OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Victor Willems

Victor Willems (19 de febrer de 1877 – 1918) va ser un tirador belga que va competir a començaments del segle xx. Morí al camp de batalla durant la Primera Guerra Mundial.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on disputà la competició d'espasa per equips del programa d'egrima, en què guanyà la medalla de bronze formant equip amb Paul Anspach, Fernand Bosmans, Fernand de Montigny, François Rom, Désiré Beaurain i Ferdinand Feyerick.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Estocolm guanyà la medalla d'or en la mateixa prova, aquesta vegada junt a Paul Anspach, Henri Anspach, Robert Hennet, Orphile de Montigny, Jacques Ochs i Gaston Salmon. En aquests mateixos Jocs també disputà les proves de floret i espasa individual, però sense aconseguir medalla.

## Referències

* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 27 de febrer 2017. [Consulta: 14 desembre 2015].
* 1 2 «Désiré Beaurain Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 7 de setembre 2011. [Consulta: 14 desembre 2015].
# Kaarlo Ekholm

Kaarle Väinö "Kalle" Ekholm (Víborg, 7 de desembre de 1884 – Hèlsinki, 13 de maig de 1944) va ser un gimnasta finlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de plata en el concurs per equips, sistema lliure del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Kalle Ekholm Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 2 octubre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
# Eero Hyvärinen

Eero Juho Hyvärinen (Kontiolahti, Carèlia Septentrional, 27 d'abril de 1890 – Lahti, 27 de maig de 1973) va ser un gimnasta finlandès que va competir a començaments del segle xx. Era germà del també gimnasta Mikko Hyvärinen.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de plata en el concurs per equips, sistema lliure del programa de gimnàstica.

## Referències

* 1 2 «Eero Hyvärinen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 2 octubre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
# Emil Lindh

Emil Aleksander "Nisse" Lindh (Hèlsinki, 15 d'abril de 1867 - Hèlsinki, 3 de setembre de 1937) va ser un regatista finlandès que va competir a començaments del segle xx. Posteriorment va fer d'actor.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de bronze en la categoria de 8 metres del programa de vela. Lindh navegà a bord del Lucky Girl junt a Arthur Ahnger, Bertil Tallberg, Gunnar Tallberg i Georg Westling.
Com a actor, entre 1923 i 1932, va participar en vuit pel·lícules, sempre en papers menors.

## Referències

* ↑ «Emil Lindh Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de febrer 2013. [Consulta: 27 febrer 2017].
* ↑ Emil Lindh a Internet Movie Database (anglès)
# Ernst Rosenqvist

Ernst Edward Rosenqvist (Hèlsinki, 24 d'agost de 1869 - Kuopio, 27 de maig de 1932) va ser un tirador finlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de bronze en la prova de tir al cérvol, tret simple per equips del programa de tir. En aquests mateixos Jocs també va disputar la prova de tir al cérvol, tret simple, on acabà en 14a posició.

## Referències

* ↑ «Ernst Rosenqvist Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 de novembre 2012. [Consulta: 13 maig 2017].
# Heikki Sammallahti

Heikki Albert Sammallahti (Pyhäjärvi, Ostrobòtnia del Nord, 20 de gener de 1886 – Kokkola, 17 d'octubre de 1954) va ser un gimnasta finlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de plata en el concurs per equips, sistema lliure del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Hannes Sirola Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 4 octubre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
# Lauri Tanner

Lauri Arvo Tanner (Hèlsinki, 20 de març de 1890 – Hèlsinki, 11 de juliol de 1950) va ser un gimnasta i futbolista finlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de plata en el concurs per equips, sistema lliure del programa de gimnàstica. En aquests mateixos Jocs disputà la competició de futbol, on disputà el partit per la medalla de bronze contra els Països Baixos, que perdé.

## Referències

* 1 2 «Lauri Tanner Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 4 octubre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
* ↑ International career summary
# Platja del Suís

La platja del Suís és una platja del municipi de La Ràpita (Montsià), situada a la badia dels Alfacs, a la zona sud de la zona urbana, delimitada a llevant per un espigó, que la separa de la platja de les Delícies. Té una longitud de 76 metres i una amplada mitjana de 10 metres, formada per sorra fina i daurada. Disposa de dutxa, neteja diària i aparcament.

## Referències

* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Platja del Suís». Turisme de La Ràpita.
# Els Muntells

Els Muntells és una entitat municipal descentralitzada que pertany al municipi de Sant Jaume d'Enveja. El nucli està situat al sector meridional del delta de l'Ebre, vora la séquia del Riet, entre les llacunes de la Tancada i la Bassa de la Platjola. Està comunicat per una carretera local amb el cap del municipi i amb la platja dels Eucaliptus. El 2022 tenia 470 habitants.

## Història

La localitat es va originar a partir del 1860, quan el canal de la Dreta de l'Ebre va possibilitar la introducció del conreu de l'arròs mitjançant una complicada xarxa de reg i el dessecament de les terres del delta. Els Muntells es va formar a partir d'un conjunt inconnex de barraques, aixecades amb els joncs, les canyes i el fang de la zona, que es van anar alineant en el que és el carrer Major, que segueix la séquia del Riet.
Fins al 1978, el poble formava part de Tortosa i des de aquell mateix any forma part de Sant Jaume d'Enveja. També, el 1990, Els Muntells va canviar de comarca del Baix Ebre al Montsià.
El poble ha tingut últimament una població al voltant de 500 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1990 | 1991 | 1994 | 1995 | 1996 | 2001 | 2003 | 2005 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 | 2016 | 2018 | 2020 | 2022 |
| 500 | 497 | 497 | 488 | 486 | 492 | 483 | 499 | 521 | 507 | 498 | 507 | 504 | 495 | 490 | 470 |

## Llocs d'interès

* Museu del Poble dels Muntells, situat al carrer major.
* Església de Sant Llorenç (±1944), sufragània de Sant Jaume

## Referències

* ↑ «Els Muntells». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Entitat Municipal Descentralitzada dels Muntells». municat.gencat.cat. [Consulta: 27 agost 2020].
* ↑ «439023 Sant Jaume d'Enveja». Idescat. [Consulta: 27 agost 2020].
* ↑ AADD. Museus i Centres de Patrimoni Cultural a Catalunya. Barcelona: Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya, 2010, p. 108. ISBN 84-393-5437-1.

## Enllaços externs

* Entitat Municipal Descentralitzada dels Muntells
# Ramon Ballester Forns

Ramon Ballester Forns (Vilanova i la Geltrú, 28 d'octubre de 1819 - 27 d'agost de 1854) va ser un músic, violista i contrabaixista català, deixeble de Giovanni Bottesini. Aquest li va ensenyar a tocar el contrabaix a Cubai, en tornar a Catalunya, el 1852, seria considerat el primer contrabaixista de l'època. Va morir de còlera el 1854, amb 34 anys.

## Referències

* 1 2 3 Mestres, Francesc X. Puig Rovira. Diccionari biogràfic de Vilanova i la Geltrú: dones i homes que han fet història. 1a ed. Vilanova i la Geltrú: Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, 2003, p. 40. ISBN 84-85960-83-1 [Consulta: 5 febrer 2019].
* ↑ MATAS, J. Ricart. Diccionario biográfico de la música. Abril de 1966. Barcelona: Iberia.
# Platja de la República

La platja de la República és una platja urbana del municipi de Vilanova i la Geltrú (Garraf), situada davant del turó de Sant Gervasi. Limita a llevant amb la platja d'Adarró i a ponent amb la platja de Sant Gervasi. Té una longitud de 100 metres i una amplada mitjana de 50 metres, formada per sorra fina i un pendent d'entrada a l'aigua suau. Comparteix serveis amb la platja d'Adarró.
En aquesta platja els vilanovins celebren el primer bany de l'any, l'1 de gener.

## Referències

* ↑ «Platja de La República». Oficina Municipal de Turisme. Ajuntament de Vilanova i la Geltrú.
* ↑ «Platja de la República». Ajuntament de Vilanova i la Geltrú.
* ↑ «Primer bany de l'any a la platja de la República de Vilanova». Eix Diari, 02-01-2016.
# Hipòcrates I

Hipòcrates I (en llatí Hippocrates, en grec Ἱπποκράτης) fou el quinzè descendent d'Asclepi i formava part, per tant, de la família dels Asclepíades.
Era el fill gran de Gnosídic, i germà de Podaliri II i Eni i pare d'Heràclides Escolapi. Va viure probablement al segle vi aC i al segle v aC. Se li atribueixen les obres De Fracturis i De Articulis, però alguns autors antics diuen que no va escriure res.

## Referències

* ↑ Hippocrates I a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 482
# Zazaistan

Zazaistan és el nom donat pels zazes als territoris que habiten, a la Turquia oriental. El seu centre és Dersim (Tunceli) i al nord arriba fins a Erzincan. A la província de Dersim hi són majoria, però a les altres on viuen no arriben en cap cas al 50% excepte quan es compten junt amb els turcs alevis i els Zazes.
Tot i que han aparegut als darrers anys propostes de bandera nacional, l'única que per ara pot representar a aquesta nació és la històrica adoptada a la rebel·lió de 1921, vermella amb una "Z" estilitzada blanca al mig (aquesta Z és usada sovint als vestits nacionals)

## Enllaços externs

* Zaza Press Arxivat 2020-02-24 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Zazes
* Zazaqui
# Zeferina Amil i Mengual

Zeferina Amil i Mengual (Dénia, 1921 - Sant Cugat del Vallès, 1991) va ser una museògrafa i documentalista que va dedicar bona part de la seva vida professional al Museu Etnològic de Barcelona. En diverses publicacions apareix amb el nom de Zeferina Amil de Panyella.
Nascuda en una família valenciana dedicada a la fruita, es va desplaçar a Barcelona per estudiar i es va llicenciar en Història a la Universitat de Barcelona. Impartí classes a diverses institucions educatives. El 1951 esdevingué documentalista i arxivera del Museu Etnològic de Barcelona. El mateix any es va casar amb August Panyella i Gómez, amb qui van impulsar aquest museu des de la seva creació fins a la seva jubilació. La seva vida conjunta i la seva tasca al museu no es poden separar. Les col·leccions de cultura material que van impulsar durant més de trenta anys destaquen per la diversitat de procedències.
Amil va promoure i divulgar les expedicions del Museu, en va assumir la direcció quan el seu espòs marxava a les diferents campanyes i li va redactar i corregir capítols dels seus llibres. Entre els seus col·laboradors al museu i per dur a terme les expedicions van tenir el mecenes Albert Folch Rusiñol i l'escultor i antropòleg Eduald Serra Guell. També va col·laborar durant la dècada del 1950 a l'Arxiu d'Etnografia i Folklore de Catalunya. Fins al 1975 no va participar en expedicions a la península ibèrica per poder cuidar la mare, el fill i la filla. A partir d'aquest any va anar a les expedicions del Senetal i a la d'Anatòlia i Turquia. Ja jubilada va participar amb Panyella en la creació del Museu de la Vida Rural de l'Espluga de Francolí. La família va dipositar l'Arxiu Panyella Amil al Museu Etnològic de Barcelona, on hi ha correspondència privada, articles i cursos de Zeferina Amil. Va morir a causa d'un càncer.

## Referències

* 1 2 La vida en un museu Revista d'Etnologia de Catalunya, número 38, juliol del 2012, pàg. 240-242
* ↑ «El museo etnológico de Barcelona y sus colecciones americanas». Artigrama, 24, 2009, pàg. 135-164. Arxivat de l'original el 17 de gener 2022. DOI: ISSN 0213-1498 [Consulta: 29 setembre 2020].
* 1 2 3 «Zeferina Amil | MUEC». [Consulta: 29 setembre 2020].
* ↑ Lluís Calvo i Calvo. El "Arxiu d'Etnografia i Folklore de Catalunya" y la antropología catalana. Editorial CSIC - CSIC Press, 1991, p. 8–. ISBN 978-84-00-07145-5.
# Xining

Xining (xinès simplificat: 西宁, xinès tradicional: 西寧, tibetà: ཟི་ནིང་; pinyin: Xīníng, Wylie: Zi-ning), coneguda també com Sining, és una ciutat-prefectura, la capital de la província de Qinghai a l'oest de la República Popular de la Xina. És la ciutat més gran de l'altiplà tibetà.
La ciutat va ser un centre comercial al llarg del Corredor Hexi de la Ruta de la Seda del Nord durant més de 2000 anys, i va ser un reducte de la resistència de les dinasties Han, Sui, Tang i Song contra els atacs nòmades des de l'oest. Encara que durant molt de temps va formar part de la província de Gansu, Xining es va afegir a Qinghai el 1928. Xining té llocs d'importància religiosa per a musulmans i budistes, com ara la mesquita de Dongguan i el monestir de Ta'er. La ciutat es troba a la vall del riu Huangshui i, a causa de la seva gran altitud, té un clima fresc a la frontera entre fresc semiàrid i sec continental humit d'hivern. Està connectat pel ferrocarril Qinghai-Tibet amb Lhasa (Tibet) i connectat per un ferrocarril d'alta velocitat amb Lanzhou, Gansu i Ürümchi (Xinjiang).

## Referències

* ↑ «Illuminating China's Provinces, Municipalities and Autonomous Regions». PRC Central Government Official Website. [Consulta: 17 maig 2014].
# Regne de Ferganà

El regne de Ferganà és el nom convencional d'un antic estat que va existir probablement entre els segles III aC i VI en part de l'actual Uzbekistan.
L'any 329 aC Alexandre el Gran va fundar Alexandria Escate (anomenada també Alexandria Ultima o Alexandria d'Escítia) al sud-oest de la vall del riu Iaxartes, prop de la moderna Kokand, avui al Tadjikistan. La ciutat va tenir contacte segurament amb el Regne Grec de Bactriana. Es creu que els grecs d'Alexandria Escate van arribar fins a Ürümchi i Kashgar al Xinjiang i van tenir els primers contactes amb els xinesos cap a l'any 220 aC.
S'han trobat estàtues de soldats grecs a la Xina, que mostren que els grecs es van estendre fins al país dels seres (xinesos) i els frini. Estrabó diu que van eixamplar el seu territori fins al seres i els frinis.
Fonts xineses en parlen abans de la conquesta musulmana: una ambaixada xinesa dirigida per Zhang Qian a l'anomenat país dels dayuan o ta-yuan hi va estar el 128 aC. Una dinastia indígena, potser d'origen grec, governava el país. Els xinesos van anomenar al territori el país dels cavalls celestials i l'any 104 aC hi estaven en guerra.
El regne es va fondre al segle vi dins del kanat dels Turcs. Posteriorment van existir diversos kanats a la regió de Ferganà:
* Segles XI al XIII kanat karakhànida (segle XII sota sobirania kara-khitay, segle xiii sota sobirania mongola i del kan de Txagatai)
* 1469 a 1504, kanat timúrida (acabat amb Baber)
* 1504 a 1709, kanat uzbek d'Andidjan després de Bukharà
* 1709 a 1876, kanat uzbek de Khokand
* El 1875 el kanat de Khokand com a regió de Ferganà va ser annexionada a la Rússia tsarista.
* Després de la revolució de 1917 segons la demarcació ètnica del 1924 el territori de La Vall de Ferganà va ser dividit entre Uzbekistan, Tadjikistan i Kirguizstan -les repúbliques soviètiques; les tres regions de Ferganà d'Andijan i de Namangan van ser donades a l'Uzbekistan.

## Referències

* 1 2 Prevas, John. Envy of the gods : Alexander the Great's ill-fated journey across Asia. Cambridge, Mass.: Da Capo, 2004, p. 121-122. ISBN 9780306814426.
* ↑ Estrabó. Geografia, XI, 2, 1
# Mareig del mar

El mareig (del mar) o mal de mar és una cinetosi resultant d'anar en un vaixell, sobretot si es mou molt pel mal estat de la mar, o per extensió una nàusea quan hom circula en un vehicle per terra o cel. En aquest trastorn hi ha un important component personal, que fa que cada persona sigui particularment sensible o resistent a l'estímul creat pel moviment.

## Els símptomes

Abans de produir-se el vòmit, hi ha una sèrie de símptomes que són la resposta fisiològica del mareig:
* Pal·lidesa
* Sudoració freda
* Sensació de moviments dels objectes
* Alteracions del moviment corporal (sense coordinació motora)
* Sialorrea (excés de saliva)
* Nàusees
* Abatiment

## Prevenció

El tractament per evitar el mareig ha de ser bàsicament preventiu, perquè quan arriba el vòmit, és difícil reconduir la situació. Per tant, és convenient tenir en compte instruccions com les següents:
* Col·locar-se en llocs de poc moviment: al cotxe, al lloc del copilot; a l'autocar, cap endavant; al vaixell, al mig; a l'avió, entre les ales.
* Adoptar, si és possible, la posició de "decúbit supí" (panxa enlaire, i apujant les cames), o recolzat i amb el cap fix.
* No llegir
* Mantenir la vista en un angle de 45° per damunt de l'horitzó. Buscar punts de referència llunyans i sense fixar-se en objectes pròxims: al cotxe, al tren o a l'autocar, obrir lleugerament la finestra; al vaixell, sortir a la coberta.
* Evitar la calor
* No menjar ni beure en excés durant les hores prèvies al viatge. Si es tracta d'un viatge llarg en cotxe o en autocar, aprofitar les pauses, caminar, airejar-se i prendre petites quantitats de menjar i de beguda cada cert temps.
* Estimular l'atenció dels nens, fent-los seure en una posició elevada en seients adequats o mantenint-los distrets amb jocs o totes dues coses alhora (però millor sense fixar la vista en objectes petits: jocs de paraules, etc.)
* En cas d'embaràs, respectar totalment les mesures preventives; no es poden prendre medicaments contra el mal de mar

## Medicaments contra el mareig

Les pastilles contra el mareig contenen dimenhidrinat, que s'utilitza sobretot com a antiemètic per a prevenir i tractar les nàusees i vòmits associats als viatges en avió o en vaixell. Sovint també inclouen cafeïna per tal de contrarestar el son provocat pels altres ingredients actius. Es pot prendre com preventiu o després de sentir-se marejat.

## Referències

* ↑ El mareig. Marejar-se viatjant
* ↑ Vademecum
# Zheng Zhi

Zheng Zhi (en xinès: 郑智) (* Shenyang, 20 d'agost de 1980 -) és un futbolista xinès que s'exerceix com a migcampista. Actualment forma part del Guangzhou FC.

## Internacional

També és internacional amb la Selecció de futbol de la Xina, ha jugat 52 partits internacionals i ha marcat 12 gols. Des del 2002, quan va jugar la Copa Mundial de Futbol de 2002.

### Participacions en Copes del Món

| Mundial | Seu | Resultat |
| Copa Mundial de Futbol de 2002 | Corea del Sud i Japó | Primera fase |

## Clubs

| Club | País | Any |
| Shenzhen Jianlibao | R.P. de la Xina | 2001 - 2004 |
| Shandong Luneng | R.P. de la Xina | 2005 - 2007 |
| Charlton Athletic | Anglaterra | 2007 |
| Charlton Athletic | Anglaterra | 2007 - 2009 |
| Celtic F.C. | Escòcia | 2009 - 2010 |
| Guangzhou Evergrande | R.P. de la Xina | 2010 - |

## Referències

* ↑ «郑智简介». sports.QQ.com, 01-02-2007 [Consulta: 13 juliol 2012].
* ↑ Zheng and Dong head China soccer squad for Beijing Arxivat 2008-12-24 a Wayback Machine.. Reuters. 23 juliol 2008. Consultat 24 setembre 2012.

## Enllaços externs

* Perfil de Zheng Zhi en celticfc.net (anglès)
# Brau de Creta

El Brau de Creta és un ésser fantàstic de la mitologia grega. Minos, rei de Creta, va demanar a Posidó, déu del mar, que li donés un brau. Posidó va fer sortir un brau de les aigües, que es conegué com al brau de Creta. Minos tenia pensat oferir-lo en sacrifici al déu, però en veure la bèstia magnífica que era va decidir sacrificar-ne un altre.
Potser va ser per aquesta raó que els déus van fer per manera que l'esposa de Minos, Pasífae, sentís una forta atracció sexual pel brau i volgués aparellar-s'hi. Això va ser possible gràcies a Dèdal que va construir una vaca de fusta dins la qual es va posar Pasífae aconseguint que el brau la muntés.
D'aquest aparellament va néixer el Minotaure, monstre meitat home meitat brau, que Minos va ordenar tancar en el laberint construït per Dèdal.
Aquest és l'animal que Euristeu encarregà a Hèracles que li portés viu. Així, Hèracles va anar a Creta i demanà ajuda al rei Minos, però el rei s'hi va negar. Li va permetre capturar-lo si era capaç de fer-ho tot sol. Hèracles va agafar el brau i se'n va tornar a Grècia amb ell. Va presentar el brau a Euristeu, el qual el va voler dedicar a Hera, però la deessa no ho va consentir, ja que no volia acceptar un present que vingués d'Hèracles, i va alliberar la bèstia, que va recórrer l'Argòlida, va travessar l'istme de Corint i va arribar a l'Àtica, fins que finalment Teseu el va matar amb la seva espasa a Marató, prop d'Atenes.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i llatina. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 246-247. ISBN 9788496061972.
# (1626) Sadeya

(1626) Sadeya és un asteroide descobert el 10 de gener de 1927 per Josep Comas i Solà a l'Observatori Fabra de Barcelona. La designació provisional que va rebre era 1927 AA, que li va durar fins a 1960 perquè no se'n havien pogut determinar les efemèrides. Quan ja va poder ser batejat, el seu descobridor ja era mort i hom va proposar que portés per nom l'acrònim de la Sociedad Astronómica de España y América (SADEYA), creada pel mateix Comas i Solà a Barcelona el 1911 i de la qual fou president vitalici.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 30 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1626.
* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 gener 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Web de SADEYA (castellà)
* Dades actualitzades de la NASA amb l'òrbita de (1626) Sadeya. (anglès)
# Marracos

Marracos és un municipi d'Aragó situat a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca de Las Cinco Villas.
# Zêzere

El riu Zêzere (en portugués, IPA: ['zezɨɾɨ]) és un riu de Portugal, afluent del Tajo. Neix a la Serra da Estrela, prop de la Torre, el punt més alt del Portugal continental. El seu curs s'inicia en direcció sud vers la ciutat de Manteigas, passant pel sud de la ciutat de Covilhã. S'uneix al Tajo a Constância.
# Zífid de dents de pala

El zífid de dents de pala (Mesoplodon traversii) és una espècie de cetaci odontocet de la família dels zífids. La descripció fou feta a partir de les restes òssies d'un exemplar trobat a l'illa Pitt (Nova Zelanda) el 1872. El 1986 es trobà a l'illa Robinson Crusoe (Xile) les restes òssies del que es creia que corresponia a una nova espècie de zífid, que fou anomenada «zífid de Bahamonde». Les proves d'ADN i la comparació morfològica demostraren que en realitat corresponia a la mateixa espècie descrita el 1872.
Espècies vivents de cetacis :
Regne Animalia  · Embrancament Chordata  · Classe Mammalia  · Infraclasse Eutheria  · Superordre Laurasiatheria  · (sense categoria) Artiodactyla  · (sense categoria) Whippomorpha :
Subordre Mysticeti :
Subordre Odontoceti (continua més avall) :
Subordre Odontoceti (contina més amunt) :
# Zúbov

Zúbov - Зубов (rus) - és un khútor, un poble, del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Azov, a la vora dreta del riu Zelentxuk Vtoroi, un afluent del riu Kuban, davant d'Aleksàndrovski, a 15 km al sud de Tbilísskaia i a 89 km a l'est de Krasnodar, la capital.
Pertany al municipi de Màrinski.
# Àgios Nikólaos

Àgios Nikólaos (grec Άγιος Νικόλαος ['ajos ni'kolaos], és a dir 'Sant Nicolau') és una ciutat d'uns 20.000 habitants, capital de la Prefectura de Lassithi, a la costa nord de l'illa de Creta. Des del pla Kalikratis també és capital del municipi de Mirabelo.
És al lloc de Lato pros Kamara, el port de l'antiga ciutat de Lató. És un important centre turístic. Entre les atraccions té el museu arqueològic, el petit llac de Vulismeni d'aigua salada, l'illot d'Àgii Pantes, que no és habitat i és una reserva de la cabra salvatge de Creta o kri-kri.