OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Piragüisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1948

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1948 celebrats a la ciutat de Londres (Regne Unit) es disputaren nou proves de piragüisme, 8 en categoria masculina i 1 en categoria femenina. Aquesta fou la primera vegada en la qual les dones prengueren part en aquesta disciplina, i la competició es realitzà el 12 d'agost de 1948 al riu Tàmesi.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| C-1 1.000 metres detalls | Josef Holecek | Douglas Bennett | Robert Boutigny |
| C-1 10.000 metres detalls | František Čapek | Frank Havens | Norman Lane |
| C-2 1.000 metres detalls | TxecoslovàquiaJan Brzak-Felix Bohumil Kudrna | Estats UnitsSteven Lysak Stephen Macknowski | FrançaGeorges Dransart Georges Gandil |
| C-2 10.000 metres detalls | Estats UnitsSteven Lysak Stephen Macknowski | TxecoslovàquiaVácláv Havel Jiri Pecka | FrançaGeorges Dransart Georges Gandil |
| K-1 1.000 metres detalls | Gert Fredriksson | Johan Andersen | Henri Eberhardt |
| K-1 10.000 metres detalls | Gert Fredriksson | Kurt Wires | Eivind Skabo |
| K-2 1.000 metres detalls | SuèciaHans Berglund Lennart Klingström | DinamarcaEjvind Hansen Jakob Jensen | FinlàndiaThor Axelsson Nils Björklöf |
| K-2 10.000 metres detalls | SuèciaGunnar Akerlund Hans Wetterström | NoruegaIvar Mathisen Knut Ostbye | FinlàndiaThor Axelsson Nils Björklöf |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| K-1 500 metres detalls | Karen Hoff | Alida van der Anker | Fritzi Schwingl |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Suècia | 4 | 0 | 0 | 4 |
| 2 | Txecoslovàquia | 3 | 1 | 0 | 4 |
| 3 | Dinamarca | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 3 | Estats Units | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 5 | Finlàndia | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 6 | Canadà | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 6 | Noruega | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8 | Països Baixos | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 | França | 0 | 0 | 4 | 4 |
| 10 | Àustria | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Canoe Sprint at the 1948 Summer Olympics». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Canoe Marathon at the 1948 Summer Olympics». [Consulta: 30 novembre 2024].
# Sant Martí de la Roca (Cameles)

Sant Martí de la Roca és una capella aïllada del terme comunal de Cameles, de la comarca del Rosselló, a la Catalunya Nord. És al cim de la muntanya del mateix nom de la capella, al sud del poble de Cameles, a 675 m en línia recta, amb un desnivell de 190 metres.
Tot i que la seva estructura i detalls constructius fan remuntar l'església al segle xi, no hi ha cap esment documental fins al 1259, any en què Guillem de Freixe, de Cameles, li concedí un llegat. La capella fou restaurada el 1637 pel capellà, fill de Cameles, Honorat Ciuró, qui s'hi retirà com a ermità.
Inicialment de nau única amb absis semicircular, al segle xiv hi fou afegida a migdia una nau lateral amb el seu absis també semicircular. L'original, però, presenta arcuacions llombardes sobre lesenes, mentre que l'afegit és llis.
Una imatge romànica del segle xii procedent d'aquesta església es conserva actualment a l'església parroquial de Sant Fruitós de Cameles. Asseguda damunt d'un tron de respatller semicircular, la Mare de Déu té l'Infant assegut damunt de la falda. El Nen Jesús fa el gest de beneir, mentre que la mare té la mà esquerra en acció de sostenir el nen, i la dreta com si aguantés un objecte, a l'estil de la bola que tenen altres imatges semblants. La Mare de Déu va vestida amb una túnica blava decorada amb flors, un mantell vermell i caputxa clara. El Nen, túnica vermella i mantell verdós.

## Bibliografia

* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Cameles». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
* Gavín, Josep M. «63. Sant Martí de la Roca». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3**). ISBN 84-85180-13-5.
* Ponsich, Pere. «Cameles: Sant Martí de la Roca». A: El Rosselló. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XIV). ISBN 84-7739-601-9.

## Referències

* ↑ La capella de Sant Martí de la Roca, en els ortofotomapes de l'IGN
# Francesca de Salern

Francesca de Salern, també coneguda com a Francesca Romana o simplement Francesca, (Salern, Itàlia, fl. 1320 - ?) fou una cirurgiana italiana.
Obtingué el doctorat en cirurgia el 1321 a l'escola mèdica de Salern, que era un lloc de formació per a moltes físiques femenines al segle xiv i que havia acceptat dones des dels seus inicis. El llenguatge emprat en la titulació de Francesca revela una de les raons d'aquesta política il·lustrada: "Considerant que les lleis permeten a les dones practicar la medicina, i que, des del punt de vista de la bona moral, les dones s'adapten millor al tractament del seu propi sexe, nosaltres, després d'haver rebut el jurament de la fidelitat, permetem a l'esmentada Francesca practicar aquest art de curació".

## Referències

* ↑ (Allen, Concept of Woman, 431).
* ↑ «Brooklyn Museum: Francesca of Salerno». [Consulta: 28 febrer 2018].
* ↑ Historia de la mujer en la Patología Celular
# Mark Gordon Henry

Mark Gordon Henry (12 de juny del 1971 -) més conegut al ring com Mark Henry és un lluitador professional estatunidenc que treballa a la marca SmackDown de World Wrestling Entertainment (WWE).

## Enllaços externs

* Perfil a WWE.com (anglès)
# Zbigniew de Polònia

Zbigniew (després de 1070 - 1112) era el fill primogènit il·legítim de Ladislau I Herman i Przecława. Originalment va ser destinat al clergat, i passà uns anys en el claustre de Quedlinburg (ara Saxònia-Anhalt a Alemanya).
El 1093 a Polònia els nobles comandats per Sieciech s'oposaren a Ladislau Herman al voivodat. El 1098 Zbigniew i el seu germà més jove Boleslau Wrymouth van convèncer el seu pare per desterrar Sieciech i donar-los províncies separades. Bolesław va rebre Petita Polònia, Silèsia, Lubusz i probablement Sandomierz i Lublin i Zbigniew que va rebre Gran Polònia (amb Gniezno), Cuiàvia, Łęczyca i Siradia, mentre ell es quedava Masovia i les principals ciutats com Wrocław, Kraków i Sandomierz. A la mort de Ladislau I Herman el 1102, es van crear dos estats independents que van lluitar per la supremacia fins que Zbigniew fou desterrat el 1107 per Ladislau que es convertia en únic governant i va cercar ajuda a l'emperador Enric V. El 1109 Zbigniew s'unia a la campanya de l'emperador Enric V contra Polònia, que acabava amb la victòria de Boleslau a la batalla d'Hundsfeld.
El 1112 fou enganyat per Boleslau i torna a Polònia a on poc després morí.

## Referències

* ↑ R. Grodecki, S. Zachorowski, J. Dąbrowski. Dzieje Polski średniowiecznej, vol. I (en polonès). Nakładem Krakowskiej spółki wydawniczej, 1926, p. 131-135.
* ↑ Tucker, Spencer C. A Global Chronology of Conflict: From the Ancient World to the Modern Middle East (en anglès). vol.1. ABC-CLIO, 2009, p. 252. ISBN 9781851096725.
# Sakae Kishi

Sakae Kishi (岸昌, Kishi Sakae) va ser un polític i buròcrata japonés que va exercir el càrrec de governador d'Osaka des de 1979 a 1991.

## Biografia
### Inicis

Sakae Kishi va nàixer a la prefectura d'Osaka el 22 de gener de 1922. L'any 1943 es va graduar a la facultat de dret de la Universitat Imperial de Tòquio, entrant a treballar en setembre del mateix al departament de comptabilitat de la Marina Imperial Japonesa. Temps després, el 1944 treballaria també al ministeri de l'interior. El 1968, ja després de la guerra, Kishi és nomenat cap de l'oficina del govern japonés a Okinawa, encara sota ocupació nord-americana. A l'any 1971 torna a la seua prefectura natal, Osaka, on es designat com a vicegovernador pel llavors governador Ryōichi Kuroda. De cara a les eleccions a governador de 1979, Kishi fou proposat de manera independent pel Partit Liberal Democràtic, el qual buscava un candidat sense una imatge ideològica i amb un passat buròcrata i lleial al govern.

### Governador d'Osaka (1979-1991)

Sakae Kishi va guanyar les eleccions a governador d'Osaka de 1979 per un estret marge de vots, només 120.000 front al aleshores governador, el comunista Ryōichi Kuroda. Durant el mandat de Kishi, Osaka va començar a patir un declivi econòmic i demogràfic degut a la fugida d'empreses locals cap a Tòquio atretes per l'efecte capital i a una sèrie de lleis que penalitzaven l'indústria a la regió de Kansai en benefici de la regió de Chubu. Algunes veus locals van ser crítiques amb Kishi per no tindre prou valentia per a enfrontar-se al govern central. També durant el mandat de Kishi es van produir algunes inversions i projectes públics, com la fundació de TV Osaka el 1981, única televisió exclusiva de la prefectura i participada en part pel govern prefectural i el municipi d'Osaka, o l'inici del projecte per a l'Aeroport Internacional de Kansai. El 1991, després de dotze anys de mandat, Sakae Kishi es retira, nomenant com a successor seu a les eleccions d'aquell any al fins aleshores vicegovernador Kazuo Nakagawa, qui esdevindrá governador.
El 21 de gener de 2011 Sakae Kishi mor a l'hospital d'Ibaraki amb 88 anys a causa d'una insuficiència cardíaca crònica.

## Condecoracions

* Orde del Tresor Sagrat de primera classe (1992).
* Membre de la cort de tercera classe. (a títol pòstum)
* Medalla d'honor de la república de Corea.

## Referències

* ↑ https://kunitori-jp.net/governor-osaka/
* 1 2 http://www.eonet.ne.jp/~matsumuro/21-05.htm
* ↑ 岸昌氏死去　元大阪府知事 - 47NEWS（よんななニュース）
# Lisa Bonet

Lisa Michelle Bonet (16 de novembre del 1967, San Francisco) és una actriu estatunidenca.
Coneguda com a Lisa Bonet, aquesta actriu d'ascendència afroamericana i jueva es feu molt coneguda per The Cosby Show, tot i que ja havia treballat com a actriu des dels onze anys.
El 1987 acceptà el paper d'Epiphany Proudfood a El cor de l'àngel d'Alan Parker, en la que hagueren d'eliminar algunes escenes de sexe explícit perquè el film no fos classificat com X. Més endavant posà nua per a Rolling Stone Magazine i va protagonitzar la sèrie A Different World. En el seu vintè aniversari es casà amb el cantant Lenny Kravitz, amb qui tingué una filla, Zoe Isabella Kravitz Bonet el 1989.
En aquesta època la seva professionalitat començà a lluir per la seva absència, arribava tard als rodatges, o no hi apareixia, i la van acomiadar d'A Different World. Tornà a The Cosby Show, on va seguir amb la mateixa actitud fins que també l'acomiadaren. El 1993 es divorcià de Kravitz i començà a acceptar treballs en pel·lícules que sortien directament en vídeo.
Més endavant canvià legalment el seu nom real, tot i que ha conservat l'antic nom artístic i començà a sortir amb el professor de ioga Brian Kest, amb qui va tenir un fill el 1998. Va aparèixer a Enemy of the State amb Will Smith i el 2000 a High Fidelity, el seu últim treball d'èxit.

## Filmografia

* El cor de l'àngel (1987)
* Bank Robber (1993)
* New Eden (1994)
* Dead Connection (1994)
* Enemy of the State (1998)
* High Fidelity (2000)
* The Lathe of Heaven (2002)
* Biker Boyz (2003)
* Whitepaddy (2006)
# Viatge al fons de la nit

Viatge al fons de la nit, originàriament en francès: Voyage au bout de la nuit, és la primera i més cèlebre novel·la de l'escriptor francès Louis-Ferdinand Céline, escrita el 1932.
És una narració de trets autobiogràfics que fa un ús extensiu de les el·lipsis i la hipèrbole amb un flux de patrons de parla naturals, i usant llengua vulgar i elements més erudits, influint considerablement en la literatura francesa. Està situat en el vuitè lloc del llistat Les cent livres du siècle de Le Monde i el 51è de la llista 100 Greatest Novels of All Time de The Guardian. El seu protagonista, enrolat en un moment d'estupidesa en l'exèrcit francès i fastiguejat en les trinxeres de la Primera Guerra Mundial, decideix desertar fent-se passar per boig; l'obra presenta tot un seguit de personatges pintorescs i posa èmfasi en l'absurditat de la guerra.

## Traducció al català

* Viatge al fons de la nit; trad. d'Estanislau Vidal-Folch. Ed.Proa, Barcelona, 2007. ISBN 9788484379768.

## Referències

* ↑ «Le Monde's 100 Books of the Century» (en anglès). Good Reads. [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ McCrum, Robert «The 100 greatest novels of all time: The list» (en anglès). The Guardian, 12-10-2003.
* ↑ Henri Godard, "Notice", in Céline, Romans, vol. 1 [Paris: Bibliothèque de la Pléiade, 1981], p. 1262.
# Espasens

Espasens és un veïnat del municipi de Fontcoberta que havia estat municipi independent a principis del Segle XIX. El 1846 va ser agregat, juntament amb Vilavenut, a Fontcoberta.
Al nucli d'aquest veïnat hi ha l'església romànica de Santa Caterina d'Espasens o de Fontcoberta i les restes del Castell d'Espasens. També hi destaca la casa de pagès de Can Ginebreda.

## Referències

* ↑ Burgueño, Jesús; Lasso de la Vega, Ferran. Història del Mapa Municipal de Catalunya. Barcelona: Generalitat de Catalunya, Dir. Gral. Admin. Local, 2002. ISBN 84-393-5954-3.
# Walter Korpi

Walter Korpi (Koutojärvi, 1934 - 19 de novembre de 2024) va ser un sociòleg suec. Juntament amb el politòleg i sociòleg suec Joakim Palme, van plantejar la paradoxa de la redistribució (o la paradoxa de Korpi i Palme). Aquesta paradoxa afirma que un país obtindrà més redistribució, disminuint la pobresa i la desigualtat econòmica, quan es dedueixi de tots els ciutadans per donar a tots els ciutadans que no pas seguint una lògica de Robin Hood, és a dir, transferir diners dels rics per ajudar els pobres.

## Biografia

Va entrar a la Universitat d'Estocolm l'any 1958 i es va llicenciar en filosofia a la Universitat d'Estocolm quatre anys després. També va estudiar a la Universitat de Colorado a Boulder entre els anys 1955 i 1956. De 1959 a 1964 va treballar com sociòleg al Militärpsykologiska institutet (Institut de Psicologia Militar) i entre 1965 i 1966 al Sindicat de Treballadors Metal·lúrgics de Suècia. Després va treballar com a professor associat al Departament de Sociologia a la Universitat d'Estocolm (1966-1968). Després va treballar com a professor de sociologia a la Universitat de Umeå fins 1969 fins que va tornar un altre cop a l'anterior universitat com a professor de sociologia fins a l'any 1972. Des de l'any 1972 es va esdevindre professor de política social i fins llavors ho continua essent.
Al principi, als anys 1960, Korpi quan estava al Institut de Psicologia Militar es va centrar sobretot en les actituds i el benestar a l'exèrcit. Destaca la publicació Social Pressures and Attitudes in Military Training, la tesi amb que es va presentar quan es va llicenciar l'any 1962 en sociologia. A partir dels anys 1970, es va centrar en major part en conflictes laborals i lluita de classes i, en menor mesura, recerca assistencial.

## Publicacions

Algunes de les publicacions més destacades del autor;
* The Paradox of Redistribution and Strategies of Equality: Welfare State Institutions, Inequality and Poverty in the Western Countries” (with Joakim Palme). American Sociological Review, 63 (661-687), 1998
* The Working Class in Welfare Capitalism. Work, Unions and Politics in Sweden. London: Routledge & Kegan Paul, 1978.
* Korpi, W. (1980) ‘Social Policy and Distributional Conflict in the Capitalist Democracies. A Preliminary Comparative Framework’, West European Politics, Vol. 3, No. 3, pp. 296– 316.

## Referències

* ↑ Dahl, Magnus. «Professor Walter Korpi Passes Away at 90 - Swedish Institute for Social Research» (en anglès). [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ Korpi, Walter; Palme, Joakim «The Paradox of Redistribution and Strategies of Equality: Welfare State Institutions, Inequality, and Poverty in the Western Countries». American Sociological Review, 63, 5, 10-1998, pàg. 661. DOI: 10.2307/2657333. ISSN: 0003-1224.
* ↑ Ayala, Luis «Opinión | La paradoja de la redistribución» (en castellà). El País [Madrid], 25-11-2018. ISSN: 1134-6582.
* 1 2 «Curriculum Vitae de Walter Kopri» (en anglés). Stanford Center on Poverty & Inequality, 01-04-2002. [Consulta: 26 juny 2020].
# Beatriz Larrotcha Palma

Beatriz Larrotcha Palma (Jaén, 4 de setembre de 1959 - Madrid, 3 de desembre de 2024) fou una diplomàtica espanyola i ambaixadora d'Espanya a Bèlgica des de 2018. És llicenciada en Dret i pertanyé a la carrera diplomàtica des de 1987.

## Biografia

Va ser destinada a les representacions diplomàtiques d'Algèria, Bèlgica i el Perú així com a la representació permanent d'Espanya davant la Unió Europea.
Va ser delegada del Ministeri d'Afers Exteriors al Comitè Organitzador Olímpic Barcelona'92, sotsdirectora general adjunta de Personal, subdirectora general d'Afers Patrimonials i assessora en la Inspecció General de Serveis, a l'Oficina d'Informació Diplomàtica i a la Direcció General d'Espanyols a l'Exterior i d'Assumptes consulars i Migratoris.
El 2012 va ser nomenada directora del Gabinet del Secretari d'Estat d'Afers Exteriors. Fou secretària general tècnica i Subsecretaria al Ministeri d'Afers Exteriors, Unió Europea i Cooperació.
L'octubre de 2018 fou citada a declarar per un presumpte delicte de prevaricació, en relació a una querella del també diplomàtic Miguel Ángel Vecino.

## Referències

* ↑ Farré, Sergi. «Beatriz Larrotcha, la diplomática que ordenaba el mundo» (en castellà), 06-12-2024. [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ «BEATRIZ LARROTCHA PALMA» (en castellà). Arxivat de l'original el 2018-10-17. [Consulta: 17 octubre 2018].
* ↑ «Embajadora» (en espanyol europeu). [Consulta: 17 octubre 2018].
* ↑ «Un juez investiga a la embajadora en Bélgica por un delito de prevaricación» (en castellà). Moncloa, 22-10-2018.
# Senta Aulàsia

Senta Aulàsia (en francès Sainte-Eulalie) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Craig Lahiff

Craig Lahiff (23 d'abril de 1947 - 2 de febrer de 2014) va ser un director de cinema australià. Va créixer al suburbi d'Adelaide de Somerton Park i va estudiar ciències a la Universitat d'Adelaide, després es va formar com a consultor de sistemes abans d'estudiar arts en cinema a la Universitat de Flinders. Va començar a treballar a la indústria del cinema amb equips per a pel·lícules com Sunday Too Far Away i The Fourth Wish.
Després de fer diversos curtmetratges, va dirigir Coda (1987), una pel·lícula per a televisió sobre un assassí en sèrie. L'any següent va obtenir una nominació a l'AFI pel seu primer llargmetratge Fever, que no es va estrenar als cinemes però es va vendre àmpliament en DVD i vídeo i va obtenir beneficis.
Lahiff va morir el 2 de febrer de 2014. En el moment de la seva mort, estava desenvolupant dues pel·lícules de cinema negre amb la productora habitual Helen Leake com a part d'una trilogia de cinema negre iniciada per Swerve i un biopic del general. Sir John Monash amb el col·laborador freqüent Louis Nowra. S'havia casat l'any 1976, però el matrimoni es va dissoldre. Va tenir fills bessons, Sean i Daland.

## Filmografia
### com a director

* Labyrinth (1979) – curt
* The Coming (1981) – curt
* Coda (1987)
* Fever (1989)
* Estranys (1991)
* Ebbtide (1994)
* Fugida desesperada (1997)
* Black and White (2002)
* Swerve (2011)

### Com a productor

* The Dreaming (1988)

## Referències

* ↑ David Stratton, The Avocado Plantation: Boom and Bust in the Australian Film Industry, Pan MacMillan, 1990 p242
* ↑ "Interview with Craig Lahiff", Signet, 4 August 1997 Arxivat 24 August 2013 a Wayback Machine. accessed 19 November 2012
* ↑ Mark Juddery, "Craig Lahiff: under-appreciated and talented Australian filmmaker" Sydney Morning Herald 5 March 2014 accessed 11 March 2014
* ↑ "Vale Craig Lahiff" Arxivat 3 February 2014 at Archive.is, safilm.com.au; accessed 3 February 2014.
* ↑ Don Groves,"Vale Craig Lahiff", If Magazine; accessed 3 February 2014.
# Bonagarda

Bona Guarda (en francès Bonnegarde) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 279 | 322 | 302 | 261 | 274 | 275 | 265 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Bernard Dugachard | PS |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 23 desembre 2010].
# Acastava

Acastava és un gènere extingit de trilobits de l'ordre Phacopida, del Pragià Superior. Se n'han trobat restes fòssils a Bèlgica.

## Referències

* ↑ «Rhenohercynian trilobites - Acastava page». www.ardennes-trilobites.nl. [Consulta: 7 setembre 2008].
# Harry Borrer Kirk

    Aquest autor és citat en taxonomia animal amb el nom «Kirk».
Harry Borrer Kirk (Coventry, 9 de març de 1859 – Hamilton, 15 juliol de 1948) fou un inspector escolar, biòleg i professor universitari de Nova Zelanda.
La família de Harry Borrer Kirk va arribar a Auckland el 1859, quan el pare, el botànic Thomas Kirk va ser contractat per la Universitat de Wellington. Harry va estudiar a la Universitat de Nova Zelanda. En acabar els estudis va treballar al Departament d'Educació de Nova Zelanda com a empleat i més tard com a inspector de les escoles natives per a nens i nenes maoris. Aquesta feina d'inspector li va permetre viatjar per tot el país i recollir espècimens botànics durant gairebé dues dècades.
El 1903 Kirk va aconseguir una plaça de biologia al Victòria College de Wellington —posteriorment, Universitat de Victòria— i des d'aleshores, pràcticament, va dedicar la resta de la seva vida a la universitat. Kirk va descriure i nomenar diversos taxons, com ara Lamontia zona (Kirk, 1985), una espècie d'esponja calcària característica de l'estret de Cook, a Nova Zelanda.
Kirk va morir a l'hospital de Waikato a Hamilton a causa d'una fractura de cama que no es va guarir correctament. En record seu, dos edificis de la Universitat de Victoria de Wellington van ser anomenats Kirk Building i Old Kirk Building.

## Referències

* ↑ TE AUTE AND WANGANUI SCHOOL TRUSTS (REPORT AND EVIDENCE OF THE ROYAL COMMISSION ON THE). Appendix to the Journals of the House of Representatives, 1906 Session II, G-05, page 100-101
* ↑ «[one] — the college is founded | NZETC».
* ↑ «Transactions and Proceedings of the Royal Society of New Zealand [electronic resource]». [Consulta: 22 octubre 2014].
* ↑ «Harry Borrer Kirk». [Consulta: 22 octubre 2014].
* ↑ Kirk, H. B. (1895). Further contributions to a knowledge of New Zealand sponges. Transactions of the New Zealand Institute, 27, 287–292.
* ↑ Tuatara: Journal of the Biological Society, 1, 3, 9-1948 [Consulta: 1r desembre 2020].
* ↑ http://www.victoria.ac.nz/about/victorias-story/history/campus-plaques/victoria-campus-plaques.pdf

## Enllaços externs

* «Harry Borrer Kirk» | Wikispecies (en anglès). [Consulta: 2 març 2021].
# Andrea Verni

Andrea Verni (Roma, 1765 - Parma, agost 1822) fou un baix italià.
Va debutar a l'òpera al voltant de 1790. De 1800 a 1816, va cantar a La Scala de Milà, on va cantar Don Magnifico a la Ventafocs de Stefano Pavesi Agattina de 1814. També va actuar com a Don Magnifico, en l'estrena de La Cenerentola de Gioachino Rossini el 25 de gener de 1817 a Roma. No va ser l'únic cantant en la seva família, el seu cosí Pietro Verni va crear Gilberto en l'estrena d'Enrico di Borgogna de Donizetti.

## Referències

* ↑ Programa de La Cenerentola. Viena: Wiener Staatsoper, 26 de gener de 2013.