# Clementine Ford

Clementine Ford (Adelaida, 1981) és una escriptora feminista, locutora i oradora pública australiana. Durant set anys escrigué per a Daily Life.

## Biografia

Ford nasqué al 1981 i passà gran part de la seva infantesa a l'Orient Mitjà, en concret a Oman, a la frontera est dels Emirats Àrabs. Als dotze anys, la seua família es traslladà a Anglaterra.
Estudià en la Universitat d'Adelaide, i hi feu un curs d'estudis de gènere. També va treballar com a editora i col·laboradora del diari estudiantil On Dit.

## Carrera professional

El 2007, començà a escriure una columna per al Sunday Mail d'Adelaide i per a Drum. Moltes de les seues columnes tractaven temes personals i alguns lectors les trobaven controvertides.
El 2014, va escriure sobre la seua indignació pels comentaris fets per Cory Bernardi, que qualificaven els defensors del dret a decidir com soldats "pro mort" de la "indústria de la mort". També escrigué un article d'opinió contra un projecte de llei victorià que canviaria les lleis d'avortament, argumentant que si els polítics realment es preocupassen per la vida de les dones i xiquetes, advocarien per un millor accés al control de la natalitat.
En el Dia Internacional per a l'eliminació de la violència masclista de 2015, Ford feu públics alguns dels missatges sexistes que havia rebut per internet. Meriton Group, patró d'un home que l'havia l'etiquetat amb un terme despectiu, investigà la denúncia de Ford i l'home fou acomiadat. Tres joves de l'Adelaide High School foren suspesos pels comentaris lascius que escrigueren sobre ella.
Al setembre del 2016, Allen & Unwin publicà el primer llibre de Ford, Fight Like a Girl. Dos anys després, en publicà el segon, Boys Will Be Boys, que se centrava en la masculinitat tòxica i el patriarcat.
Al febrer de 2020, comença un programa anomenat "Big Sister Hotline", en què parla sobre temes feministes actuals i preguntes amb convidades com Florence Given i Salma El-Werdany.

## Referències

* ↑ «The year that made me: Clementine Ford, 2007». Australian Broadcasting Corporation, 15-01-2017, p. Radio National [Consulta: 16 gener 2017].
* ↑ «Clementine Ford: ‘There’s something really toxic with the way men bond in Australia’». , 28-09-2016, p. The Guardian [Consulta: 16 gener 2017].
* ↑ Baird. «Clem Ford: Why you should fight like a girl» (en anglés). Australian Broadcasting Corporation, 27-09-2016. Arxivat de l'original el 12 de desembre de 2016. [Consulta: 16 gener 2017].
* ↑ «Clementine Ford» (en anglés). ABC News, 30-09-2010. [Consulta: 27 setembre 2016].
* ↑ «This woman is highlighting Facebook's ridiculous double standards» (en anglés), 29-03-2016. [Consulta: 27 setembre 2016].
* ↑ "Clementine Ford quits Nine newspaper column, saying she was almost fired over tweet about Prime Minister" (31 de gener de 2019), ABC. Retrieved 31 de gener de 2019.
* 1 2 Ford, Clementine. Fight Like a Girl. Melbourne: Allen & Unwin, 2016, p. 26.
* ↑ «Ford - Q + A». ABC. Arxivat de l'original el 12 de desembre de 2021.
* ↑ , 15-10-2009.
* ↑ Ford, Clementine «'Pro-choice' doesn't equal 'pro-death'». Fairfax Media, 07-01-2014, p. Daily Life [Consulta: 17 gener 2017]. Arxivat 2015-04-08 a Wayback Machine.
* ↑ Ford, Clementine «Hands off our hard-fought abortion rights». Australian Broadcasting Corporation, 09-05-2014, p. The Drum.
* ↑ Caggiano. «Man shamed for trolling Clementine Ford apologises for online attack» (en anglés), 25-06-2015. [Consulta: 27 setembre 2016].
* ↑ , 01-12-2015.
* ↑ , 26-06-2015.
* ↑ «Fight Like A Girl - Clementine Ford - 9781760292362 - Allen & Unwin - Australia». www.allenandunwin.com. [Consulta: 27 setembre 2016].
* ↑ Smith. «Clementine Ford reveals the fragility behind 'toxic masculinity' in Boys Will Be Boys» (en anglés). The Conversation, 26-09-2018. [Consulta: 16 febrer 2019].
* ↑ «Clementine Ford’s Big Sister Hotline» (en anglés). Great Australian Pods – Podcast Directory, 10-03-2020. Arxivat de l'original el 2021-01-16. [Consulta: 15 gener 2021].

## Vegeu també

* Jane Caro.