OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Naufragi

Un naufragi és l'enfonsament o destrucció d'una embarcació, normalment com a resultat de l'aparició d'una o més vies d'aigua que no poden ser reparades a temps. Aquest esdeveniment pot ser causat per factors imprevisibles o per circumstàncies deliberades. En dret marítim, les autoritats de marina han d'iniciar una investigació en el seu territori; si el naufragi ocorre en aigües estrangeres, ho fa el cònsol corresponent. El comandant ha de quedar a bord fins a perdre l'esperança de salvament i, en aquest cas, ha de salvar els documents i registres del vaixell.

## Naufragis destacats

* RMS Titanic, un transatlàntic de luxe que va acabar amb més de 1500 morts i que va inspirar diverses pel·lícules.
* L'Orient, vaixell de Napoleó.
* Armenia, vaixell-hospital soviètic enfonsat pels alemanys en 1941.
* El naufragi que dona inici a Els Viatges de Gulliver.
* MV Doña Paz, ferry que va cremar-se amb més de 4000 morts, la xifra més alta en temps de pau.
* HMS Victoria, que va enfonsar-se en xocar accidentalment amb un vaixell aliat el 1893.
* USS Maine, que va suposar l'inici de la guerra Hispano-estatunidenca.
* Andrea Gail, naufragi que va inspirar el film The Perfect Storm.
* Rainbow Warrior, de l'ONG Greenpeace.
* RMS Lusitania, nau britànica enfonsada pels alemanys amb més de 1000 morts.
* Patria, vaixell francès que transportava jueus i que va naufragar en rebre una bomba alemanya.
* Accident del Costa Concordia
* Maria Assumpta, el veler de fusta en actiu més antic del món en el moment del seu naufragi; en Dret es pren com a exemple de "negligència greu"

## Referències

* ↑ «naufragi | enciclopedia.cat». [Consulta: 16 desembre 2024].

## Vegeu també

* Escull
* Banc de sorra
Viccionari
# Saulhac

Sauliac (en francès Sauliac-sur-Célé) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 106 | 125 | 80 | 106 | 85 | 92 | 109 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | René Magne | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 24 octubre 2010].
# Kuxa Kanema: o nascimento do cinema

Kuxa Kanema: o nascimento do cinema és un documental de Moçambic de 2003 dirigit per Margarida Cardoso de l' Instituto Nacional de Cine, (INC), creat pel president Samora Machel el 1975 després de la independència de Moçambic.
En el moment de la independència, Moçambic mancava d'una xarxa nacional de televisió, de manera que un programa noticiari era l'única manera d'arribar a la població a través dels mitjans de comunicació visual. El primer acte cultural del govern del President Machel va ser l'establiment del programa noticiari setmanal Kuxa Kanema. Els noticiaris es mostren en les relativament escasses sales de cinema de Moçambic en format de 35 mm. A les zones rurals, les unitats mòbils proporcionats per la Unió Soviètica oferien els noticiaris en format de 16 mm. El govern de Machel, però, no va finançar ni fomentar la creació d'una indústria cinematogràfica dissenyada estrictament com a valor d'entreteniment.
La pel·lícula també detalla la lluita per fer funcionar l'INC: Moçambic no tenia indústria de cinema ni escoles de cinema (s'hi van traslladar instructors brasilers i cubans per oferir formació educativa). Els noticiaris resultants es van rodar en negre-en-blanc perquè la pel·lícula en color era massa cara.
La mort de Machel en un accident aeri el 1986, juntament amb atacs guerrillers llançats pels governs de l'apartheid de Sud-àfrica i Rhodèsia que van desestabilitzar Moçambic fins al punt de la guerra civil, va ajudar a matar aquest programa. Molts dels cinemes de les ciutats van ser danyats en la guerra civil, mentre que les presentacions rurals de Kuxa Kanema van ser cancel·lades a causa de la falta de pas segur pels camins rurals. Cap al final del conflicte, la televisió nacional s'havia establert i no s'havia fet cap crida per una presentació de noticiaris teatral.
Kuxa Kanema: o nascimento do cinema ofereix fragments del material que s'ha vist poques vegades en les pel·lícules de l'INC. També es veu en l'oferta del cineasta francès Jean-Luc Godard per crear una xarxa nacional de televisió independent.
Kuxa Kanema: o nascimento do cinema s'ha exhibit en festivals de cinema i ha estat llançada en DVD.

## Referències

* 1 2 «Kuxa Kanema: The Birth of Cinema». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 28 febrer 2017].
* ↑ Hall, Phil. «KUXA KANEMA: THE BIRTH OF CINEMA».
* ↑ «Kuxa Kanema The Birth of Cinema A Film by Margarida Cardoso». Arxivat de l'original el 2008-05-08. [Consulta: 28 febrer 2017].

## Vegeu també

* Estas são as armas, documental de l'INC de 1978

## Enllaços externs

* Kuxa Kanema: o nascimento do cinema a Youtube
* Leonardo Online review of the film Arxivat 2011-05-21 a Wayback Machine.
* Village Voice review of the film Arxivat 2008-06-29 a Wayback Machine.
# Chairac (Corresa)

Chirac (localment Lo borg d'a Chirac) (en francès Chirac-Bellevue) és un municipi francès situat al departament de la Corresa i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 223 | 265 | 230 | 217 | 191 | 204 | 259 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jacques Champy | |
| 2008- | Jean Brive | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net i toponímia de la Corresa.
# Vièla d'Ador

Vièla d'Ador (en francès Vielle-Adour) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 323 | 335 | 301 | 348 | 362 | 422 | 493 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Yves Piette | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Eskovina

Eskovina clava és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. És l'únic membre del gènere monotípic Eskovina.
Fou descrit per primera vegada per A. O. Kocak i M. Kemal l'any 2006,
És sinònim del gènere Oinia ( Eskov, 1984 ).

## Distribució

Es pot trobar a Rússia, Corea i la Xina.

## Referències

* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* ↑ Kocak, A. O.; Kemal, M. «On the nomenclature of some Arachnida.». Miscellaneous Papers, Centre for Entomological Studies Ankara, vol. 100, 2006, pàg. 5–6.
* 1 2 «Gen. Eskovina Kocak & Kemal, 2006». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Francesc Miralles

Francesc Miralles és el nom dels següents personatges:
* Francesc Miralles i Arnau (València, 1871 – París, 1922), ballarí amb gran anomenada a França i a Rússia, on actuà per als tsars. Dirigí l'Òpera de París
* Francesc Miralles i Bofarull (Tarragona, 1940), historiador de l'art, director de la Història de l'art català d'Edicions 62
* Francesc Miralles i Contijoch (Barcelona, 27 d'agost del 1968), escriptor i periodista. Premi Gran Angular de literatura juvenil 2002 per Un Haikú per a l'Alícia, premi Columna Jove 2006 per Interrail
* Francesc Miralles i Galaup (València, 1848 – Barcelona, 1901), pintor, deixeble de Ramon Martí i Alsina
* Francesc Miralles i Garcia, autor d'Els homes i les pedres: la pedra seca a Vilafranca (Castelló de la Plana: Diputació Provincial, 2002)
* Francesc Miralles i Mascaró (Algaida, 1978), alcalde d'Algaida pel PSOE (2007)
* Francesc Miralles i Torner (Sabadell, 1955), professor universitari, des del 2007 director de la Fundació Observatori per a la Societat de la Informació de Catalunya, autor de diversos textos.
* Francesc Miralles Borrell (Xàbia, 1988), advocat i politòleg valencià.
# Preishac (Landes)

Preishac (en francès Préchacq-les-Bains) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 465 | 471 | 452 | 428 | 462 | 462 | 583 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Élisabeth Vielle | |
| 2008- | Sabine Lacaule | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 23 desembre 2010].
# Liginhac

Liginhac (en francès Liginiac) és un municipi francès situat al departament de la Corresa i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 858 | 725 | 601 | 618 | 603 | 629 | 617 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Robert Meynie | |
| 2008- | Jean Valade | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net i toponímia de la Corresa.
# Avereda

Avereda (en francès Aubarède) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 183 | 185 | 168 | 159 | 196 | 223 | 242 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Daniel Gelle | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana també dona com a bo Aureda
# Rubén Cousillas Fuse

Rubén Cousillas Fuse (9 de maig de 1957, Argentina) és un exfutbolista que jugava de porter, i que ara treballa d'entrenador, concretament de segon entrenador, ajundant a Manuel Pellegrini des del juny de 2004, al Vila-real CF, al Reial Madrid i al Màlaga CF.

## Carrera com a futbolista

En l'etapa com a jugador va militar al San Lorenzo de Almagro amb què aconseguí l'ascens a la Primera divisió de futbol de l'Argentina l'any 1982, el Millonarios de Bogotà, club amb el qual va assolir els tres títols del país el 1987, el Nadiyó de Corrieres, a l'Argentina, el Club Atlético Vélez Sarsfield, Argentinos Juniors i Huachipato de Xile.

## Carrera com a entrenador

En la seva etapa com a entrenador, va treballar al Talleres de Córdoba i al Argentinos Juniors, passant a entrenar al filial del CA San Lorenzo de Almagro fins que va arribar Manuel Pellegrini al primer equip, i va passar a ser el seu segon entrenador. Com a ajudant de Manuel Pellegrini ha estat al San Lorenzo de Almagro, el River Plate, el Vila-real CF, al Reial Madrid CF. i al Màlaga CF. El 2013 fitxà pel Manchester City FC.

## Palmarès com a entrenador

* Ascens a Primera del Talleres de Córdoba (1996)
* Torneig Clausura amb el San Lorenzo de Almagro (2001-2002)
* Copa Mercosur amb el San Lorenzo de Almagro (2001-2002)
* Torneig Clausura amb el River Plate (2002-2003
* Copa Intertoto amb el Vila-real CF (2004)
* Semifinalista a la Lliga de Campions amb el Vila-real CF (2006)
* Subcampió de Lliga amb el Vila-real CF (2008)

## Referències

* 1 2 «Cousillas, segon de Pellegrini: "Hay que armar un equipo que dé espectáculo"» (en castellà). AS.com, 10-07-2009. [Consulta: 10 juliol 2009].
* ↑ «Ruben Cousillas Fuse». mcfc.co.uk, Manchester City Web Page. Arxivat de l'original el 27 d'abril 2016. [Consulta: 16 abril 2016].

## Enllaços externs

* «185813 Entrevista a Rubén Cousillas» (en castellà). www.elperiodicomediterraneo.com, 09-10-2005. [Consulta: 2 juny 2009].
# Jolijn van Valkengoed

Jolijn van Valkengoed (Lelystad, 26 d'agost de 1981) és una nedadora neerlandesa, especialitzada en estil braça. Actualment, s'entrena al seu poble natal amb el seu germà petit Thijs. Als 24 anys va debutar internacionalment al Campionat d'Europa de natació de 2006 a Budapest. Al Campionat d'Europa de natació de 2008 a Eindhoven va guanyar la medalla de bronze als relleus 4x100 estils. També es va qualificar pels Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 a Pequín en la mateixa modalitat. Per un petit període va ostentar el rècord nacional dels 50 metres braça.

## Referències

* ↑ «Dé nieuws en informatiesite van zwemmend Nederland» (en neerlandès). Zwemkroniek.com. [Consulta: 31 gener 2010].
# Calhac

Calhac (en francès Caillac) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.
El municipi té Calhac com a capital administrativa, i també compta amb els agregats de l'Arguelh, la Pujada, Mas Vielh i Mas de la Ròca.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 305 | 335 | 386 | 409 | 488 | 533 | 568 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | José Tillou | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 25 octubre 2010].
# Vidais

Vidais (en francès Videix) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Viena i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2007 | 2008 |
| 443 | 393 | 338 | 282 | 252 | 243 | 253 | 253 | 244 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | André Giry | |
| 2008- | Philippe Chaleix | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Mun (Alts Pirineus)

Mun (en francès Mun) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 98 | 106 | 98 | 96 | 89 | 92 | 106 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Claude Sabathe | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-01-19. [Consulta: 16 setembre 2010].
# José Elías

José Elías Pascual (Les Coves de Vinromà, 1711) va ser un cantaire de Castelló de la Plana.

## Biografia

Va néixer l'any 1711 en les Coves de Vinromà. El 23 de desembre de 1727, quan tenia setze anys, va entrar com a contralt menor de l'església de Castelló amb un sou anual de 55 lliures. L’11 de maig de 1729 va abandonar el seu càrrec.

## Referències

* ↑ Vicente., Ripollés Pérez,. Músicos castellonenses (en castellà). Sociedad Castellonense de Cultura, 1935, p. 87-89.
# Mario Mathieu

Mario Mathieu (Paraná, 19 de gener de 1917 – Paraná, 24 de novembre de 1999) va ser un ciclista argentí que combinà el ciclisme en pista amb la ruta. Del seu palmarès destaquen quatre campionats nacionals i la París-Troyes. Va participar en els Jocs Olímpics de 1948 en les proves de ruta i contrarellotge per equips.

## Palmarès en ruta

* 1935
** Campió de l'Argentina en ruta
** 1r a la Doble Bragado
* 1936
** 1r a la Doble Bragado
* 1937
** Campió de l'Argentina en ruta
* 1938
** Campió de l'Argentina en ruta
** 1r a la Doble Bragado
* 1940
** 1r a la Doble Bragado
* 1942
** Campió de l'Argentina en ruta
** 1r a la Doble Bragado
* 1948
** 1r a la París-Troyes

## Palmarès en pista

* 1943
** 1r als Sis dies de Buenos Aires (amb Remigio Saavedra)
* 1945
** 1r als Sis dies de Buenos Aires (amb Remigio Saavedra)

## Referències

* ↑ «Olympedia – Mario Mathieu». [Consulta: 16 desembre 2024].
* ↑ Factory, Troop Software. «Mario Mathieu | Fundación Konex» (en castellà). [Consulta: 16 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Alfons Tusell Alonso

Alfons Tusell Alonso (Barcelona, 11 d'abril de 1906 – Barcelona, 23 de febrer de 1960) fou un waterpolista i nedador català que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà la competició de waterpolo. Aquest fou el debut de la selecció espanyola en uns Jocs, en els quals finalitzà en una meritòria setena posició.
Membre del CN Barcelona, en el seu palmarès destaquen dos Campionats d'Espanya (1920, 1921) i cinc de Catalunya (1921 a 1925). Com a nedador destacà en la modalitat de braça. El 1918 i 1919 guanyà els campionats d'Espanya de 100 i 200 metres braça respectivament. Posteriorment, el 1925, guanyà el campionat de Catalunya de 200 metres braça i de relleus 4 × 50 metres estils.

## Referències

* ↑ «Amberes 1920, el debut olímpico de España». Real Federación Española de Natación. Arxivat de l'original el 16 de setembre 2017. [Consulta: 15 setembre 2017].
* ↑ «Alfonso Tusell Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 5 de juliol 2009. [Consulta: 16 setembre 2017].
* 1 2 «Alfons Tusell Alonso». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Pairinhac (Òlt)

Pairinhac (en francès Payrignac) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 438 | 491 | 466 | 504 | 528 | 589 | 702 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Roger Gaydou | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 27 octubre 2010].
# Cada cop més alt

Cada cop més alt (títol original en anglès: The Way Ahead) és una pel·lícula britànica dirigida per Carol Reed, estrenada el 1944. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un grup de reclutes és mobilitzat en la infanteria durant la Segona Guerra mundial. Per començar, apareixen com una banda d'incapaços, però el seu sergent i el seu tinent hi tenen confiança i en fan un equip eficaç. Una vegada en el foc de l'acció a l'Àfrica del Nord, s'adonen de les realitats de la guerra...

## Repartiment

* David Niven: el tinent Jim Perry
* Stanley Holloway: el soldat Ted Brewer
* James Donald: el soldat Lloyd
* John Laurie: el soldat Luke
* Leslie Dwyer: el soldat Sid Beck
* Hugh Burden: el soldat Bill Parsons
* Jimmy Hanley: el soldat Geoffrey Stainer
* William Hartnell: el sergent Ned Fletcher
* Reginald Tate: l'Oficial comandant
* Leo Genn: el comandant Edwards
* Peter Ustinov: Rispoli
* Trevor Howard: Oficial al vaixell (no surt als crèdits)

## Referències

* ↑ «Cada cop més alt». esadir.cat.
* ↑ «The Way Ahead». The New York Times.

## Enllaços externs

* Cada cop més alt al Screenonline del British Film Institute (anglès)
# Chamçac

Chamçac (en francès Champsac) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Viena i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 608 | 687 | 639 | 618 | 567 | 550 | 592 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean Piere Chalard | PS |
| 2008- | Guy Baudrier | ADS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Ansòst

Ansòst (en francès Ansost) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 59 | 70 | 68 | 59 | 75 | 62 | 57 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Serge Dai-pra | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# FK Riteriai

El FK Riteriai és un club de futbol lituà de la ciutat de Vilnius. fundat el 2005.

## Història

Evolució del nom:
* 2005 : FK Trakai de Trakai
* 2019 : FK Riteriai de Vilnius.

## Palmarès

* A lyga: 0
** 2 posició: (2015, 2016)
** 3 posició: (2017, 2018)

## Plantilla 2024

La relació de jugadors de la plantilla del Riteriai la temporada 2024 és la següent:
| N. | Pos. | Nac. | Jugador |
| 1 | POR | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Armantas Vitkauskas |
| 99 | POR | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Pijus Petkevičius |
| 2 | DEF | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Nojus Stankevičius |
| 7 | MIG | [[Fitxer:Flag of the Netherlands.svg|23x15px|border |alt=Països Baixos|link=Selecció de futbol dels Països Baixos|{{#if:|]] | Colin Odutayo |
| 15 | MIG | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Emil Andriuškevič |
| N. | Pos. | Nac. | Jugador |
| 16 | MIG | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Matas Ramanauskas |
| 17 | MIG | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Deimantas Rimpa |
| 19 | MIG | [[Fitxer:Flag of Lithuania.svg|23x15px|border |alt=Lituània|link=Selecció de futbol de Lituània|{{#if:|]] | Rokas Filipavičius |
| 39 | DAV | [[Fitxer:Flag of Nigeria.svg|23x15px|border |alt=Nigèria|link=Selecció de futbol de Nigèria|{{#if:|]] | Ebuka Onah |

## Entrenadors

* Edgaras Jankauskas (2014)
* Virmantas Lemežis (2014)
* Valdas Urbonas (2015 – 2016)
* Albert Ribak (2016)
* Serhij Kovaljec (2016 – 2017)
* Oleg Vasiljenko (2017 – 2018)
* Virmantas Lemežis (2018)
* José Antonio Vicuna (2018)
* Albert Ribak (2018)
* Aurelijus Skarbalius (2018 – 2019)
* Albert Rybak (2019.)
* Mindaugas Čepas (2020.)
* Miguel Moreira (2021.)
* Glenn Stahl (2022.)
* Pablo Villar (2022.)

## Referències

* ↑ http://www.fkt.lt/7373-2/ Arxivat 2018-12-21 a Wayback Machine.
* ↑ http://fkriteriai.lt/2019/07/a-skarbalius-traukiasi-is-riteriu/

## Enllaços externs

* Web oficial
# Giovanni Antonio Sogliani

Giovanni Antonio Sogliani (Florència, 1492 — Florència, 1544) va ser un pintor italià del Renaixement apreciat per la seua capacitat de representar l'esperit de la Contrareforma inserint el llenguatge figuratiu de l'època en unes personals atmosferes melancòliques. Va dedicar tota la seua vida a la pintura i treballà més de 25 anys al taller de Lorenzo di Credi, seguidor de l'estil de Leonardo da Vinci, Fra Bartolomeo i Mariotto Albertinelli.
De Giovan Antonio Sogliani ens parla Giorgio Vasari, qui el va conèixer bé i de qui diu:
| « | Fou Sogliani persona molt honesta i religiosa, i sempre es va dedicar a les seues coses sense amoïnar a cap company [...] i era d'aspecte tan fred i malencònic que semblava la mateixa malenconia [...] En la seua època esdevingué un boníssim pintor, i mostrà en totes les seues obres ésser un fidelíssim deixeble d'aquell [Lorenzo di Credi, NdT.] i imitador del seu estil [...] de naturalesa pausat i tranquil en el treball | » |
| — Giorgio Vasari, Le Vite de' più eccellenti Architetti, Pittori et Scultori Italiani, da Cimabue insino a' tempi nostri, 1550 |||
Vasari va anotar una llarga llista d'obres que Sogliani va començar però que no arribaria a concloure mai, atès que les persones que li les van encarregar no van viure prou com per veure-les realitzades; tot i que d'altres se'n cansaven dels endarreriments i acabaven per encarregar l'obra a altres pintors (entre ells el mateix Vasari).
Sogliani va pintar l'absis de la Catedral de Pisa on també va fer la Mare de Déu amb sants i La Madonna delle Grazie, començada per Andrea del Sarto.
Tot i que va viatjar molt, sobretot per França, va passar la major part de la seua vida a Florència, on és possible admirar la seua obra principal: el fresc de la visió de sant Domènec datat l'any 1536, al gran Cenacle de San Marco. La Cappella de Santa Anna, annexa a l'Ospedale Bonifacio de Florència, conservava una Concepció de la Verge de Sogliani, obra que després va ser traslladada a la galeria de l'Ospedale di Santa Maria Nuova, sempre en aquesta ciutat.
Sogliani morí als cinquanta-dos anys, després d'haver patit d'una malaltia de pròstata.