos sentits:
* Una empresa extraterritorial (o companyia extraterritorial o societat extraterritorial): una empresa o (a vegades) un altre tipus de personalitat jurídica que està incorporada o registrada en un centre financer extraterritorial o paradís fiscal; o
* Una empresa deslocalitzada (o companyia deslocalitzada): una companyia o grup corporatiu (o de vegades una divisió) que és dedicada a produir o a prestar serveis de forma deslocalitzada.

## Vegeu també

* Paradís fiscal

## Referències

* ↑ T.J. van Koningsveld, 2016. De Offshore Wereld Ontmaskerd. Kerckebosch.
# Augustin Bizimana

Augustin Bizimana (Gituza, província de Byumba 1954- agost 2000) és un polític de Ruanda. És conegut principalment pel seu suposat paper en el genocidi ruandès.
Membre de l'ètnia hutu, Bizimana va ocupar el càrrec de ministre de Defensa al govern de Juvénal Habyarimana el 18 de juliol de 1993.
Després de l'assassinat d'Habyarimana, Bizimana es va convertir en Ministre de Defensa en el govern interí ruandès fins a mitjans de juliol de 1994. Entre els seus poders es trobava el control de la possessió d'armes per part de la població civil i el control de les Forces Armades de Ruanda (FAR) l'exèrcit del govern.
A diferència d'altres membres de l'antic règim, Bizimana morir i no ha pogut ser detingut, tot i que el Tribunal Penal Internacional per a Ruanda va dictar una ordre judicial contra ell.

## Referències

* ↑ SL, TAI GABE DIGITALA. «Confirman que Augustin Bizimana, uno de los principales prófugos del genocidio de Ruanda, está muerto» (en castellà), 22-05-2020. [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ Bizimana, Augustin haguejusticeportal.net
* ↑ Augustin Bizimana al web del Departament d'Estat dels Estats Units
* ↑ BIZIMANA, Augustin (ICTR-98-44I)
* ↑ «MICT-13-39» (en anglès), 11-11-2013. [Consulta: 8 novembre 2020].
# Pont del Torrent de l'Illa

El Pont del Torrent de l'Illa o Pont de la Parròquia és una obra del Bruc (Anoia) protegida com a bé cultural d'interès local. Pont de tres arcs, el central, amb 20 metres, força ample, recolza damunt dues pilastres. Els laterals tenen 6 metres de llum. Tota l'obra de fàbrica és una combinació de maó vist i pedra carrejada. Les baranes, col·locades anys després de la inauguració, són de ferro colat. Travessa la vall del Torrent de l'Illa i enllaça els nuclis del Bruc de Baix i el de la Parròquia. L'obra fou impulsada per J. Casas i Chocomeli, que era batlle del Bruc. El projecte fou redactat el 1916 a partir d'un acord del Consell Permanent de la Mancomunitat de Catalunya del 1915. Les obres començaren el 1917, foren represes el 1921 i finalitzades el 1922. És propietat de la Diputació de Barcelona i travessa la Riera de Can Dalmases, servint de nexe d'unió. En el moment de la construcció era l'obra de fàbrica amb una llum més ample del que mai s'havia fet a Catalunya.
Es va reformar el 2008, es va eixamplar la caixa i s'hi va afegir una passarel·la de fusta per a vianants.

## Referències

* 1 2 3 Estrada i Planell, Gemma; Mestre Casanova, Josep-Vicenç. «Pont del Torrent de l'Illa. El Bruc». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona, 25-07-2012. [Consulta: 9 desembre 2024].
* ↑ «Pont de la Parròquia — Pont sobre el Torrent de l'Illa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 octubre 2015].
# Peprossiïta-(Ce)

La peprossiïta-(Ce) és un mineral de la classe dels borats. Rep el seu nom del mineralogista i cristal·lògraf italià Giuseppe "Pep" Rossi (1938-1990).

## Característiques

La peprossiïta-(Ce) és un borat aprovat com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1999. La seva fórmula química va ser redefinida l'any 2024, passant a ser: CeAl₂(B₃.₆₇Si₀.₃₃)O₁₀.₆₇. Cristal·litza en el sistema hexagonal. Normalment es troba en forma d'escates de color groc clar en petites geodes entre cristalls de sanidina. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la peprossiïta-(Ce) pertany a «06.C - Nesotriborats» juntament amb els següents minerals: inderita, ameghinita, kurnakovita, inderborita, meyerhofferita, inyoïta, solongoïta, nifontovita i olshanskyita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1992 a Sacrofano, a la província de Roma, Latium (Itàlia). També a Itàlia, ha estat descrita al llac Vico, a la província de Viterbo. Sol trobar-se associada a altres minerals com: sanidina, aegirina-augita, zircó, titanita i magnetita.

## Referències

* ↑ «Peprossiite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 juny 2016].
* ↑ Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 82». European Journal of Mineralogy, 36, 6, 09-12-2024, pàg. 1005–1010. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-1005-2024 [Consulta: 9 desembre 2024].
* ↑ «Peprossiite-(Ce)» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 11 juny 2016].
# Amb la poli als talons

Amb la poli als talons (títol original: Quick Change) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Howard Franklin i Bill Murray el 1990. Ha estat doblada al català.

## Argument

Després d'haver comès un audaç cop, tres atracadors proven d'arribar a l'aeroport, però el seu recorregut està sembrat de trampes.

## Repartiment

* Bill Murray: Grimm
* Geena Davis: Phyllis
* Randy Quaid: Loomis
* Jason Robards: Rotzinger
* Tony Shalhoub: el taxista
* Philip Bosco: el xofer del bus
* Phil Hartman: Edison
* Stanley Tucci: Johnny
* Kurtwood Smith: Lombino
* Jamey Sheridan: el lladre de cotxes
* Victor Argo: Skelton

## Al voltant de la pel·lícula

* Es tracta de la segona adaptació cinematogràfica del llibre Quick Change després de Hold-up, d'Alexandre Arcady, amb Jean-Paul Belmondo.
* Jonathan Demme va estar preseleccionat per realitzar el film.
* Es tracta de la primera i única realització de Bill Murray.
* "Simpàtic i trepidant film amb tres cares conegudes de l'star-system americà. Aconsellable"

## Referències

* ↑ «Amb la poli als talons». esadir.cat.
* ↑ «Quick Change». The New York Times.
* ↑ Morales, Fernando «Amb la poli als talons». El País.
# Amor amb preavís

Amor amb preavís (Two Weeks Notice) és una pel·lícula romàntica estatunidenca dirigida per Marc Lawrence, estrenada el 2002. Ha estat doblada al català

## Argument

El milionari George Wade (Hugh Grant) no fa res sense Lucy Kelson (Sandra Bullock), la seva assessora legal, encarregada de múltiples tasques. Advocada intel·ligent de ment estratègica, Lucy té una úlcera i no té temps ni per dormir. No és la feina el que l'afecta. És George. Intel·ligent, encantador i, sens dubte, absort en si mateix, la tracta més com una mainadera que no pas com una advocada educada a Harvard, i amb prou feines pot elegir una corbata sense la seva ajuda. Així que, després de cinc anys aconsellant-li des que posar-se fins a com portar els seus acords de divorci, Lucy ha decidit posar punt final a la seva relació laboral. Encara que George li fa difícil a Lucy abandonar la Wade Corporation, finalment accedeix a deixar que se'n vagi a condició que trobi la seva pròpia substituta. Després d'una recerca infructuosa, contracta una jove i ambiciosa advocada (Alicia Witt), òbviament interessada en el seu cap nou-ric.

## Repartiment

* Sandra Bullock - Lucy Kelson
* Hugh Grant - George Wade
* Alicia Witt - June Carter
* Dana Ivey - Ruth Kelson
* Robert Klein - Larry Kelson
* Heather Burns - Meryl Brooks
* David Haig - Howard Wade
* Dorian Missick - Tony
* Joseph Badalucco Jr. - Director
* Jonathan Dokuchitz - Tom
* Veanna Cox - Melanie Corman
* Janine LaManna - Elaine Cominsky
* Iraida Polanco - Rosario
* Charlotte Maier - Helen Wade
* Katheryn Winnick - Tiffany

## Referències

* ↑ «Amor amb preavís». ésAdir. [Consulta: 23 setembre 2018].
* ↑ Kehr, Dave «AT THE MOVIES» (en anglès). The New York Times.

## Enllaços externs

* Pàgina de la pel·lícula a l'IMDb
# Anna (pel·lícula de 1987)

Anna és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Yurek Bogayevicz, estrenada el 1987.

## Argument

Anna va ser una estrella del cinema txec casada amb el director Tonda, que té ara èxit fent anuncis a Nova York. Després de la invasió de Txecoslovàquia el 1968, Anna va ser empresonada i finalment es va exiliar. Ara és una actriu de mitjana edat que busca feina a la ciutat de Nova York, amb l'ajuda del seu esporàdic amant, Daniel....

## Repartiment

* Sally Kirkland: Anna
* Robert Fields: Daniel
* Paulina Porizkova: Krystyna
* Gibby Brand: Director 1
* John Robert Tillotson: Director 2
* Maggie Wagner: Actriu D
* David R. Ellis: el pare de Daniel
* Caroline Aaron: Entrevistador
* Sofia Coppola: Noodle

## Crítica

* Història amb un deix d'amargura, que explica els difícils moments i els equilibris que ha de fer Anna (Sally Kirkland) que va haver de deixar el seu país i la seva carrera, patint el menyspreu dels que la van acollir. Gran interpretació de la Kirkland.

## Premis i nominacions
### Premis

* Globus d'Or a la millor actriu dramàtica 1988 per Sally Kirkland

### Nominacions

* Oscar a la millor actriu 1988 per Sally Kirkland

## Referències

* ↑ Calderon, pàg. 30

## Bibliografia

* Calderón, Teo. Calderón & Villamandos. Movie Movie (en castellà). ISBN 84-605-6130-5.
Viccionari