OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Takaoka

El castell Takaoka (高 岡 城, Takoaka-jō) va ser un castell japonès de Takaoka, Toyama, Japó. Va ser construït originalment el 1609 i només es va utilitzar durant uns anys abans de ser desmuntat. El lloc de les seves ruïnes és ara un parc. El castell és designat un dels 100 millors castells del Japó per la fundació japonesa de castells. Està protegit pel govern central com a lloc històric nacional.

## Història

Maeda Toshinaga, fill de Maeda Toshiie i segon dàimio del domini Kaga, es va retirar el 1605 a l'edat de 43 anys i es va traslladar del Castell Kanazawa al Castell Toyama. La raó de la seva jubilació anticipada és incerta, però una de les raons podria haver estat que volia assegurar la successió del clan Maeda convertint la posició de dàimio al seu germà petit Maeda Toshitsune, que estava casat amb la filla del shōgun Tokugawa Hidetada. El castell de Toyama es va cremar el 1609 i Toshinaga es va traslladar al Castell Uozu mentre esperava el permís del shogunat per construir un nou castell a Takaoka. El disseny del castell va ser realitzat per Takayama Ukon, que havia estat exiliat a la província de Kaga per Toyotomi Hideyoshi.
Toshinaga va desenvolupar una ciutat castellera envoltant el nou castell: no obstant això, el 1614 Toshinaga va morir a causa d'una malaltia, i el shogunat Tokugawa va proclamar la regla Ikkoku-ichijo (一 国 一 城, "Un castell per província") l'any següent, com a conseqüència es va destruir el castell.
Més tard, el clan Maeda va reconstruir el castell de Toyama com a centre administratiu de la província d'Etchū, però va mantenir el lloc del Castell Takaoka com a ubicació per a magatzems per emmagatzemar arròs fiscal per al domini Kaga.

## Actualment

Les ruïnes del castell són principalment les restes de les seves muralles de pedra. Aquestes ruïnes es troben al parc Takaoka Kojō, que es va establir el 1875 i es va convertir en un parc de la prefectura de Toyama el 1967. El parc conté un santuari sintoista, el Imizu Jinja; que és l'ichinomiya de la província d'Etchū, el museu municipal de Takaoka i un zoo. La sakura del parc és la ubicació principal de la ciutat per veure les flors de cirerer.

## Referències

* 1 2 3 "Takaoka-Castle" J Caste http://jp.jcastle.info/castle/profile/273-Takaoka-Castle Arxivat 2016-09-24 a Wayback Machine.
* ↑ «日本１００名城» (en japanese). Japan Castle Foundation. Arxivat de l'original el 28 de setembre 2022. [Consulta: 29 maig 2016].
* ↑ «国指定史跡「高岡城跡」» (en japanese). 高岡市立博物館. Takaoka Municipal Museum. [Consulta: 25 desembre 2017].
* 1 2 Takoaka - Japan Visitor http://www.japanvisitor.com/japan-city-guides/takaoka

## Bibliografia

* Schmorleitz, Morton S. Castles in Japan. Tòquio: Charles E. Tuttle Co., 1974, p. 144–145. ISBN 0-8048-1102-4.
* Motoo, Hinago. Japanese Castles. Tòquio: Kodansha, 1986, p. 200 pages. ISBN 0-87011-766-1.
* Mitchelhill, Jennifer. Castles of the Samurai: Power and Beauty. Tòquio: Kodansha, 2004, p. 112 pages. ISBN 4-7700-2954-3.
* Turnbull, Stephen. Japanese Castles 1540–1640. Osprey Publishing, 2003, p. 64 pages. ISBN 1-84176-429-9.
# Toni Sánchez Pardines

Toni Sánchez Pardines (Oriola, 1982), més conegut com a Panxo, és un cantant i raper valencià. Començà com MC rapejant en castellà en el seu primer grup Sophy Zoo amb DJ Plan B, editant l'EP Era preciso en 2009. Va ser membre del grup Orxata Sound System, amb el qual va participar en la gira europea de 2009. També formà part del col·lectiu de rap Ràdio Macramé, junt amb altres rapers de l'escena valenciana com Jordi Palau (Pa Lao), rapejant en valencià. En 2014 va formar ZOO, que va obtindre un gran èxit a les xarxes amb el primer senzill Estiu. Eixe mateix any van publicar el seu primer disc, Tempestes venen del sud. Més tard va publicar els discos Raval (2017) i Llepolies (2021). Va formar part com DJ del grup de rapcore Riot Propaganda juntament amb Los Chikos del Maiz i Habeas Corpus. És germà del també cantant Pablo Sánchez Pardines, integrant de La Raíz i Ciudad Jara.

## Referències

* ↑ «HHGroups. Sophy Zoo - Era preciso». [Consulta: 19 octubre 2022].
* ↑ «Versos Perfectos - Sophy Zoo». [Consulta: 19 octubre 2022].
* ↑ «Podcast El Contra-rider: Orxata Sound System». [Consulta: 19 octubre 2022].
* ↑ «ElNacional.cat - La cançó de l'estiu que va néixer com un himne». [Consulta: 19 octubre 2022].
* ↑ «Bandcamp - Riot Propaganda».
* ↑ «Plan B es el nuevo Dj de Riot Propaganda». [Consulta: 20 abril 2023].
# Evadne

Evadne és el nom dels següents personatges:
* Evadne (filla d'Estrímon), oceànide filla del déu-riu Estrímon, casada amb Argos, fill de Zeus.
* Evadne (filla d'Èpit), filla d'Èpit (altres genealogies n'atribueixen la paternitat a Posidó o Ares) i de Pítane. Mare d'Íam.
* Evadne (filla d'Ifis), filla d'Ifis, rei d'Argos. Mare d'Estènel.
# Galina Zíbina

Galina Zíbina (rus: Галина Ивановна Зыбина) (Sant Petersburg, 22 de gener de 1931 - Sant Petersburg, 10 d'agost de 2024) va ser una atleta i entrenadora russa especialista en tota mena de llançaments, que va competir sota bandera soviètica entre finals de la dècada de 1940 i finals de la de 1960.

## Biografia

Durant la seva carrera esportiva va prendre part en quatre edicions consecutives dels Jocs Olímpics d'Estiu: el 1952, 1956, 1960 i 1964, amb un balanç excel·lent en les proves de llançament de pes: primera el 1952, segona el 1956, setena el 1960 i tercera el 1964. A més, el 1952 fou quarta en la prova del llançament de javelina.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or i tres de bronze al Campionat d'Europa d'atletisme, entre 1950 i 1962, tres d'or i una de plata als World Student Games, una de bronze al Campionat d'Europa d'atletisme en pista coberta de 1966 i sis campionats nacionals, quatre de llançament de pes (1952 a 1955) i dos de llançament de javelina (1952 i 1957).
Entre 1952 i 1956 va establir vuit rècords mundials consecutius i 14 rècords nacionals en el llançament de pes. El 1953 fou la primera dona en superar els 16 metres (16,20 m) en aquesta prova.
En retirar-se passà a exercir d'entrenadora d'atletisme. Es va casar amb Iuri Fiodorov, comandant del creuer Aurora entre 1964 i 1985.

## Millors marques

* Llançament de javelina. 54,98 (1958)
* Llançament de pes. 17,50 metres (1964)
* Llançament de disc. 48,62 metres (1955)

## Referències

* ↑ Abrahams, Gabe. «Galina Zýbina y la gesta de las lanzadoras soviéticas – Rebelion» (en castellà), 13-12-2023. [Consulta: 12 agost 2024].
* ↑ «Скончалась одна из первых советских олимпийских чемпионок Галина Зыбина» (en rus). [Consulta: 12 agost 2024].
* 1 2 3 4 5 Galina Zíbina a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 13 maig 2020].
* ↑ Zybina Galina Ivanovna. lesgaft.spb.ru
* ↑ «Galina Zybina | Soviet athlete» (en anglès). Encyclopædia Britannica. [Consulta: 29 maig 2020].
* 1 2 Fitxa a trackfield.brinkster.net
# New Cumberland (Virgínia de l'Oest)

New Cumberland és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia de l'Oest. Segons el cens del 2000 tenia 1.099 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, New Cumberland tenia 1.099 habitants, 513 habitatges, i 286 famílies. La densitat de població era de 347,8 habitants per km².
Dels 513 habitatges en un 20,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,6% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 44,1% no eren unitats familiars. En el 39,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,1% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 26,6% de 45 a 60 i un 21% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.529 $ i la renda mediana per família de 37.589 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.625 $ mentre que les dones 20.536 $. La renda per capita de la població era de 18.109 $. Entorn del 6,2% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- New Cumberland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- New Cumberland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Els homes del triangle rosa

Els homes del triangle rosa és el llibre que, amb el pseudònim Heinz Heger, va publicar l'escriptor vienès Hans Neumann el 1972 (Die Männer mit dem rosa Winkel, ed. Merlin). El triangle rosa era el distintiu que havien de portar els deportats homosexuals als camps nazis.
El llibre relata els sis anys que Josef Kohout (Viena, 1917-1994) va passar-se primer a la presó i després als camps nazis a causa de la seva homosexualitat.
Durant els anys seixanta Josef Kohout va conèixer Hans Neumann. Kohout estava interessat a explicar el calvari que havia passat però no es considerava capacitat com a escriptor per relatar les seves dures vivències com a homosexual als camps nazis. Es va posar d'acord amb Neumann, i entre 1965 i 1967 es van reunir diferents vegades. A partir del testimoni de Kohout, Neumann va escriure el llibre. Com que Neumann el va redactar en primer persona, hi ha qui diu que el nom de Heinz Heger és un pseudònim de Josef Kohout. En el llibre en cap moment no apareix el nom del protagonista, per expressa voluntat de Kohout.
L'anonimat que en aquell moment volia Kohout estava justificat per l'assetjament que seguien patint els homosexuals a Àustria després de la guerra, aquesta era l'altra cosa que ell volia denunciar. Quan el 1971 es va despenalitzar l'homosexualitat a Àustria, Kohout va iniciar un lluita burocràtica per tal que es reconeguessin els seus drets com a perseguit durant l'ocupació d'Àustria pels nazis. El 1992 l'estat austríac li va concedir que els sis anys de captiveri comptessin de cara al pagament d'una pensió, però mai va ser realment indemnitzat per la presó, les humiliacions i tortures que va patir als camps.
El 1980 es va publicar la traducció anglesa als Estats Units i la Gran Bretanya. En castellà es va editar el 2002. No hi ha edició en català.
El llibre és considerat el testimoni personal més important de la persecució contra els homosexuals duta a terme pel règim nazi, junt amb el de Pierre Seel, Pierre Seel, deportat homosexual (1994).
Josef Kohout no va llegir el text del llibre fins que ja va estar publicat. Hi va trobar alguns errors, com ara que ell tenia 24 anys quan va ser detingut i no 22 com diu el llibre, però va dir que eren imprecisions menors sense importància, ja que els fets explicats eren els que havien passat.

## Referències

* 1 2 3 4 Nota prèvia dels editors de l'edició castellana del llibre, Los hombres del triángulo rosa: Memorias de un homosexual en los campos de concentración nazis, Amaranto Editores, 2002.
* ↑ Personalizing Nazis' Homosexual Victims
* ↑ L'article de la viquipèdia castellana confon Josef Kohout amb Heinz Heger
* ↑ Heinz Heger. Los hombres del triángulo rosa: Memorias de un homosexual en los campos de concentración nazis, Amaranto Editores, 2002
* ↑ Pierre Seel, deportado homosexual
* ↑ Pierre Seel

## Enllaços externs

* Los hombres del triángulo rosa (fragments)
# Laurs e Balanhans

Laurs e Balanhans (en francès Lau-Balagnas) és un municipi francès situat al departament dels Alts Pirineus i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 443 | 524 | 607 | 565 | 519 | 483 | 503 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Maryse Carrère | PRG |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Picris

Picris és un gènere de plantes amb flors dins la família asteràcia. Té unes 40 espècies i és propi de les regions de climatemperat del Vell Món.
Diverses espècies de lepidòpters s'alimenten d'aquestes espècies de Picris com per exemple:Diasemia reticularis. Schinia cardui s'alimenta exclusivament de P. hieracioides.

## Referències

* 1 2 Picris (TSN 38246) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
* ↑ L. B. Moore & E. Edgar. «25. Picris L., 1753». Flora of New Zealand. Volume II. Indigenous Tracheophyta - Monocotyledons except Graminae, 1970. [Consulta: 3 gener 2009].
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
# Crotalaria

Crotalaria és un gènere de plantes amb flors herbàcies i arbusts llenyosos dins la família Fabaceae (Subfamília Faboideae). A tot el món s'han descrit unes 600-700 espècies, la majoria tropicals; com a mínim a l'Àfrica n'hi ha 500 espècies. Algunes espècies són plantes ornamentals. El nom del gènere deriva del grec: κροταλον, que significa "cròtal" o "castanyola".
Algunes espècies d'aquest gènere produeixen un alcaloide tòxic que el fa servir la larva dels lepidòpters Utetheisa per protegir-se dels depredadors.

## Referències

* ↑ Thomas Eisner. For the Love of Insects. Belknap Press, 2003. ISBN 9780674018273.
# Estreptomicet

Streptomyces és el gènere més extens d'actinobacteri, un grup de bacteris gram positives de contingut GC generalment alt. Es troben predominantment en sòls i en la vegetació descomposta i la major part produeix espores (també denominades conidis) en els extrems de les hifes aèries. Es distingeixen per l'olor de «terra humida» que desprenen, resultat de la producció d'un metabòlit volàtil, la geosmina.
Les espècies del gènere Streptomyces es caracteritzen per posseir un metabolisme secundari (rutes metabòliques no requerides per a la supervivència) complex. Produeixen nombrosos antibiòtics d'ús clínic com estreptomicina, àcid clavulànic, neomicina, cloranfenicol, etc. El Streptomyces és rarament patògen, encara que pot produir infeccions en humans, tals com micetoma per S. somaliensis i S. sudanensis. En les plantes, S. caviscabies i S. scabies ocasionen crostes.
# Aquel famoso Remington

Aquel famoso Remington és una pel·lícula mexicana estrenada el 23 de juliol de 1982, interpretada i dirigida per Gustavo Alatriste.

## Argument

Narra la història de "Don Rodolfo", sobrenomenat "El Remington", especialista en assassinats polítics. Va ser un famós pistoler faldiller sense escrúpols dels anys 1930, i pinxo a sou del govern d'aquell llavors, que mor tràgicament en un duel contra un militar que el perseguia des de temps enrere pels seus assassinats polítics, on els dos contendents es maten entre si quan coincideixen en una cantina.
El veritable nom de "El Remington" era Rodolfo Álvarez del Castillo y Rojas i va ser cunyat de María Félix, "La Doña". El Remington va ser un pistoler a sou al servei del Govern d'aquell llavors.

## Repartiment

El repartiment de la pel·lícula és el següent:
* Ana Luisa Peluffo
* Sonia Infante
* Blanca Guerra
* Julissa
* Arlette Pacheco
* Noe Murayama
* Jorge Martínez de Hoyos
* Antonio Medellín
* Jorge Victoria
* Araceli Aguilar

## Referències

* ↑ Gustavo Alatriste Arxivat 2024-03-04 a Wayback Machine. a correcamara.com
* ↑ Aquel famoso Remington Arxivat 2021-01-19 a Wayback Machine. a expresocharro.mx

## Enllaços externs

* Aquel famoso Remington a YouTube
# Trachycarpus

Trachycarpus és un gènere de palmeres amb 10 espècies. És nadiu d'Àsia, des de l'Himàlaia al l'est de la Xina. Són palmeres amb fulles en forma de ventall o palmada. Totes les espècies són dioiques.

## Cultiu i usos

L'espècie cultivada més comuna és Trachycarpus fortunei, una palmera força resistent al fred que és cultivada amb èxit en llocs tan al nord com Escòcia i sud-oest de Noruega, sud i sud-oest d'Islàndia, extrem sud-oest d'Utah, costa de Nova Jersey i sud d'Alaska. La forma nana es coneix com a Trachycarpus wagnerianus. Trachycarpus takil (la palmera Kumaon) és similar a T. fortunei, i probablement menys tolerant al fred. Altres espècies cultivades menys comunes són T. geminisectus, T. princeps, T. latisectus, T. martianus, T. nanus i T. oreophilus. T. martianus i T. latisectus no toleren el fred tant com T. fortunei, T. takil o T. wagnerianus. T. geminisectus, T. princeps i T. oreophilus són rares en cultiu.
Les fibres del tronc de Trachycarpus fortunei es cullen a la Xina i altres llocs per fer cordes i altres objectes basts però resistents.
Les espècies de Trachycarpus són aliment de les larves de lepidòpters com Paysandisia archon (registrat en T. fortunei).

## Referències i enllaços externs

* ↑ H.A. Wendland in J. Gay, Bulletin de la Société Botanique de France 8:429. 1863(?) ("1861")
* Beccari, O. (1931). Asiatic Palms - Corypheae (ed. U. Martelli). Ann. Roy. Bot. Gard. (Calcutta) 13: 1-356.
* Kimnach, M. (1977). The Species of Trachycarpus. Principes 21: 155-160.
* Meerow, A. W. (2005). Betrock's Cold Hardy Palms. Betrock Information Systems, Inc., Hollywood, Florida.
* WCSP, World checklist of Palms: Trachycarpus Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine..
* Flora of China: Trachycarpus species list.
* Flora of Nepal: Trachycarpus species list.
* PACSOA: Trachycarpus Arxivat 2008-08-01 a Wayback Machine..
* The Genus Trachycarpus from Palm & Cycad Societies of Florida.
* Scanpalm - Trachycarpus cultivation in Scandinavia Arxivat 2006-02-16 a Wayback Machine..
# Desmanella

Desmanella és un gènere de tàlpid extint de la subfamília dels uropsilins. A diferència dels uropsilins actuals, que estan concentrats a l'Àsia oriental, Desmanella era un animal molt estès per Euràsia durant el Miocè-Pliocè. S'han trobat restes de l'espècie D. dubia als Països Catalans.

## Referències

* ↑ «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-05-27. [Consulta: 29 desembre 2011].
* ↑ García-Alix, A., Furió, M., Minwer-Barakat, R., Martín-Suárez, E. i Freudenthal, M. «Environmental control on the biogeographical distribution of Desmanella (Soricomorpha, Mammalia) in the Miocene of the Iberian Peninsula» (en anglès). Palaeontology, 54, 2011, pàg. 753–762. DOI: 10.1111/j.1475-4983.2011.01062.x.
* ↑ Michaux, J. «Découverte d'une faune de petits mammifères dans le Pliocène continental de la vallée de la Canterrane (Roussillon); ses conséquences stratigraphiques» (en francès). Bulletin de la Société géologique de France, 18, 1, 1976, pàg. 165-170.

## Enllaços externs

* La Conca de Granada, el refugi del sud per Desmanella Arxivat 2012-09-02 a Wayback Machine. al web de l'Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont
# Becklespinax

Becklespinax és un gènere representat per una sola espècie de dinosaures teròpodes al·losauroïdeu que vivío al començament del període Cretaci, fa 130 milions d'anys en el Barremiano d'Europa. Basat en un espècimen tipus de tres vèrtebres amb altes espines trobades en 1884 en Sussex, Anglaterra pel caçador de fòssils Samuel H. Beckles. S'estima que va haver de mesurar prop de 8 metres de llarg i un pes d'1,5 tones.
La seva classificació ha estat difícil assignar-la. Les vèrtebres foren originalment assumides com un enllaç amb algunes dents de terópodo i el resultat va nomenar Altispinax dunkeri, una espècie de la superfamilia Megalosauroidea. Després aquest enllaç es va mostrar injustificat, i es va identificar que les vèrtebres pertanyien a una nova espècie d'acrocantosaure, A. altispinax. Però en 1991 va ser reasignada a un nou gènere de sinraptòrid, Becklespinax per George Olshevsky, en honor de la seva descobridor S. H. Beckles i l'espècie tipus B. altispinax.
# Yangchuanosaure

El yangchuanosaure (Yangchuanosaurus, 'rèptil de Yang-chuan') és un gènere de dinosaures teròpodes sinraptòrids, que visqueren en el Juràssic superior (fa aproximadament 156 milions d'anys, en l'Oxfordià), en el que avui és la província xinesa de Sichuan, en la Formació Shangshaximiao.

## Descripció

Els yangchuanosaures feien uns 7 m de llarg amb un crani de 0,80 m. En el rostre i morro tenien gran quantitat de rugositats i banyes, com els ceratosaures. Posseïen una llarga cua que feia la meitat de la longitud total del cos. Presentaven un disseny bàsic del cos més primitiu que el dels al·losàurids. Els yangchuanosaures, igual que altres teròpodes tals com el Sinraptor, representen el graó previ en l'evolució dels al·losaures.
Els yangchuanosaures visqueren a les regions que formen avui Xina i Mongòlia. Van ser un dels grans carnívors del seu temps. Compartien el territori amb sauròpodes com els mamentxisaures i els omeisaures.
# Arcius

Arcius és un gènere de plesiadapiformes que visqueren durant l'Eocè inferior. Juntament amb els altres membres del seu ordre, Arcius era un parent proper dels primats i lèmurs voladors d'avui en dia. Se n'han trobat restes fòssils a Europa, incloent-hi restes a Àger (la Noguera). A data de juny del 2018, es coneixien cinc espècies d'aquest gènere.

## Referències

* ↑ «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-05-27. [Consulta: 14 març 2012].
* ↑ «Un primat o un lèmur volador?». Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont, 14-03-2012. Arxivat de l'original el 2013-04-17. [Consulta: 14 març 2012].
# Gnomonia

Gnomonia és un gènere de fongs dins la família Gnomoniaceae. Aquest gènere conté unes 60 espècies

## Algunes espècies

* Gnomonia caryae
* Gnomonia comari
* Gnomonia dispora
* Gnomonia iliau
* Gnomonia leptostyla
* Gnomonia nerviseda
* Gnomonia rubi
* Gnomonia vulgaris
Gloeosporium és la forma asexual del gènere de fongs Gnomonia que són patògens de les plantes en les quals provoquen la malaltia que en general es coneix com a antracnosi. El lloc de la infecció, els tipus de símptomes (en general necrosi de les fulles que pot arribar a la defoliació) i signes i la severitat de la malaltia d'antracnosi varia segons les espècies i segons els anys. Cada espècie de Gnomonia/Gloesporium és específica per cada gènere de plantes hoste.

## Notes i referències

* ↑ Cesati V, De Notaris G. «Schema di classificazione degle sferiacei italici aschigeri piu' o meno appartenenti al genere Sphaeria nell'antico significato attribuitoglide Persono» (en italian). Commentario della Società Crittogamologica Italiana, 1, 4, 1863, pàg. 177–420.
* ↑ Lumbsch TH, Huhndorf SM. «Outline of Ascomycota – 2007». Myconet. The Field Museum, Department of Botany, Chicago, USA, 13, desembre 2007, pàg. 1–58. Arxivat de l'original el 2009-03-18 [Consulta: 23 març 2012]. Arxivat 2009-03-18 a Wayback Machine.
* ↑ Kirk PM, Cannon PF, Minter DW, Stalpers JA.. Dictionary of the Fungi. 10th ed. Wallingford: CABI, 2008, p. 288. ISBN 0-85199-826-7.
* Stack i Conway Gloesporium and Gnomonia leaf Diseases

## Enllaços externs

* Index Fungorum
* USDA ARS Fungal DatabaseArxivat 2007-08-20 a Wayback Machine.
# Cistecephalus

Cistecephalus és un gènere extint de teràpsids de la família dels cistecefàlids que va viure fa 260 milions d'anys en el període Permià. Va ser un de primers gèneres de dicinodonts a ser designats per Richard Owen el 1876.

## Característiques

El cap era aplanada i en forma de tascó, el cos curt, i les extremitats anteriors molt fortes, tènia similituds en l'estructura de les extremitats anteriors amb les dels mamífers excavadors moderns. La seva longitud no superava els 33 cm.

## Distribució

Se n'han trobat restes fòssils a Sud-àfrica, Zàmbia i l'Índia.

## Referències

* ↑ Palmer, D. The Marshall Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Animals. Londres: Marshall Editions, 1999, p. 190. ISBN 1-84028-152-9.

## Bibliografia

* Mallam, John; Parker, Steve. James Pickering. Enciclopedia de los dinosaurios y otras criaturas prehistóricas. Version en español hecha por Andres Martínez. Barcelona: Parragon, p. 32. ISBN 9781405433754.
* King, Gillian M., 1990, the Dicynodonts: A Study in Palaeobiology, Chapman and Hall, Londres i Nova York
* Nasterlack, Tobias, Canoville, Aurore, and Chinsamy Anusuya, 2012. New Insights Into The Biology Of The Permian Genus Cistecephalus (Therapsida, Dicynodontia), Journal of Vertebrate Paleontology 32:6, 1396-1410.