OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tennis als Jocs Olímpics d'estiu de 1900

Tennis als Jocs Olímpics d'estiu de 1900 París :
| Individuals | homes | dones | |
| Dobles | homes | | mixtos |
| < 1896 1904 > |||||||
Quatre proves de tennis es disputaren als Jocs Olímpics d'Estiu de 1900 de París.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual masculí detalls | Lawrence Doherty | Harold Mahony | Reginald Doherty |
| Individual masculí detalls | Lawrence Doherty | Harold Mahony | Arthur Norris |
| Individual femení detalls | Charlotte Cooper | Hélène Prévost | Marion Jones |
| Individual femení detalls | Charlotte Cooper | Hélène Prévost | Hedwiga Rosenbaumová |
| Dobles masculins detalls | Gran BretanyaLawrence Doherty Reginald Doherty | Equip mixt Max Décugis Basil Spalding de Garmendia | Gran BretanyaHarold Mahony Arthur Norris |
| Dobles masculins detalls | Gran BretanyaLawrence Doherty Reginald Doherty | Equip mixt Max Décugis Basil Spalding de Garmendia | FrançaAndré Prévost Georges de la Chapelle |
| Dobles mixtos detalls | Gran BretanyaCharlotte Cooper Reginald Doherty | Equip mixt Hélène Prévost Harold Mahony | Equip mixt Marion Jones Lawrence Doherty |
| Dobles mixtos detalls | Gran BretanyaCharlotte Cooper Reginald Doherty | Equip mixt Hélène Prévost Harold Mahony | Equip mixt Hedwiga Rosenbaumová Archibald Warden |

## Nacions participants

Un total de 26 tennistes de 4 nacions competiren als Jocs:
* Bohèmia (1)
* Estats Units (5)
* França (14)
* Gran Bretanya (6)

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1. | Gran Bretanya | 4 | 1 | 3 | 8 |
| 2. | Equip mixt | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 3. | França | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4. | Estats Units | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 4. | Bohèmia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 4 | 4 | 8 | 16 |

## Referències

* Base de dades del COI
* De Wael, Herman. Herman's Full Olympians: "Tennis 1900". Accés 10 de març de 2006. Consultable digitalment a Herman's Full Olympians: "Tennis 1900" Arxivat 2005-02-26 a Wayback Machine..
* Mallon, Bill. The 1900 Olympic Games, Resultats de totes les proves amb comentaris. Jefferson, North Carolina: McFarland & Company, Inc., Publishers, 1998. ISBN 0-7864-0378-0.
# La Val de l'Atgièr

La Val Atgièr (en francès Laval-Atger) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Haguenau

Haguenau (alsacià Hàwenau) és un municipi francès situat al departament del Baix Rin i a la regió del Gran Est. L'any 1999 tenia 32.242 habitants.
Forma part del cantó de Haguenau, del districte de Haguenau-Wissembourg i de la Comunitat d'aglomeració de Haguenau.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 20.457 | 22.944 | 25.147 | 26.629 | 27.675 | 32.242 |

## Administració

Llista dels alcaldes de Haguenau des de 1870 :
* Xavier Nessel (1870-1902)
* Seyller (1902-1908)
* Zilliox (1908-1914)
* Louis Muller (1914-1919)
* Georges Weiss (1919-1934)
* Désiré Brumbt (1935-1959)
* Ernest Strasser (1959-1960)
* Frédéric North (1961-1971)
* André Traband (1971-1989)
* Alphonse Heinrich (1989-1993)
* Pierre Strasser (1993-2008)
* Claude Sturni (2008-)

## Personatges il·lustres

* Marius Schneider, musicòleg
* Sébastien Loeb, campió de ral·lis
* Marcel Loeffler, acordionista de jazz
* Stéphane Besle, futbolista.
* Michel Walter, polític autonomista
* Reinmar de Brennenberg, Minnesänger, segles XII-XIII
* Reinmar de Haguenau, Minnesänger, segles XII-XIII.

## Postals de Haguenau

* Casa de la Cancelleria i Museu Alsacià
* La porta de Wissembourg i avinguda
* L'hotel de ville
* El teatre municipal
* La torre dels cavallers

## Enllaços externs

* Web municipal de Haguenau.
* Web de la Regió de Haguenau Arxivat 2007-07-01 a Wayback Machine..
* Diverses informacions, Haguenau.
# Testimoni en silenci

Testimoni en silenci (títol original: Silent Fall) és una pel·lícula estatunidenca de Bruce Beresford estrenada l'any 1994. Ha estat doblada al català.

## Argument

Fa alguns anys, el psiquiatre Jake Rainer havia transformat la seva casa en llar per nens autistes. Tanmateix, els seus mètodes poc ortodoxes i el seu rebuig de recorre als medicaments l'havien allunyat dels seus col·legues més tradicionalistes com el doctor René Harlinger. Per desgràcia, un dels seus acollits es suïcida. Encara que totalment exculpat, sobretot pel testimoniatge del xèrif Mitch Rivers, Jake decideix tancar la llar i no agafar més que pacients adultes.
Avui, Mitch el crida. Els Warden han estat colpejats a la seva cambra i la policia només ha trobat al lloc dels fets la seva filla Sylvie, aterrida, i el seu germà petit autista, Tim, en estat de xoc. Sylvie declara haver entrevist a penes l'homicida que l'hauria matada abans d'escapolir-se. Tim, sens dubte ha assistit al drama, però no pot parlar. Harlinger és a punt per emprar mètodes dràstics per fer sortir el nen del seu estat catatònic. Preferint les tècniques "suaus" de Jake, Sylvie demana a aquest últim encarregar-se del seu germà petit. Empès per la seva esposa Karen, Jake acaba per acceptar. Tim comunica per gestos, dibuixos i finalment parlant, amb veus d'altres persones, perquè no en té de "veu" pròpia.

## Repartiment

* Richard Dreyfuss: Dr. Jake Reiner
* Linda Hamilton: Karen Reiner
* John Lithgow: Dr. Harlinger
* J. T. Walsh: el xèrif Mitch Rivers
* Ben Faulkner: Tim Warden
* Liv Tyler: Sylvie Warden

## Al voltant de la pel·lícula

* Primer paper al cinema per Liv Tyler, major de 16 anys a l'època del rodatge.
* El film va ser nominat al Festival de Berlín per l'Os d'or.
* Crítica: "Encertades interpretacions i un plantejament massa vist en el que a intriga es refereix. Barreja d'intriga i drama. Es pot veure" F

## Referències

* ↑ «Testimoni en silenci». esadir.cat.
* ↑ «Silent Fall». The New York Times.
* ↑ Morales, Fernando «Silent Fall». El País.
# Castelàs

Castelàs (en francès Castella) és un municipi francès situat al departament d'Òlt i Garona i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 211 | 228 | 192 | 222 | 264 | 314 | |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1994- | Alain Despiémont | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana no proposa nom. Extret de la pàgina 7 del butlletí de l'IEO
# Otto Reinsdorf

Otto Reinsdorf (Köselitz, 28 de maig de 1848 - Berlín, 15 d'abril de 1890) fou un compositor i crític musical alemany.
Estudià a Berlín amb els professors Kullak i Wüerst, i al mateix temps que donava conèixer les seves primeres composicions musicals, començà a col·laborar en diverses revistes i després fundà diaris que assoliren una vida efímera. Més tard publicà una sèrie de composicions musicals, principalment lieder i peces per a piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 406, pàg. 127. (ISBN-84-239-4550-2)
# Nueces para el amor

Nueces para el amor és una pel·lícula coproducció de l'Argentina i Espanya que es va estrenar a l'Argentina el 10 d'agost de 2000. Dirigida per Alberto Lecchi i protagonitzada per Gastón Pauls i Ariadna Gil.

## Sinopsi

En 1975, uns mesos abans del començament de la dictadura militar argentina, Alicia i Marcelo es coneixen en un concert de Sui Géneris. L'amor sorgeix immediatament entre ells, però el retorn del xicot d'Alicia provoca la separació. El 1982, en Madrid, els seus camins tornen a creuar-se. Després de la trobada, s'adonen que, a pesar que l'amor continua latent, els seus destins discorren per rumbs separats. Anys després, el 1990, darrere l'altre trobada casual, Marcelo decideix enfrontar els seus sentiments per Alicia: tots dos volen fer realitat el seu somni postergat des de l'adolescència.

## Producció i Rodatge

Segons la seva fitxa oficial a l'ICAA, la pel·lícula es va rodar en 33 entre l'Argentina i la ciutat de Madrid.

## Repartiment

* Gastón Pauls - Marcelo
* Ariadna Gil - Alicia
* Malena Solda - Alicia jove / Cecilia
* Nicolás Pauls - Marcelo jove
* Nancy Dupláa - Claudia
* Gabriel Goity - Metge
* Rodrigo de la Serna - Armando
* Lola Berthet - Susana
* Cristina Fridman - Isabel
* Pía Uribelarrea - Mare d'Alicia

## Premis
### Premis Cóndor de Plata

* Millor actriu (Ariadna Gil)
* Millor direcció artística (María Clara Notari)
* Millor revelació femenina (Malena Solda)

### Festival Internacional de Cinema de l'Havana

* Millor actriu (Ariadna Gil)
* Gran Coral (Alberto Lecchi)

### Festival Internacional de Cinema de Viña del Mar

* Gran Paoa (Alberto Lecchi)
* Millor actriu (Ariadna Gil)

## Referències

* ↑ El amor interminable de Ariadna Gil en 'Nueces para el amor', Diez Minutos, 10 de gener de 2020
* ↑ Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos II 1996-2002. Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2003, p. 175-176. ISBN 950-05-1525-3.
* ↑ «Ficha oficial ICAA». Arxivat de l'original el 2022-01-18. [Consulta: 18 gener 2022].
* ↑ Diario Los Andes. «Se entregan el martes los premios Cóndor de Plata» (en español), 27-05-2001. [Consulta: 27 agost 2017].
* ↑ Ariadna Gil, mejor actriz en el Festival de Cine de La Habana, El País, 16 de desembre de 2000
* ↑ Ariadna Gil presentó en Madrid su última película 'Nueces para el amor', hola.com, 23 de gener de 2001

## Enllaços externs

* Fitxa a Cinenacional.com
* Crítica a encadenados.org
* Tràiler oficial a YouTube
# Boxa als Jocs Olímpics d'estiu de 1904

Als Jocs Olímpics de 1904 es disputaren set proves de boxa, amb la participació de només estatunidencs. Els participants de pesos inferiors també eren permesos a participar en pesos superiors. Així, diversos boxejadors obtingueren dues medalles, sent Oliver Kirk l'únic boxejador que ha guanyat dos ors en unes mateixes olimpíades. Un total de 18 boxejadors estatunidencs participaren en els Jocs.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Pes mosca (47.6 kg / 105 lb) detalls | George Finnegan | Miles Burke | No s'entrega |
| Pes gall (52.2 kg / 115 lb) detalls | Oliver Kirk | George Finnegan | No s'entrega |
| Pes ploma (56.7 kg / 125 lb) detalls | Oliver Kirk | Frank Haller | Frederick Gilmore |
| Pes lleuger (61.2 kg / 135 lb) detalls | Harry Spanjer | Russell van Horn $^1$ | Peter Sturholdt |
| Pes welter (65.8 kg / 145 lb) detalls | Albert Young | Harry Spanjer | Joseph Lydon $^1$ |
| Pes mig (71.7 kg / 158 lb) detalls | Charles Mayer | Benjamin Spradley | No s'entrega |
| Pes pesant (sobre 71.7 kg/sobre 158 lb) detalls | Samuel Berger | Charles Mayer | William Michaels |
¹ Jack Egan, inicialment vencedor de la medalla de plata en el pes lleuger i de bronze en el pes wèlter fou desqualificat pels jutges el novembre de 1905 en descobrir-se que el seu nom real era Frank Joseph Floyd. Les normes de l'AAU deien que això era il·legal.

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 7 | 7 | 4 | 18 |

## Referències

* ↑ «November 1905 Egan disqualified». Arxivat de l'original el 5 de setembre 2012. [Consulta: 20 agost 2012].

## Enllaços externs

* Charles J.P. Lucas. The Olimpic Games 1904. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2009-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* J.E. Sullivan. Spalding's Athletic Almanac for 1905. Consultable a LA84 Foundation Arxivat 2011-08-29 a Wayback Machine. (anglès)
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich», 1999. Arxivat de l'original el 2015-07-14. [Consulta: 8 novembre]. (polonès)
# Balsièja

Balsièja (en francès Balsièges) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Tàxon calaix de sastre

Un tàxon calaix de sastre és un tàxon que es definí inicialment per a classificar els organismes que no encaixaven en cap altre. Es van definir típicament nombrant les carències de determinades característiques dels espècimens o pel fet de no pertànyer a un o més tàxons afins.
Generalment en l'actualitat es consideren parafilètics o polifilètics i, per tant, en la seva majoria no es consideren tàxons vàlids segons les regles de la taxonomia moderna.
La categoria dels invertebrats és un clar exemple de la categoria del tipus «i tota la resta», on es van ubicar tots els animals que estaven mancats de columna vertebral. Altres exemples de tàxons calaix de sastre són: Protista, Carnosauria, Thecodontia i Tricholomataceae.

## Referències

* ↑ «Taxonomía». Arxivat de l'original el 2008-06-22. [Consulta: 2 juny 2015].
* ↑ José Luis Sanz, (2000) Dinosaurios, señores del pasado Ed. MR. pp. 133-134 ISBN 84-270-2517-3
* ↑ M.J Benton,(1995). Paleontología y evolución. Ed. Perfils. p. 99 ISBN 84-87695-16-7
# Obsessió (pel·lícula de 1976)

Obsessió (títol original en anglès: Obsession) és una pel·lícula estatunidenca de Brian De Palma estrenada el 1976. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

Nova Orleans, 1959. Michael Courtland, inversor, perd dramàticament la seva dona i la seva filla en un incendi, conseqüència d'un segrest fallit. Vint anys més tard, el vidu coneix Sandra a Itàlia, una jove estudiant que s'assembla increïblement a la seva esposa morta. Després l'haver-la conquerit, Courtland la porta a viure amb ell a Nova Orleans. Però el dia del matrimoni, Sandra és segrestada. El malson recomença.

## Repartiment

* Cliff Robertson: Courtland
* Geneviève Bujold: Elizabeth / Sandra
* John Lithgow: Robert Lasalle

## Nominacions

* Oscar a la millor banda sonora per Bernard Herrmann

## Referències

* ↑ esadir.cat. Obsessió. esadir.cat.
* ↑ «Obsession». The New York Times.
Viccionari
# Montvalent (Òlt i Garona)

Montvalent (en francès Monbalen) és un municipi francès situat al departament d'Òlt i Garona i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 263 | 297 | 284 | 274 | 298 | 345 | 456 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-2008 | Raymond Grenier | |
| 2008- | Bernard Alajouanine | |

## Referències

* ↑ Bénédicte Boyrie-Fénié, Dictionnaire toponymique des communes, Lot-et-Garonne, ed. CAIRN i Institut Occitan, Pau, 2012, p.175-176
* ↑ http://www.locongres.org/oc/aplicacions/top-oc/topoc-recerca/ Arxivat 2017-09-19 a Wayback Machine.
# Jovada

La jovada és una unitat de mesura de superfície agrícola antiga, derivada de la iugerum romana, que equival a una extensió de 16 quarterades o 113 648 m² o 11,36 ha.
Fou una unitat de mesura molt emprada a Mallorca durant els anys posteriors a la conquesta per part del rei Jaume I el 1229, i és utilitzada habitualment al Llibre del Repartiment de Mallorca per indicar les extensions de terra de les alqueries i rafals de l'illa. Malgrat la quarterada és una unitat de mesura emprada actualment a Mallorca, la jovada entrà ja en desús el segle xiv.
A València una jovada (2,99 ha) equival a 36 fanecades. També fou usada a Catalunya, on s'ha assenyalat que el seu valor oscil·lava entre 2.500 m² i 3.000 m² (0,25 ha i 0,30 ha).

## Referències

* ↑ Mas, A.; Soto, R «El repartiment de Mallorca: Diversitat de fonts i d'interpretacions metrològiques». Repartiments a la Corona d'Aragó. Universitat de València, 2007, pàg. 75-114.
* ↑ Alsina, C. - Feliu, G. - Marquet, L.. Pesos, mides i mesures dels Països Catalans. Barcelona: Curial, 1990, p. 167.
Viccionari
# Gilbert Bliss

Gilbert Bliss (Chicago, 9 de maig de 1876 - Harvey, 8 de maig de 1951) va ser un matemàtic estatunidenc.

## Vida i obra

Bliss va néixer al barri de Kenwood de Chicago, quan aquest barri era encara un municipi independent. El seu pare treballava per diferents empreses elèctriques i el jove va adquirir interessos científics des del començament. El 1893 va ingressar a la universitat de Chicago, en la qual va obtenir successivament el graduat (1897), el màster (1898) i el doctorat (1900). Els seu primer interès va raure en l'astronomia, sota la direcció de Forest Ray Moulton, però finalment es va dedicar a la matemàtica pura sota la direcció d'Oskar Bolza.
Després del doctorat va ser professor assistent a la universitat de Minnesota, abans de fer un curs (1902-1903) d'ampliació d'estudis a la universitat de Göttingen (Alemanya) on va tenir ocasió de relacionar-se amb els grans matemàtics europeus. En retornar va donar classes durant cinc anys a diferents institucions: universitats de Chicago (1903-1904), de Missouri (1904-1905) i de Princeton (1905-1908).
El 1908 va ser nomenat professor de la universitat de Chicago en substitució del difunt Heinrich Maschke. Va romandre en aquesta universitat fins a la seva jubilació el 1941. A partir de 1927 va ser el cap del departament de matemàtiques de la universitat. A més, els anys 1921 i 1922 va ser president de la Societat Americana de Matemàtiques i va ser editor de Annals of Mathematics (1906-1908) i de Transactions of the American Mathematical Society (1909-1916).
La obra de recerca de Bliss va ser, sobre tot, en anàlisi matemàtica i, particularment, en càlcul de variacions.

## Referències

* ↑ McShane, 1958, p. 32.
* ↑ Graves, 1952, p. 251.
* ↑ McShane, 1958, p. 33-34.
* ↑ McShane, 1958, p. 34.
* ↑ Zitarelli, 2019, p. 353.
* ↑ Chang, 2011, p. 434.
* ↑ McShane, 1958, p. 38.

## Bibliografia

* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en (anglès)). World Scientific, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* Graves, L.M. «Gilbert Ames Bliss, 1876-1951» (en anglès). Bulletin of the American Mathematical Society, Vol. 58, Num. 2, 1952, pàg. 251-264. DOI: 10.1090/S0002-9904-1952-09597-5. ISSN: 0273-0979.
* McShane, E.J. «Gilbert Bliss» (en anglès). Biographical Memoir of National Academy of Sciences, 1958, pàg. 32-53.
* Zitarelli, David E. A History of Mathematics in the United States and Canada (en anglès). American Mathematical Society, 2019. ISBN 978-1-4704-4829-5.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Gilbert Bliss» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Calinger, Ronald S. «Bliss, Gilbert Ames». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 26 novembre 2019]. (anglès)
* «Gilbert Ames Bliss». Encyclopædia Britannica, 2019. [Consulta: 26 novembre 2019]. (anglès)
* Bliss, G.A. «Autobiographical Notes». Celebratio Mathematica, 1952. [Consulta: 26 novembre 2019]. (anglès)
# Lo Bòrn (Losera)

Lo Bòrn (en francès Le Born) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Saint-Lô

Saint-Lô (antigament Sant Lau) és un municipi francès situat al departament de la Manche i a la regió de Normandia al marge del riu Vire. L'any 1999 tenia 20.090 habitants.

## Clima

Saint-Lô té un clima atlàntic temperat que es caracteritza per hiverns suaus i estius temperats. Les precipitacions hi són importants al llarg de l'any, però sobretot a la tardor i a l'hivern.

## Referències

* ↑ «Climat Saint-Lô: Diagramme climatique, Courbe de température, Table climatique pour Saint-Lô - Climate-Data.org». [Consulta: 7 gener 2019].
# The Rose Tattoo (pel·lícula)

The Rose Tattoo és una pel·lícula estatunidenca de Daniel Mann, estrenada el 1955, adaptat de l'obra homònima del dramaturg Tennessee Williams. És protagonitzada per Anna Magnani i Burt Lancaster.

## Argument

A Louisiana, en un edifici per a immigrants italians, Serafina Delle Rose (Anna Magnani) viu en la més pura adoració del seu marit, Rosario, que acaba mort en un accident amb el seu camió, perseguit per la policia per les seves maquinacions de contrabandista. Serafina entra en el dol i es retira del món, tot intentant mantenir l'atenció sobre el comportament de la seva filla Rosa (Marisa Pavan), que es comença a emancipar després haver conegut Jake Hunter (Ben Cooper), un mariner, del qual s'enamora.
Serafina continua estant submergida en un dol que s'eternitza (el·lipse temporal de tres anys), refusant tota sortida o trobada. El seu dol és embrutat pel rumor d'una relació seriosa que hauria tingut el seu marit amb Estelle Hohengarten. Per casualitat, coneix l'atípic Alvaro Mangiacavallo (Burt Lancaster) que la farà sortir a poc a poc de la seva malaptesa.

## Comentaris

La Rosa tatuada és una de les rares obres de Tennessee Williams que es podria gairebé qualificar de comèdia, per un ambient bastant lleuger. La pel·lícula conserva aquesta atmosfera amb una Anna Magnani graciosa i un Burt Lancaster bufó. També s'ha de destacar el costat poètic de certes rèpliques.
La pel·lícula ha sofert algunes alteracions degudes principalment a la censura: la sexualitat, omnipresent a l'obra, apareix de forma delicada; pel que fa a la crítica de la religió, a penes és tocada.
Tennessee Williams fa un cameo en l'escena del Dimarts Gras Club : quan Serafina i Alvaro entren al club, un tràveling lateral d'acompanyament deixa veure el dramaturg assegut al bar.

## Repartiment

* Anna Magnani: Serafina Delle Rose
* Burt Lancaster: Alvaro Mangiacavallo
* Marisa Pavan: Rosa Delle Rose
* Ben Cooper: Jack Hunter
* Virginia Grey: Estelle Hohengarten
* Jo Van Fleet: Bessie
* Sandro Giglio: pare De Leo
* Mimi Aguglia: Assunta
* Florence Sundstrom: Flora

## Premis i nominacions
### Premis

* 1956: Oscar a la millor actriu per Anna Magnani
* 1956: Oscar a la millor fotografia per James Wong Howe
* 1956: Oscar a la millor direcció artística per Hal Pereira, Tambi Larsen, Sam Comer, Arthur Krams
* 1956: Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per Anna Magnani
* 1956: Globus d'Or a la millor actriu secundària per Marisa Pavan
* 1957: BAFTA a la millor actriu estrangera per Anna Magnani

### Nominacions

* 1956: Oscar a la millor pel·lícula
* 1956: Oscar a la millor actriu secundària per Marisa Pavan
* 1956: Oscar al millor vestuari per Edith Head
* 1956: Oscar al millor muntatge per Warren Low
* 1956: Oscar a la millor banda sonora per Alex North
* 1957: BAFTA a la millor actriu estrangera per Marisa Pavan

## Referències

* ↑ «The Rose Tattoo». The New York Times.
# La Garriga (Òlt i Garona)

La Garriga (en francès Lagarrigue) és un municipi francès situat al departament d'Òlt i Garona i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 158 | 172 | 168 | 212 | 280 | 270 | 281 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983- | Aldo Cerbato | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana no proposa cap nom. Adaptació a la grafia llenguadociana, com el municipi homònim de Tarn.
# Li Qiankuan

Li Qiankuan (xinès simplificat: 李前宽, pinyin: Lǐ Qiánkuān; Dalian, Liaoning, 4 de gener de 1941 - 12 d'agost de 2021 ) fou un director de cinema i càrrec polític de la República Popular de la Xina. Després de graduar-se el 1964, va entrar a la indústria cinematogràfica i de l'entreteniment de la Xina continental. Successivament va ocupar el càrrec de vicepresident de la Federació de Cercles Literaris i Artístics de Jilin, director en cap del Changchun Film Studio i president honorari de l'Associació de Cinema de la Xina. Va dirigir pel·lícules com Kaiguo Dadian (1989). Fou membre de l'Associació Xinesa per a la Promoció de la Democràcia i formà part de l'XI Comitè Nacional de la Conferència Consultiva Política del Poble Xinés, i va ser assignat al nové grup.

## Referències

* ↑ «中国电影家协会沉痛哀悼导演李前宽：我国电影界的重大损失». 澎湃新闻 [Consulta: 12 agost 2021].
* ↑ «第十一届全国政协委员名单». , 2008年1月25日 [Consulta: 9 abril 2013].
* ↑ «全国政协信息-李前宽». [Consulta: 11 abril 2013].