OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chicago blues

El Chicago blues és un tipus de música blues que es va desenvolupar a Chicago, a l'afegir guitarres amplificades, bateria, piano, baix i, en algunes ocasions, saxofon al Delta blues bàsic de guitarres i harmònica. Aquest estil és el resultat, principalment, de la gran migració afroamericana de treballadors pobres del sud dels Estats Units a les ciutats industrials del nord del país, com per exemple, Chicago, durant la primera meitat del segle xx.
El Chicago blues té un repertori de notes musicals més ampli que l'escala estàndard de blues de sis notes; generalment s'afegeixen notes de l'escala major aconseguint així un efecte "jazzero" al mateix temps que es mantenen les característiques essencials del blues. Aquest efecte, el d'afegir notes a una altra escala, no és tan comú ni té tant importància en altres estils, com el Texas blues, en el que s'acostuma a usar "terceres" i "sisenes" majors.
Una altra característica important del Chicago blues és la presència d'una gran quantitat d'acords "novens" dominants, així com la presència de notes "novenes" a les escales.

## Intèrprets més rellevants

| Big Maceo Merriweather Big Walter Horton Blue Plate Special Bo Diddley Bonnie Lee Boston Blackie Buddy Guy Charlie Musselwhite Carey Bell Charlie Love Siegel-Schwall_Band David "Honeyboy" Edwards Detroit Junior Dion Payton Earl Hooker Elmore James Erwin Helfer | Fenton Robinson Freddie King Harry Binford Homesick James Hound Dog Taylor Howlin' Wolf Hubert Sumlin J. B. Lenoir James Cotton Jimmy Dawkins Jimmy Johnson Jimmy Rogers John Brim Johnny Shines J. T. Brown Junior Wells | Kansas Joe McCoy Koko Taylor Kokomo Arnold Little Walter Lonnie Brooks Lovie Lee Luther Allison Lurrie Bell Magic Sam Magic Slim Mathías Ramírez Mighty Joe Young Mike Bloomfield Muddy Waters Otis Rush Otis Spann Papa Charlie McCoy | Paul Butterfield Pinetop Perkins R.P. Michaels Robert Lee McCollum Robert Lockwood Jr. Ronnie Baker Brooks Robert Johnson Scrapper Blackwell Snooky Pryor Son Seals Sonny Boy Williamson Sunnyland Slim Vince Agwada Wayne Baker Brooks Willie Dixon Willie Kent |

## Enllaços externs

* Chicago Blues Playlist Arxivat 2008-06-02 a Wayback Machine.
* France Jean Baptiste Arxivat 2021-02-10 a Wayback Machine.
* Lliçons i exemples de Chicago blues Arxivat 2007-01-17 a Wayback Machine.
* Windy City Blues, emissora de ràdio per internet Arxivat 2015-08-31 a Wayback Machine.
# Rogan

Rogan (en ucraïnès i en rus Рогань) és una vila de la província de Khàrkiv, Ucraïna. El 2021 tenia 3.355 habitants.

## Referències

* ↑ «Про утворення та ліквідацію районів. Постанова Верховної Ради України № 807-ІХ.» (en ucraïnès). , 18-07-2020.
* ↑ «Нові райони: карти + склад» (en ucraïnès). Міністерство розвитку громад та територій України.
# Pol López

Pol López (Barcelona, 1984) és un actor de teatre i cinema català.

## Trajectòria

El 2010 va fundar juntament amb els seus companys de l'Institut del Teatre, Aleix Aguilà, Júlia Barceló i Pau Vinyals, la Companyia Solitària, amb qui ha dirigit les obres Nòmades (2012) i Quietud salvatge (2014), a partir de Terra baixa. També en teatre ha protagonitzat El curiós incident del gos a mitjanit, Esperant Godot de Samuel Beckett, Crim i càstig de Fiódor Dostoievski i Hedda Gabler d'Henrik Ibsen, entre d'altres.
L'any 2022 va protagonitzar la pel·lícula Suro que li va valer el Gaudí al millor protagonista masculí. El 2024 va protagonitzar El misantrop en el paper d'Alceste.

## Referències

* ↑ «Punts de vista: L'actor Pol López». RTVE Play, 18-09-2017. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ «Pol López ('Nos vemos en otra vida'): 'Trashorras tenía ganas de intervenir, sin ver que la consecuencia era el peor atentado en suelo europeo'» (en castellà), 10-03-2024. [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ «Pol López» (en castellà). Mesala. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ Puntí, Toni. «Tria33 - Entrevista Pol López». TV3, 26-05-2016. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ «Esperem Godot amb Nao Albet i Pol López». Betevé, 12-12-2019. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ «Telenotícies - Pol López protagonitza la monumental adaptació de "Crim i càstig" al Teatre Lliure». TV3, 24-02-2022. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ «El suceso histórico que más admiro es la destilación» (en castellà). El País, 24-12-2022. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ «Vicky Luengo i Pol López, premis Gaudí a millor protagonista per "Suro"». TV3, 22-01-2023. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ «"Alcarràs" s'imposa sense sorpresa als Gaudí, amb cinc premis en les principals categories». 324.cat, 23-01-2023. [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ «‘El misantrop’ en la discográfica» (en castellà), 29-11-2024. [Consulta: 7 desembre 2024].
# Senac (Alts Pirineus)

Senac (en francès Sénac) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Hidrografia

El Lanènos, afluent de l'Arròs, travessa les terres de la ciutat.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 152 | 155 | 158 | 171 | 205 | 215 | 249 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gilbert Villacampa | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Marçalés

Marçalés (en francès Marsalès) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 146 | 144 | 169 | 204 | 204 | 204 | 218 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1992- | Jeannine Leygues | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 25 novembre 2010].
# Tesiers

Tesiers (en francès Théziers) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Municipis del Gard
# Txernígivka (Zaporíjia)

Txernígivka (en ucraïnès Чернігівка) és una vila de la província de Zaporíjia, a Ucraïna, actualment sota control de Rússia. El 2021 tenia 5.645 habitants.

## Referències

* ↑ «Белозерская громада» (en rus). Портал об'єднаних громад України.
* ↑ «Про утворення та ліквідацію районів. Постанова Верховної Ради України № 807-ІХ.» (en ucraïnès). , 18-07-2020 [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Нові райони: карти + склад» (en ucraïnès). Міністерство розвитку громад та територій України.
* ↑ «Rallies against Russian occupation army continue in the Kherson region: Bilozerka village held rally on 14 March» (en ucraïnès). Ukrayinska Pravda, 14-03-2022 [Consulta: 14 març 2022].
# Leucip (fill d'Enòmau)

Leucip (en grec antic: Λεύκιππος) va ser, segons la mitologia grega, un fill de Enòmau, fill d'Ares i rei de Pisa, que es va enamorar de la nimfa Dafne.
Leucip sabia que la nimfa desitjava la llibertat dels boscos i rebutjava el tracte amb els homes i el matrimoni, i es va empescar una estratagema. Va deixar que el seu cabell creixés (amb l'excusa de sacrificar-lo al déu Alfeu), es va fer una trena com si fos una donzella i es va posar un vestit de dona. Leucip va aconseguir de barrejar-se amb les companyes de Dafne, que sentia un gran afecte per ell sota aquella aparença. Caçaven junts, i no es separaven. Apol·lo, gelós perquè desitjava Dafne, va inspirar a les noies perquè s'anessin a banyar en una font, però Leucip no es volia despullar. Les companyes el van obligar i van descobrir l'engany, i llavors el van matar a cops de pedra i amb punyals. Altres versions diuen que els déus van fer invisible a Leucip i es va poder escapar. Quan Apol·lo va veure Dafne indefensa, es va llançar sobre ella, però la noia es va escapar i va demanar ajuda a Zeus, que la va convertir en llorer.

## Referències

* 1 2 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 125-126 i 321. ISBN 9788496061972.
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, VIII, 20, 2-3
# Viento norte

Viento norte és una pel·lícula argentina en blanc i negre dirigida per Mario Soffici sobre el seu propi guió escrit en col·laboració amb Alberto Vacarezza segons el capítol La historia de Miguelito d' Una excursión a los indios ranqueles de Lucio V. Mansilla que es va estrenar el 13 d'octubre de 1937 i que va tenir com a protagonistes a Camila Quiroga, Enrique Muiño, Elías Alippi, Ángel Magaña, Orestes Caviglia i Rosita Contreras.
En una enquesta de les 100 millors pel·lícules del cinema argentí duta a terme pel Museo del Cine Pablo Ducrós Hicken l'any 2000, la pel·lícula va aconseguir el lloc 39.

## Sinopsi

En una toldería es produeix un homicidi i un jove n'és condemnat a mort, però el seu pare, el veritable autor, assumeix la seva responsabilitat davant el comandant.

## Repartiment

* Camila Quiroga
* Enrique Muiño
* Elías Alippi
* Ángel Magaña
* Orestes Caviglia
* Rosita Contreras
* Malisa Zini
* Juan Bono
* Marino Seré
* Ada Cornaro
* José Ruzzo
* Delia Garcés
* Francisco Amor

## Comentaris

El crític Ulyses Petit de Murat va opinar: En certa manera pot qualificar-se de revelació aquesta producció de Soffici. L'altra revelació és Ángel Magaña, un jove actor de possibilitats enormes i Manrupe i Portela van escriure sobre el film::
| « | "Un dels grans clàssics gauxescos, avui una cosa revellida. Sense pintoresquismes, Soffici relata la història amb senzillesa, sinceritat i ingenuïtat. Algunes escenes -Magaña corrent espantat pel camp o el final quan Muiño es fa càrrec de la situació- encara emocionen. I la factura tècnica del film és molt bona. És la primera pel·lícula sonora de Camila Quiroga" | » |

## Referències

* ↑ «Las 100 mejores del periodo 1933-1999 del Cine Argentino». La mirada cautiva, 2000 [Consulta: 21 novembre 2022]. Arxivat 2022-11-21 a Wayback Machine.
* Manrupe, Raúl. Un diccionario de films argentinos (1930-1995) pág. 617. Buenos Aires, Editorial Corregidor, 2001. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre Viento Norte a cinenacional.com
* Viento norte a YouTube
# Bòrdas (Alts Pirineus)

Bòrdas (en francès Bordes) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 514 | 540 | 538 | 493 | 522 | 556 | 660 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1925-1945 | Alphonse Vergès |
| 1945-1971 | Jean Bazus |
| 1971-1995 | Jean Dubarry |
| 1995-2005 | Gérard Claverie Forges |
| 2005- | Jean Laporte |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana

## Enllaços externs

* (francès) Història de Bòrdas
# Sent Cassian

Sent Cassian (en francès Saint-Cassien) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 68 | 53 | 43 | 35 | 40 | 37 | 33 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-2008 | Gérard Magimel | |
| 2008- | Denis Renoux | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 25 novembre 2010].
# Bèlveser

Bèlveser (en francès Belvezet) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Gru 2, el meu dolent preferit

Gru 2, el meu dolent preferit (títol original: Despicable Me 2) és una pel·lícula estatunidenca d'animació per ordinador dirigida per Pierre Coffin i Chris Renaud. Produïda per Illumination Entertainment per a Universal Pictures es va estrenar el 5 de juny del 2013 a Austràlia, i arribà en català el 5 de juliol del mateix any. És la seqüela de Gru, el meu dolent preferit. Va rebre crítiques majoritàriament positives i va recaptar més de 970 milions de dòlars arreu del món, amb un pressupost de 76 milions de dòlars. Va estar nominada a l'Oscar a la millor pel·lícula d'animació i a la millor cançó original. Fou la tercera pel·lícula que més diners recaptà el 2013. Se n'estrenà una seqüela, Gru 3, el meu dolent preferit el 30 de juny del 2017.

## Argument

Ara que l'incansable i emprenedor Gru ha deixat enrere una vida dedicada a les malifetes per a criar la Margo, l'Edith i l'Agnes, té molt de temps lliure. No obstant això, una organització mundial secreta dedicada a la lluita contra el mal es posa en contacte amb ell.

## Doblatge

| Personatge | Veu original en anglès | Doblatge al català |
| Gru | Steve Carell | Pep Anton Muñoz |
| Lucy Wilde | Kristen Wiig | Marta Barbará |
| Eduardo | Benjamin Bratt | Albert Mieza |
| Margo | Miranda Cosgrove | Paula Ribó |
| Dr. Nefario | Russell Brand | (desconegut) |
| Floyd Aguilasan | Ken Jeong | Eduard Doncos |
| Silas Culpotent | Steve Googan | Amadeu Aguado |
| Antonio | Moises Arias | Marcel Navarro |
| Jillian | Nasim Pedrad | Roser Aldabó |
| Shannon | Kristen Schaal | Maria Moscardó |

## Referències

* 1 2 Fitxa de doblatge al català
* ↑ «Divendres, s'estrenen en català 'Els fills de la mitjanit' i 'Gru 2, el meu dolent preferit'». Generalitat de Catalunya, 04-07-2013 [Consulta: 1r febrer 2019].
# G 9-40 b

G 9-40 b és un exoplaneta subneptú que té un període orbital de 5,7 dies. L'estrella amfitriona és una nana vermella situada 91 anys llum (28 parsecs) lluny de la Terra a la constel·lació del Cranc. El planeta va ser descobert l'any 2019. La densitat del planeta és massa baixa per a una composició rocosa, cosa que suggereix que és ric en aigua o té una atmosfera d'hidrogen important.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Caleb I. Cañas «A Sub-Neptune-sized Planet Transiting the M2.5 Dwarf G 9-40: Validation with the Habitable-zone Planet Finder». Astronomical Journal, 3, 12-02-2020, pàg. 100. DOI: 10.3847/1538-3881/AB5F15.
* ↑ Carole Ann Haswell «ExoClock Project. III. 450 New Exoplanet Ephemerides from Ground and Space Observations». The Astrophysical Journal Supplement Series, 1, 2023, pàg. 4. DOI: 10.3847/1538-4365/AC9DA4.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Vallenari, A.; Brown, A. G. A.; Prusti, T.; De Bruijne, J. H. J.; Arenou, F.; Babusiaux, C.; Biermann, M.; Creevey, O. L.; Ducourant, C. «Gaia Data Release 3. Summary of the content and survey properties» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 674, 2023, pàg. A1. arXiv: 2208.00211. Bibcode: 2023A&A...674A...1G. DOI: 10.1051/0004-6361/202243940. Registre de Gaia DR3 per a aquesta font a VizieR.
* ↑ «Exoplanet-catalog» (en anglès). Exoplanet Exploration: Planets Beyond our Solar System. [Consulta: 15 desembre 2024].
* ↑ «The Extrasolar Planet Encyclopaedia — G 9-40 b» (en anglès). Extrasolar Planets Encyclopaedia. [Consulta: 15 desembre 2024].
* ↑ Luque, R.; Nowak, G. & Hirano, T. et al. (2022), "Precise mass determination for the keystone sub-Neptune planet transiting the mid-type M dwarf G 9-40", Astronomy & Astrophysics 666: A154, DOI 10.1051/0004-6361/202244426
# Basílica del Cap del Port de Fornells

La Basílica des cap des Port de Fornells és un jaciment arqueològic corresponent a un conjunt, possiblement monàstic, de construccions i enterraments paleocristians ubicat al Port de Fornells (es Mercadal). El jaciment fou descobert el 1958 i excavat a partir de 1975, la seva datació que va des del segle v al vii i durant aquest període fou objecte de profundes transformacions. En molts aspectes es tracta d'un conjunt singular d'entre les edificacions religioses de l'època a Menorca. El recinte basilical tendeix a un quadrat de 26 mtres de costat. Té una cripta en forma de creu grega i pintures murals però no té mosaics i la ubicació de l'aula baptismal no és l'habitual.

## Bibliografia

* Amengual i Batle, Josep. Els orígens del cristianisme a les Balears, vol 1,. Mallorca: Editorial Moll, 1991, p. 311-314 (Els treballs i els dies). ISBN 84-273-0676-8.
* Les pintures murals de la Basílica paleocristiana de "es cap des Port" (Fornells, Menorca): materials i tècniques diversos autors.]
# Hita (Alts Pirineus)

Hita (en francès Hitte) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 102 | 104 | 111 | 131 | 134 | 125 | 131 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Benjamin Dubarry | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Bèlmont (Dordonya)

Bèlmont de Perigòrd (en francès Beaumont-du-Périgord) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.019 | 1.110 | 1.226 | 1.261 | 1.155 | 1.154 | 1.142 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Dominique David-Astier | |
| 2008- | Dominique Mortemousque | UMP |

## Agermanaments

* Rhinau

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 26 novembre 2010].
# Cubièira

Cubièira (en francès Cubières) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# L'esport favorit de l'home

L'esport favorit de l'home (títol original en anglès Man's Favorite Sport?) és una pel·lícula del gènere comèdia de 1964 dirigida i produïda per Howard Hawks i interpretada per Rock Hudson i Paula Prentiss. Està doblada al català.
Hawks va fer aquesta pel·lícula com un homenatge a la seva comèdia clàssica (que s'integrava dins del gènere screwball commedy) del 1938 Bringing Up Baby amb Katharine Hepburn i Cary Grant. Fins i tot va intentar comptar amb Hepburn i Grant un altre cop, però no ho va aconseguir.

## Argument

Roger Willoughby (Hudson), un expert pescador autor d'un llibre de pesca molt valorat que treballa per l'empresa d'estris de pesca Abercrombie & Fitch. Abigail Page (Prentiss) és una dona descarada i capriciosa que hi treballa com a relacions públiques. El cap de Roger Cadwalader, rep la idea de la seva directora publicitària, Abigail, d'inscriure'l en un concurs de pesca que se celebrarà en el llac Wakapoogee. Abans d'anar-hi Roger confessa a Abigail que ell no sap pescar, que sent angúnia en tocar un peix i que ni tan sols sap nedar, i admet que el seu llibre el va fer basant-se en les experiències d'altres pescadors.
Abigail fa que de totes maneres Roger participi en el concurs i els esforços per mantenir la farsa són l'ímpetu del film mentre que Roger es mostra com un inepte en la tècnica de la pesca. La comèdia té un final feliç.

## Repercussió

La pel·lícula va ser ben rebuda per la crítica nord-americana, però sense gaire entusiasme, ja que no la trobaven a l'alçada de les altres del director, però amb el pas del temps s'ha considerat com una gran obra plena d'emocions, gràcia i humor, mostrant l'antagonisme sexual i el desig
Hudson va tenir el difícil paper de fer de Cary Grant en aquesta pel·lícula però els crítics van ser benèvols amb ell
Prentiss, en canvi, va ser lloada pel seu paper de dona plena d'energia essent aquest potser el millor paper de la seva carrera. A més va ser considerada més adequada i efectiva en el seu paper que el que va tenir Katharine Hepburn a la pel·lícula del mateix director del 1938

## Referències

* ↑ «L'esport favorit de l'home». esadir.cat. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ IMDb: Man's Favorite Sport?, trivia
* ↑ McCarthy, Todd. Howard Hawks: The Grey Fox of Hollywood. Grove Press, p. 596, 602. ISBN 0-8021-1598-5.
* ↑ McBride, Joseph; Haskell, Molly. «Man's Favorite Sport? (Revisited)». A: Focus on Howard Hawks. Prentice-Hall, Inc, p. 135–138. ISBN 0-133-84289-4.
* ↑ Wood, Robin. Howard Hawks. Doubleday & Company, p. 138. ISBN 0-814-33276-5.
* ↑ Willis, Donald C. The Films of Howard Hawks. The Scarecrow Press, Inc, p. 40. ISBN 0-810-80860-9.

## Bibliografia

* Quigley Publishing Company, Inc. International Motion Picture Almanac, 71st Edition. Quigley Publishing Company, Inc, 2000. ISBN 0-900610-65-4.
* Universal Pictures, Co., Inc. Showman's Manual: Man's Favorite Sport?. Universal Pictures, Co., Inc, 1963. (Studio Pressbook).
# Isabella King

Amy Cure (Subiaco, Austràlia Occidental, 9 d'abril de 1992) és una ciclista australiana que ha destacat en la pista.

## Palmarès en pista

* 2010
** Campiona del món júnior en Persecució per equips (amb Amy Cure i Michaela Anderson)
* 2011
** Campiona d'Austràlia en Persecució per equips (amb Melissa Hoskins i Josephine Tomic)
* 2012
** Campiona d'Oceania en Persecució per equips (amb Ashlee Ankudinoff i Annette Edmondson)
** Campiona d'Austràlia en Scratch

### Resultats a la Copa del Món en pista

* 2012-2013
** 1a a la Classificació general i a la prova de Cali, en Scratch
** 1a a Cali, en Òmnium
* 2015-2016
** 1a a Cambridge, en Persecució per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# El bo, el lleig i el dolent (banda sonora)

La banda sonora de El bo, el lleig i el dolent és la sèrie de composicions musicals, obra d'Ennio Morricone publicada l'any 1966, que acompanya musicalment el Western El bo, el lleig i el dolent (The Good, the Bad and the Ugly), dirigit per Sergio Leone. L'obra es va publicar paral·lelament a l'estrena del film, i consta d'una música que es caracteritza per la inclusió del so de trets de pistola, xiulets i l'ús del iòdel. El tema principal del film evoca l'udol d'un coiot mitjançant una melodia de dues notes que és emprada pels tres protagonistes, cadascun amb el seu instrument característic (la flauta en el cas de Blondie, l'ocarina pel que fa a Angel Eyes i la veu humana en el cas de Tuco). Aquesta banda sonora és considerada per molts com una de les millors bandes sonores de la història del cinema.
Altres temes destacats de la banda sonora són la balada The Story of a Soldier (La història d'un soldat), cantada per presoners de guerra mentre Angel Eyes tortura en Tuco. El clímax de la pel·lícula, una escena de taules mexicanes (on els tres personatges estan en tensió estratègica en tant que tots tres estan en perill en el cas d'abaixar la guàrdia o fer qualsevol moviment), s'inicia amb la melodia The Ecstasy of Gold (L'èxtasi de l'or), seguida de The Triple Duel. La música té, doncs, un paper molt important en la composició del drama i l'arribada al punt àlgid del film.
El tema principal de la banda sonora va ser tot un èxit l'any 1968, apareixent a les llistes d'èxits durant més d'un any, El disc es va remasteritzar —afegint-hi 10 pistes més que a l'original— i es va tornar a publicar l'any 2004 de la mà de Capitol Records. La versió europea del disc, publicada per GDM Music l'any 2001 encara conté més música, en tant que la seva durada s'allarga fins als 59 minuts i 30 segons.

## Referències

* ↑ http://www.allmusic.com/album/r84071
* ↑ McDonald, Steven. «The Good, the Bad and the Ugly > Overview». Allmusic. [Consulta: 26 maig 2007].
* 1 2 Edwards, Mark «The good, the brave and the brilliant». The Times [Londres], 01-04-2007 [Consulta: 26 maig 2007]. Arxivat 2011-05-17 a Wayback Machine.
* ↑ «The Police, Queen, Morricone Honoured At Grammy Hall Of Fame, Uncut, 1 December 2008». Arxivat de l'original el 26 de juliol 2014. [Consulta: 8 febrer 2016].
* ↑ Yezbick, Daniel. «The Good, the Bad, and the Ugly». A: St. James Encyclopedia of Popular Culture. Gale Group, 2002 [Consulta: 23 maig 2006].
* ↑ «The Good, the Bad and the Ugly charts and awards». Allmusic. [Consulta: 26 maig 2007].
* ↑ Torikian, Messrob. «The Good, the Bad and the Ugly». SoundtrackNet. [Consulta: 26 maig 2007].