OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Montcaub (Pirineus Atlàntics)

Montcauv (en francès Moncaup) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 488 | 617 | 745 | 829 | 732 | 824 | 837 | 754 | 755 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 764 | 690 | 650 | 653 | 617 | 614 | 607 | 661 | 603 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 514 | 513 | 454 | 394 | 337 | 312 | 295 | 270 | 232 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 239 | 192 | 164 | 165 | 177 | 144 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Raymond Lansaman | |
| 2008- | Gabriel Hugues | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-01-18. [Consulta: 4 desembre 2010].
# Cimacorba

Cimacorba (en francès Simacourbe) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 506 | 503 | 553 | 613 | 586 | 575 | 618 | 580 | 565 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 557 | 484 | 486 | 490 | 536 | 519 | 481 | 467 | 464 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 428 | 445 | 426 | 372 | 348 | 347 | 362 | 310 | 301 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 244 | 260 | 225 | 234 | 303 | 342 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Michel Chantre | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Montclar (Pirineus Atlàntics)

Montclar (en francès Moncla) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 307 | 318 | 363 | 305 | 315 | 344 | 355 | 332 | 297 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 300 | 332 | 306 | 263 | 266 | 259 | 229 | 226 | 194 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 194 | 179 | 200 | 185 | 167 | 165 | 169 | 149 | 133 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 120 | 115 | 112 | 91 | 107 | 101 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Henri Benquet | |
| 2008- | Jean-Paul Lahore | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-01-18. [Consulta: 5 desembre 2010].
# Descanse en piezas

Descanse en piezas (estrenada en anglès com Rest in pieces) és una pel·lícula coproducció hispano-estatunidenca, dirigida el 1987 pel director espanyol José Ramón Larraz i protagonitzada per actors estatunidencs.

## Argument

Hellen i Bon són un jove matrimoni estatunidenc que viatja a Espanya per a fer-se càrrec d'una herència consistent en una urbanització de vuit xalets que pertanyia a una tia seva, que es va suïcidar. Quan arriben, veuen que les casa estan habitades per uns personatges sinistres, que resulten ser morts vivents i que els fan la vida impossible.

## Repartiment

* Scott Thompson Baker - Bob Hewitt
* Lorin Jean Vail - Helen Hewitt
* Dorothy Malone - Catherine Boyle
* Jack Taylor - David Hume
* Patty Shepard - Gertrude Stein

## Guardons

Fou candidata al Goya als millors efectes especials de 1987.

## Referències

* ↑ Descanse en piezas Arxivat 2019-08-08 a Wayback Machine. al web de José Frade
* ↑ Descanse en piezas, al web dels Premis Goya

## Enllaços externs

* Escena final de "Descanse en piezas" a Youtube
# Redortiers

Redortiers (en francès Redortiers) és un municipi francès situat al departament dels Alps de l'Alta Provença i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 503 | 443 | 514 | 485 | 519 | 517 | 500 | 453 | 519 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 465 | 412 | 380 | 364 | 321 | 291 | 282 | 251 | 231 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 221 | 204 | 214 | 150 | 124 | 124 | 136 | 120 | 86 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 104 | 101 | 85 | 73 | 71 | 68 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gérard Burcheri | |

## Referències

* ↑ Topònims occitans dels Alps de l'Alta Provença
# Lophuromys (subgènere)

Lophuromys és un subgènere del gènere Lophuromys que viu a l'oest i el centre d'Àfrica. El subgènere conté 29 espècies i representa, per tant, la gran majoria del gènere. És present a tot l'àmbit de distribució del gènere. Es diferencia de l'altre subgènere de Lophuromys, Kivumys, per tenir les potes i les orelles més curtes, la cua també més curta i les urpes més llargues.

## Bibliografia

* Dieterlen, F. 1987. Neue Erkenntnisse über afrikanische Bürstenhaarmäuse, Gattung Lophuromys (Muridae; Rodentia). Bonner zoologische Beiträge 38(3):183-194.
* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* Verheyen, W.N., Hulselmans, J.L.J., Dierckx, T., Mulungu, L., Leirs, H., Corti, M. & Verheyen, E. 2007. The characterization of the Kilimanjaro Lophuromys aquilus True 1892 population and the description of five new Lophuromys species (Rodentia, Muridae). Bulletin van het Koninklijk Belgisch Instituut voor Natuurwetenschappen 77:23-75.
# Les Rendez-vous d'Anna

Les Rendez-vous d'Anna és una pel·lícula dramàtica franco-germano-belga del 1978 escrita i dirigida per Chantal Akerman.

## Argument

Anne Silver, una cineasta belga, viatja per Alemanya Occidental, Bèlgica i França per promocionar la seva nova pel·lícula. Al llarg del camí, es troba amb desconeguts, amics, antics amants i familiars, tot travessant una Europa occidental aïllada i cada cop més homogènia. Entre les persones que coneix hi ha la seva pròpia mare, a qui li parla d'enamorar-se d'una dona amb qui ara només parla per telèfon. Al final, torna al seu apartament, escoltant missatges al contestador automàtic, sola com mai. Les trucades provenen de diversos amics i/o amants, que expressen frustració per la seva indisponibilitat, i també d'un gerent que vol assegurar-se que aparegui a totes les seves aparicions promocionals. L'últim missatge és de la seva amant, que es pregunta on és. L'Anna no torna a trucar a ningú.

## Repartiment

* Aurore Clément com a Anne Silver
* Jean-Pierre Cassel com a Daniel
* Magali Noël com a Ida
* Helmut Griem com a Heinrich
* Hanns Zischler com a Hans
* Lea Massari com a mare d'Anne

## Recepció crítica

La pel·lícula inicialment no va tenir una bona acollida, tot i que des de llavors ha augmentat en prestigi. Molts crítics van trobar defectes amb el que van percebre com una "reducció del radicalisme estilístic i temàtic" que es troba a la seva Jeanne Dielman, moll del Comerç, 23, 1080 Brussel·les (1975). Al lloc web de l'agregador de ressenyes Rotten Tomatoes, la pel·lícula té una puntuació d'aprovació del 67% basada en les crítiques de 6 crítics, amb una puntuació mitjana de 8/10. Va rebre el Premi André Cavens a la millor pel·lícula atorgada per la Unió de la Crítica de Cinema (UCC).

## Referències

* ↑ ; Marsh, Calum«Reframed No. 17: Chantal Akerman's 'Les Rendez-vous d'Anna' (1978)», 11-01-2012. [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ «Meetings with Anna». [Consulta: 29 octubre 2015].
* ↑ Akerman, Chantal «Les rendez-vous d'Anna» (en francès). Les Cahiers du GRIF, 23, 1978, pàg. 146. DOI: 10.3406/grif.1978.2148 [Consulta: 5 gener 2021].

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# August Gutzmer

August Gutzmer (Neustadt (Dosse), 2 de febrer de 1860 - Halle, 10 de maig de 1924) va ser un matemàtic alemany, que va ser president d'algunes comissions estatals per a la millora de l'ensenyament matemàtic i científic.

## Vida i Obra

Gutzmer va néixer prop de Schwerin però la seva família es va traslladar a Berlín quan ell tenia vuit anys. A Berlin va estudiar al Friedrichswerdersche Gymnasium fins al 1881. De 1881 a 1884 va assistir a classes de matemàtiques a la universitat de Berlin com oient. Es va graduar el 1887 a Berlin.
Va començar la seva carrera acadèmica publicant cinc articles a la revista portuguesa Jornal de Sciencias mathematicas e astronomicas (més conegut com a Teixeira's Journal) entre 1887 i 1890. El 1893 va obtenir el doctorat a la Universitat de Halle amb una dissertació sobre certes equacions diferencials parcials. Cassat en el mateix any, va deixar la docència per administrar les terres de la seva dona. El 1894 va reprendre la seva carrera acadèmica a la Universitat Tècnica de Berlín i l'any següent va obtenir l'habilitació a la universitat de Halle on va donar classes com a professor ajudant fins al 1899.
De 1899 a 1905 va ser professor titular a la universitat de Jena. El 1905 va tornar a la universitat de Halle (succeint Georg Cantor) on va romandre fins a la seva mort el 1924. Va ser rector de la universitat (1914-1915), president del Comitè Alemany per a l'Ensenyament Científic i Matemàtic (1908-1913), membre de l'Academia Leopoldina des de 1900 i el seu president des de 1921.
Gutzmer va publicar més de quaranta obres; entre elles, son especialment rellevants els seus informes sobre les activitats dels comitès d'ensenyament científic. També va escriure una història de la Societat Alemanya de Matemàtiques.

## Referències

* ↑ Klein, 2016, p. 295.
* ↑ Malonek i Kharlamova, 2010, p. 63.
* 1 2 3 Schmerling, 1998, p. Levensdaten.
* ↑ Malonek i Kharlamova, 2010, p. 64.
* ↑ Malonek i Kharlamova, 2010, p. 65.
* ↑ Malonek i Kharlamova, 2010, p. 66.
* ↑ Schmerling, 1998, p. Schriften.

## Bibliografia

* Klein, Felix. Elementary Mathematics from a Higher Standpoint (en anglès). Springer, 2016. ISBN 978-3-662-49440-0.
* Malonek, Helmuth R.; Kharlamova, Vera I. «It all began with publications in Teixeira´s Journal: some remarks on August Gutzmer» (en anglès). CIDMA - Centro de Investigação e Desenvolvimento em Matemática e Aplicações. Universidade do Minho. Centro de Matemática, 2010, pàg. 59-72.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «August Gutzmer» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Schmerling, S. «August Gutzmer (1860 - 1924)». Universitat de Halle, 1998. [Consulta: 1r setembre 2018]. (anglès)
# Valentino Gasparella

Valentino Gasparella (Isola Vicentina, 30 de juny de 1935) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1960 i 1967. Es dedicà principalment a les proves de velocitat de ciclisme en pista.
Fou com a ciclista amateur quan aconseguí els seus principals èxits esportius: dues medalles olímpiques, una d'or i una de bronze, i dos campionats del món de velocitat amateurs. El 1956, a Melbourne, guanyà la medalla d'or en la prova de persecució per equips, junt a Antonio Domenicali, Leandro Faggin i Franco Gandini. El 1960, a Roma, guanyà la medalla de bronze en la prova de velocitat individual, per darrere de Sante Gaiardoni i Leo Sterckx.

## Palmarès

* 1956
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Melbourne en persecució per equips
* 1958
** Campió del món de velocitat amateur
** 1r al Gran Premi de París en velocitat amateur
** 1r al Gran Premi de Copenhaguen, velocitat amateur
* 1959
** Campió del món de velocitat amateur
** 1r al Gran Premi de París en velocitat amateur
** 1r al Gran Premi de Copenhaguen, velocitat amateur
* 1960
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Roma en velocitat individual

## Referències

* ↑ «GASPARELLA Valentino». [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Valentino GASPARELLA» (en italià). [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Valentino Gasparella». [Consulta: 8 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Valentino Gasparella a sitiodeciclismo.net
# Brachyuromys

Brachyuromys és un gènere de rosegadors de la família dels nesòmids. Les dues espècies que formen aquest grup viuen a l'est i sud-est de Madagascar. Tenen un aspecte similar al dels arvicolins tot i no estar-hi directament relacionats. El seu pelatge espès i suau és marronós a la part dorsal, amb taques vermelles i negres, mentre que la part ventral és rogenca. El seu nom genèric, Brachyuromys, significa ‘ratolí cuacurt’. Les dades moleculars indiquen que és el tàxon germà de Nesomys.

## Referències

* ↑ Jansa, S; Goodman, S. M.; Tucker, P. K «Molecular Phylogeny and Biogeography of the Native Rodents of Madagascar (Muridae: Nesomyinae): A Test of the Single‐Origin Hypothesis» (PDF) (en anglès). Cladistics, 15, 3, 1999, pàg. 253–270.
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# La meva noia

La meva noia (títol original: My girl) és una film nord-americà dramàtic de Howard Zieff estrenada l'any 1991. Ha estat doblada al català.

## Argument

El film té lloc a Madison a l'estat de Pennsilvània, l'estiu de 1972. Vada és una xicota d'onze anys, hipocondríaca, que va perdre la seva mare en el part i que viu des d'aleshores amb el seu pare que s'ocupa de les pompes fúnebres instal·lades al subsòl de la casa. Aquesta instal·lació espanta la noia, que manté un sentiment de culpabilitat en relació a la mort de la seva mare. A Vada li fan bromes les altres noies perquè el seu millor amic, Thomas J. Sennett (Macaulay Culkin), és impopular i sobretot un noi. Les seves aventures d'estiu, del primer petó a l'últim adéu, van introduir Vada al món de l'adolescència. Els seus enllaços amb ell s'intensifiquen al llarg del film. L'arribada de Shelly com ajudant del seu pare fa a poc a poc descobrir a Vada tot el que la lliga a esdevenir una dona.

## Repartiment

* Dan Aykroyd: Harry Sultenfuss
* Jamie Lee Curtis: Shelly DeVoto
* Macaulay Culkin: Thomas J. Sennett
* Anna Chlumsky: Vada Margaret Sultenfuss
* Richard Masur: Phil Sultenfuss
* Griffin Dunne: Mr. Jake Bixler
* Ray Buktenica: Danny DeVoto
* Ann Nelson: Gramoo Sultenfuss
* Peter Michael Goetz: Dr. Welty
* Jane Hallaren: infermera Randall
* Anthony R. Jones: Arthur
* Tom Villard: Justin
* Lara Steinick: Ronda
* Kristian Truelsen: Charles
* David Caprita: Ray
* Cassi Abel: Judy

## Al voltant de la pel·lícula

* El tema My Girl va ser un tube interpretat pel grup The Temptations
* El film ha tingut una continuació, My Girl 2, dirigida pel mateix Howard Zieff i amb els mateixos actors.
* "Melodrama de tints psicològics. Entretinguda, sensible i taquillera història"

## Referències

* ↑ «La meva noia». esadir.cat.
* ↑ «My girl». The New York Times.
* ↑ Morales, Fernando «My Girl». El País.
# Cruis

Cruis (en francès Cruis) és un municipi francès situat al departament dels Alps de l'Alta Provença i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 470 | 446 | 463 | 494 | 576 | 620 | 615 | 610 | 621 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 556 | 586 | 571 | 556 | 546 | 506 | 436 | 464 | 443 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 399 | 412 | 433 | 313 | 323 | 296 | 258 | 266 | 242 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 212 | 248 | 236 | 275 | 408 | 551 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989- | Félix Moroso | Divers droite |

## Referències

* ↑ Topònims occitans dels Alps de l'Alta Provença
# El petó del vampir

El petó del vampir (títol original: Vampire's Kiss) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Robert Bierman, estrenada l'any 1989. Ha estat doblada al català. Pel·lícula dins una pel·lícula, es presencia en un moment un tall del Nosferatu de Murnau (1922) i sobretot l'escena final on el vampir mor mentre canta el gall.

## Argument

Peter Loew (Nicolas Cage) està persuadit d'haver-se convertit en vampir a causa de'una mossegada imaginària. Acaba per no distingir la realitat del somni, i creu poder curar-se aterrint Alva, l'una dels seus secretaries i tractant-se per una psicoanalista, la Dra. Glazer. Amb el temps la situació empitjora, arribarà a violar Alva i mossegar mortalment una jove en una discoteca. El germà de Alva decidirà llavors actuar com reparador d'injusticies.

## Repartiment

* Nicolas Cage: Peter Loew
* Maria Conchita Alonso: Alva Restrepo, la secretaria
* Jennifer Beals: Rachel
* Elizabeth Ashley: Dra. Glaser
* Kasi Lemmons: Jackie
* Bob Lujan: Emilio, el germà de Alva
* Jessica Lundy: Sharon
* Johnny Walker: Donald
* Boris Leskin: Fantasy Cabbie
* Michael Knowles: Andrew
* John Michael Higgins: Ed
* Jill Gatsby: La noia "vampiritzada" en la discoteca

## Premis

* 1989: Millor actor per Nicolas Cage al Festival Internacional de cinema fantàstic de Sitges

## Referències

* ↑ «El petó del vampir». esadir.cat.
* ↑ «Vampire's Kiss». The New York Times.
# Pont del Plomall

El Pont del Plomall és un pont romànic del terme d'Abella de la Conca, a la comarca del Pallars Jussà, en territori del poble de Bóixols.
Està situat al sud del poble de Bóixols, al costat nord de Cal Plomall, a migdia del Forat d'Abella. El pont, i el camí que arriba a ell, és empedrat i estret. Passa per sobre el riu Rialb, afluent per la dreta de la Noguera Pallaresa.

## Referències

* 1 2 «Patrimoni arquitectònic». [Consulta: 7 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Synaptomys

Synaptomys és un gènere de rosegadors de la família dels cricètids. Les dues espècies vivents d'aquest grup viuen al nord-est dels Estats Units i l'est del Canadà, però també se n'han trobat espècies fòssils a Europa. Els seus hàbitats naturals són els prats humits i els aiguamolls, on formen colònies d'una trentena d'individus. El nom genèric Synaptomys deriva de les paraules gregues synaptein ('unir') i mys ('ratolí').

## Referències

* 1 2 Entrada «Synaptomys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Aschizomys

Aschizomys és un subgènere de rosegadors del gènere Alticola. Les espècies d'aquest grup són endèmiques d'Àsia, on es troben a la Xina, el Kazakhstan, Mongòlia i Rússia. Les diferències morfològiques que hi ha en el si d'aquest subgènere són més significatives que en el subgènere Alticola. Aschizomys té les dents més complexes, amb facetes romes que en sobresurten. La taxonomia d'aquest grup encara no s'ha elucidat amb certesa.

## Referències

* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* ↑ Bolxakov, V. N.; Vassílieva, I. A.; Vassíliev, A. G «Morphological Disparity among Rock Voles of the Genus Alticola from Mongolia, Kazakhstan and Russia (Rodentia, Cricetidae)» (PDF) (en anglès). Erforschung biologischer Ressourcen der Mongolei, 12, 2012, pàg. 105–115.
# Megaloglossus

Megaloglossus és un gènere de ratpenats de la família dels pteropòdids. Conté dues espècies oriündes de l'Àfrica Occidental i Central. Fou considerat un tàxon monotípic fins al 2012, quan se separà M. azagnyi de M. woermanni com a conseqüència d'un detallat estudi molecular i morfològic. Les dues espècies tenen un aspecte molt similar, encara que M. azagnyi és un xic més petit.

## Referències

* ↑ Monadjem, A. Megaloglossus azagnyi. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 13 agost 2016.
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Delomys

Delomys és un gènere de rosegadors de la família dels cricètids. Les espècies d'aquest grup viuen en boscos situats a altituds de fins a 2.700 metres al sud-est del Brasil i el nord-est de l'Argentina. Són animals nocturns
Tenen una llargada de cap a gropa d'entre 10 i 15 cm, una cua d'entre 9 i 15 cm i un pes d'entre 50 i 90 g. El pèl és curt, espès i de color gris groguenc, marró o gris, mentre que la panxa és de color gris clar.

## Referències

* ↑ Entrada «Delomys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Megalomys

Megalomys és un gènere de rosegadors extints de la família dels múrids. Les espècies d'aquest grup eren una mica més grosses que les rates mesqueres, amb una llargada de cap a gropa d'aproximadament 35 cm i una cua de dimensions similars. Vivien a cinc illes del Carib: Martinica, Barbados, Barbuda, Saint Lucia i Curaçao. Mentre que M. curazensis és coneguda únicament a partir de fòssils del Plistocè, les altres quatre espècies sobrevisqueren fins a temps recents, quan foren exterminades pels humans.

## Referències

* ↑ Entrada «Megalomys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Melanomys

Melanomys és un gènere de rosegadors de la família dels cricètids. Les espècies d'aquest grup són oriündes de Centreamèrica i Sud-amèrica. Tenen el pelatge de color marró negrenc. Assoleixen una llargada de cap a gropa de 10–14 cm, una cua de 9–11 cm i un pes de 47–60 g. El nom genèric Melanomys significa ‘ratolí negre’ en llatí i es refereix al pelatge fosc d'aquests animals.

## Bibliografia

* Musser, G. G.; Carleton, M. D. «Superfamily Muroidea». A: Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, p. 894-1.531. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Psammomys

Psammomys és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Conté dues espècies oriündes d'Àfrica i l'Orient Pròxim. Les espècies d'aquest grup tenen una llargada de cap a gropa de 13-18,5 mm, la cua d'11-15 mm i un pes de 80-200 g. Viuen en hàbitats secs, com ara deserts, semideserts, herbassars, matollars i camps de blocs.

## Referències

* ↑ Ronald M. Nowak. Walker's Mammals of the World (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 1999. ISBN 0-8018-5789-9.
Espècies vivents de jerbus petits :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia  · Família: Muridae :
Tribus Ammodillini, Desmodilliscini, Gerbillurini i Taterillini :
Tribu Gerbillini :
Categoria :