OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Universitat de Gènova

La Universitat de Gènova (en italià: Università degli Studi di Genova, o de forma més comuna Università di Genova, en llatí: Genuense Athenaeum) és una universitat fundada a Gènova l'any 1481. Té la seu al centre històric de Gènova amb subseus a diverses ciutats de la Ligúria i és l'única universitat de la regió.
Actualment té seus a Gènova, Chiavari, Savona, Pietra Ligure, Imperia i La Spezia, compta amb 11 facultats per un total de 125 cursos d'estudi de primer nivell a més de 90 d'especialització (laurea specialistica) i més de 40.000 inscrits.
Actualment es troba entre la 21 universitats estatals italianes incloses entre les 500 millors del món.

## Història

El seu origen es troba en el Collegio dei Giudici, cap a 1307. Des del 1569 va ser controlada pels jesuïtes. El 1773, per la supressió d'aquesta companyia el control de la universitat passà a la República de Gènova amb el poder de nomenar els professors i els mestres.
El 1777, es va fundar la càtedra de química adjudicant-la a Guglielmo Batt, el qual començà les obres per a fer un jardí botànic.
La Repubblica Democratica Ligure, constituïda per Napoleó Bonaparte sota elmodel francès va fer un reglament (1802) per la universitat.
El 2007 la Universitat de Gènova va arribar al primer lloc entre les italianes pel nombre d'alumnes estrangers, prop del 4,21% de tots els alumnes no italians que estudiaven en universitats italianes.

## Facultats

N'hi ha 11:
* Arquitectura: Stradone Sant'Agostino, 37 - 16123 Gènova - arch.unige.it Arxivat 2015-12-12 a Wayback Machine.
* Economia: Darsena - via Francesco Vivaldi, 5 - 16126 Gènova - economia.unige.it
* Farmàcia: Viale Benedetto XV, 3 - 16132 Gènova - farmacia.unige.it
* Jurisprudència: Via Balbi, 5 - 16126 Gènova - giuri.unige.it
* Enginyeria: Via Montallegro, 1 (Villa Cambiaso) - 16145 Gènova - ingegneria.unige.it
* Filosofia i Lletres: Via Balbi, 2 e 4 - 16126 Gènova - lettere.unige.it
* Llengua i literatura estrangeres: Piazza Santa Sabina, 2 - 16124 Gènova - lingue.unige.it
* Medicina i cirurgia: Via Leon Battista Alberti - 16132 Gènova - medicina.unige.it
* Ciències de la formació: Corso Andrea Podestà, 2 - 16128 Gènova - sdf.unige.it
* Ciències matemàtiques, físiques i naturals: Viale Benedetto XV, 3 - 16132 Gènova - scienze.unige.it
* Ciències polítiques: Via Balbi, 5 - 16126 Gènova - scpol.unige.it Arxivat 2013-01-27 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* "Storia dell'Università di Genova" di Emanuele Celesia, Lorenzo Isnardi. Forni editore, ristampa anastasica 1861-1867, 2 volumi, 882 pagine.

## Notes

* ↑ http://orientamento.studenti.unige.it/cina/ Arxivat 2013-03-05 a Wayback Machine.
* ↑ Corriere.it - Università, più fondi alle migliori, tagli per 27 atenei «sotto gli standard»
* ↑ TopUniversities.com - World Rankings: 501 ->600
* ↑ TopUniversities.com University of Genoa
* ↑ «Libri-Universitari.Com - L'Universita' Di Genova Al Primo Posto Per La Presenza Di Stranieri». Arxivat de l'original el 2015-06-26. [Consulta: 13 gener 2013].

## Enllaços externs

* Unige.it - lloc web dell'Università di Genova
# Donetes (pel·lícula de 1949)

Donetes (títol original en anglès Little Women) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Mervyn LeRoy estrenada el 1949, remake de la versió de George Cukor de 1933 i, al seu torn, adaptació de la novel·la homònima de Louisa May Alcott de 1868. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

Donetes és la història de quatre noies, Margaret (Meg), Joséphine (Jo), Elisabeth (Beth) i Amy o Amie. Viuen als Estats Units amb la seva mare i una fidel criada anomenada Hannah. Pertanyen a la classe mitjana de la societat. La història passa durant la guerra de Secessió. El seu pare, nordista, és al front.

## Repartiment

* June Allyson: Josephine "Jo" March
* Elizabeth Taylor: Amy March
* Janet Leigh: Margareth "Meg" March
* Margaret O'Brien: Elizabeth "Beth" March
* Mary Astor: Abigail "Marmee" March
* Peter Lawford: Théodore "Laurie" Laurence
* Rossano Brazzi: Friedrich Bhaer
* Lucile Watson: Tia March
* C. Aubrey Smith: Mr Laurence
* Ellen Corby: Sophie
* Leon Ames: Mr March
* Connie Gilchrist: Mme Kirke
* Harry Davenport: Doctor Barnes

## Premis i nominacions

* 1950 - Oscar a la millor direcció artística per Cedric Gibbons, Paul Groesse, Edwin B. Willis, Jack D. Moore
* 1950 - Nominació a l'Oscar a la millor fotografia per Robert Planck, Charles Schoenbaum

## Referències

* ↑ Títol de la pel·lícula en català, a Ésadir
* ↑ Fitxa de doblatge al català, a ElDoblatge

## Vegeu també

* Donetes (pel·lícula de 1933), basada en la novel·la d'Alcott, dirigida per George Cukor i interpretada per Katharine Hepburn and Joan Bennett
* Donetes (pel·lícula de 1994), basada en la novel·la d'Alcott, dirigida per Gillian Armstrong i interpretada per Susan Sarandon, Winona Ryder, Kirsten Dunst i Claire Danes
* Donetes (pel·lícula de 2019), basada en la novel·la d'Alcott, dirigida per Greta Gerwig i interpretada per Emma Watson, Laura Dern, i Meryl Streep
# Repicatalons petit

El repicatalons petit (Emberiza pusilla) és una espècie d'ocell de la família dels emberízids (Emberizidae) que habita matolls de bedolls i salzes al sotabosc de la taigà, al nord d'Escandinàvia i de Rússia europea i asiàtica. Passa l'hivern al sud de la Xina i zones limítrofes.

## Descripció

Fa entre 12 i 13,5 cm. Les parts superiors són de color marró densament estriades en fosc i les inferiors són blanques amb vetes negroses principalment al pit. El cap presenta un patró llistat, el rostre és de color castany, té bigoteres blanques i una llista pileal mitjana clara, mentre que les llistes pileals laterals, les oculars i les malars són negroses. L'anell periocular és blanc. Tots dos sexes tenen un aspecte similar.

## Distribució i hàbitat

És un ocell migratori que cria a la taigà, estenent-se per tot el nord d'Euràsia, des de l'est d'Escandinàvia fins a l'extrem nord-oriental d'Àsia i es desplaça cap al sud per passar l'hivern a la Xina meridional i regions adjacents fins l'extrem nord-oriental del subcontinent indi. Aquests ocells romanen a les àrees d'hivernada força temps, havent-se capturat espècimens a finals de març a Yunnan. A Bhutan on passa l'hivern una petita població sol trobar-se en camps agrícoles, principalment entre els 1000 i els 2000 msnm. A Europa occidental és un divagant molt poc habitual.
Sol criar en boscos oberts de coníferes, sovint amb alguns bedolls o salzes.

## Taxonomia

Descrit per primera vegada per Peter Simon Pallas l'any 1776, el repicatalons petit és una espècie monotípica, sense variacions geogràfiques en la seva extensa distribució paleàrtica.
El nom del gènere Emberiza prové de l'alemany alamànic «Embritz» un «bunting». El nom específic «pusilla» en llatí significa "molt petita".

## Referències

* ↑ «Repicatalons petit». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 19/05/2023(català)
* 1 2 Byers, Olsson i Curson, 1995, p. 154.
* ↑ Bangs, Outram. Birds of western China obtained by the Kelley-Roosevelts expedition (en anglès). v.18, no.11. Chicago, 1932, p. 343-379 (Fieldiana Zoology).
* ↑ Grimmett, Richard; Carol Inskipp, Tim Inskipp, Hem Sagar Baral. «Birds of Nepal | WorldCat.org» (en anglès). Helm, Londres, 2000. [Consulta: 19 maig 2023].
* ↑ Byers, Olsson i Curson, 1995, p. 156.
* ↑ Jobling, 2010, p. 145.
* ↑ Jobling, 2010, p. 325.

## Bibliografia

* Byers, Clive; Olsson, Urban; Curson, Jon. Buntings and Sparrows: A Guide to the Buntings and North American Sparrows and the World (en anglès). Mountfield, East Sussex, UK: Pica Press, 1995. ISBN 1-873403-19-4.
* Jobling, James A. The Helm Dictionary of Scientific Bird Names (en anglès). Londres: Christopher Helm, 2010, p. 145 i 325. ISBN 978-1-4081-2501-4..
# Pale (Cefal·lènia)

Pale (grec antic: Πάλη, llatí: Pale) fou una ciutat de Cefal·lènia, situada a la península occidental de l'illa.
Segons Ferecides, Pale es corresponia amb Dulíquion, que Homer esmenta tant a la Ilíada com a l'Odissea, opinió compartida per Pausànias però rebutjada per Estrabó. Polibi descriu Pale com una ciutat situada en un un lloc elevat i envoltat de mar per penya-segats llevat de la banda que mira a l'illa de Zacint. Afegeix que la ciutat tenia un territori fèrtil on es cultivava el blat.
200 homes de Pale van lluitar en la batalla de Platea contra els perses juntament amb gent de Lèucada i d'Anactòrion, segons diu Heròdot. Just a l'inici de la Guerra del Peloponès va ajudar a Corint en la lluita contra Corcira, fet del qual alguns sospiten que era una colònia coríntia. L'any 431 aC es va aliar amb Atenes juntament amb les altres ciutats de l'illa, diu Tucídides. Temps després la ciutat era partidària de la Lliga Etòlia contra la Lliga Aquea i va ser assetjada per Filip V de Macedònia que va ocupar la ciutat per la traïció d'un dels seus oficials. L'any 189 aC es va sotmetre als romans, dirigits per Marc Fulvi, sense lluita, i quan el mateix any els romans van ocupar Same, Pale es va convertir en la capital de l'illa. En temps d'Hadrià encara era ciutat lliure (grec antic: ἐλευθέρα καὶ αὐτόνομος).
Les seves restes (molt minses) es conserven vora la moderna vila de Lixuri. Segons William Smith, la plana on es troba la vila de Lixuri rep el nom de Pàlio (grec: Πάλιο), un topònim que conserva el nom de l'antiga ciutat, i que també seria a l'origen del nom de la península de Palikí (grec: Παλική).

## Referències

* 1 2 3 Smith, William (ed.). «Pale». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 26 juliol 2021].
# Joan Alaix Biscarri

Joan Alaix Biscarri (Falset, 2 de desembre de 1832 - Tarragona 12 de juny de 1912) va ser un sacerdot catòlic.
Va cursar estudis al Seminari Conciliar de Lleida, on el seu oncle matern, protector seu era canonge penitencier de la Seu. Va acabar els estudis al Seminari de Tarragona. L'any 1854 és ordenat sacerdot, i aquell mateix any es va llicenciar en Teologia. Destinat primer a Tàrrega i després a Montblanc, el 1858 va ser nomenat canonge de la catedral de Tarragona per l'arquebisbe Benet Vilamitjana i Vila. més endavant es va presentar a un concurs per ser nomenat rector, amb trenta-quatre anys. L'arquebisbe Francesc Fleix i Solans li va concedir la plaça de prior a Reus l'any 1866.
A Reus va dur a terme reformes per donar solemnitat a les principals funcions religioses, va impulsar la creació del Centre Catòlic, i l'any 1877 va signar els estatuts de l'entitat amb l'alcalde Antoni Pascual Vallverdú. Abans, el 1867, havia beneït l'església de la Divina Providència, de les monges Clarisses, i el 1871 la nova capella del col·legi de Maria Immaculada de les religioses Claretianes.
Va decidir una actuació, que va ser molt polèmica, a la Prioral de Sant Pere, enllosant l'església, cosa que va obligar a destruir les sepultures que davant de cada capella lateral hi tenien els gremis. Per exemple, davant de la capella del Santíssim hi havia el fossar dels Barons de Mascalbó, davant de la de sant Josep, el del gremi de fusters, davant de la de sant Eloi el dels ferrers, i així amb totes. Les làpides on hi havia gravades les insígnies dels gremis es van trencar i es van utilitzar per empedrar alguns carrers. Les fonts baptismals es van treure, per tornar-les a col·locar després, però va desaparèixer la reixa gòtica de ferro forjat que les encerclava.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs: vol. 1. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 38-39.
* ↑ Domingo Blay, Josep Maria «Cronologies dels priors de Reus». Semanario Reus, 858, 1968, pàg. 5.
* ↑ Guinart i Cavallé, R «L'església de Sant Pere». Revista del Centre de Lectura, 11, 01-07-1920, pàg. 196.
# Chalcopsitta

Chalcopsitta és un gènere d'ocells de la família dels psitàcids (Psittacidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per 3 espècies:
* lori negre (Chalcopsitta atra)
* lori bru (Chalcopsitta duivenbodei)
* lori d'espurnes (Chalcopsitta scintillata)

## Referències

* ↑ «Chalcopsitta Bonaparte, 1850» (en castellà). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ «Chalcopsitta (Chalcopsitta sp.) - Avibase». [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ «Parrots, cockatoos – IOC World Bird List». [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ «Lori negro - eBird» (en castellà). [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ «Lori Pardo - eBird» (en castellà). [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ «Lori chispeado - eBird» (en castellà). [Consulta: 22 novembre 2024].
# Encara sé què vau fer l'estiu passat

Encara sé què vau fer l'estiu passat (títol original: I Still Know What You Did Last Summer) és una pel·lícula estatunidenca-mexicana de terror de tipus slasher dirigida per Danny Cannon, estrenada l'any 1998. Ha estat doblada al català.

## Argument

El film comença en una església. Julie James (Jennifer Love Hewitt) es confessa però el sacerdot és de fet l'assassí al qual ella va escapar un any abans. L'assassí l'ataca però aquesta escena és en realitat un somni i Julie es desperta cridant.
Un any després de ser assetjada per Ben Willis, la víctima mortal d'un accident en el qual ella va estar implicada al costat dels seus amics, Julie deixa la seva ciutat natal per anar a la Universitat. Karla Wilson (Conyac Norwood), la seva nova millor amiga, guanya un matí 4 places per a un cap de setmana a les Bahames responent a una qüestió: quina és el capital de Brasil, Rio de Janeiro (l'autèntica capital és Brasília) ! Convida doncs el seu company Tyrell (Mekhi Phifer), Will - un noi enamorat de Julie - (Matthew Settle) i aquesta última. Aquí el malson torna a repetir-se.

## Repartiment

* Jennifer Love Hewitt: Julie James
* Freddie Prinze Jr.: Ray Bronson
* Brandy Norwood: Karla Wilson
* Mekhi Phifer: Tyrell
* Musa Watson: Ben Willis
* Jennifer Esposito: Nancy
* Bill Cobbs: Estes
* Matthew Settle: Will Benson
* Jeffrey Combs: M. Brooks
* John Hawkes: Dave
* Jack Black: Titus
* Ellerine Harding: Olga
* Benjamin Brown: Darick
* Red West: Paulsen
* Michael Pàg. Byrne: Thurston
* Michael Bryan French: Metge
* Dee Ann Hensel: Infermera
* Johnny Harrington: Todd
* Mark Boone Jr.: Propietari de la botiga Pawn
* Dan Priest: Professor

## Crítica

"Ni sorprèn l'aparició d'aquesta seqüela, ni molt menys sorprèn, ni atemoreix, ni estremeix, ni diverteix ni entreté. Una nova col·lecció de macos convertits en sanguinolents cadàvers"

## Referències

* ↑ «Encara sé què vau fer l'estiu passat». esadir.cat.
* ↑ «I Still Know What You Did Last Summer». The New York Times.
* ↑ Kahn, Omar «Aún sé lo que hicisteis el último verano». Cinemanía.
# Geoxus

Geoxus és un gènere de rosegadors de la família dels cricètids. Les tres espècies que formen aquest grup són oriündes dels boscos temperats i freds del sud-oest del Con Sud de Sud-amèrica. El gènere fou considerat monotípic fins al 2016, quan un estudi morfològic i molecular hi classificà les espècies G. annectens (anteriorment Pearsonomys annectens) i G. michaelseni (anteriorment sinònima de G. valdivianus.

## Referències

* ↑ Entrada «Geoxus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Teta, Pablo; Carola Cañón, Bruce D. Patterson i Ulyses F. J. Pardiñas (2016). «Phylogeny of the tribe Abrotrichini (Cricetidae, Sigmodontinae): integrating morphological and molecular evidence into a new classification». Cladistics, 32(2).
# Línia V3 de la Xarxa Ortogonal d'Autobusos de Barcelona

La Línia V3 de Transports Metropolitans de Barcelona forma part de la segona fase de la Xarxa Ortogonal d'Autobusos de la ciutat de Barcelona. Aquesta línia substitueix a l'antiga Línia 72, la qual discorria des de la Zona Franca fins al Carrer Mandri/Pg. de la Bonanova, on tornava a iniciar el seu recorregut. En direcció a la Zona Franca, aquesta línia surt de Can Caralleu, circula per l'avinguda J.V. Foix i passa per la plaça Reina Maria Cristina. Després continua per la Gran Via Carles III i el carrer Badal fins a la Ciutat de la Justícia. Des d'aquí, segueix el passeig de la Zona Franca fins a l'inici del polígon industrial de la Zona Franca, on s'acaba el recorregut.
Després, direcció a Can Caralleu fa tot el passeig de la Zona Franca fins a la Plaça Ildefons Cerdà on agafa la Rambla Badal fins a arribar a Travessera de les Corts on puja fins a la Plaça Prat de la Riba i després discorre passant per Santa Amèlia i l'Avinguda J.V.Foix fins a arribar de nou a Can Caralleu.
Enllaça mitjançant les àrees d'intercanvi amb l'H4, l'H6, l'H10, l'H12 i l'H16.

## Informació de la línia

| Prestació | Disponibilitat en la línia |
| Adaptada a | Sí |
| TMB iBus (temps d'espera) | Sí |
| Informació del temps d'espera en les parades | Sí |
| Pantalles informatives | Sí |
| Televisió dins de l'autobús | Sí, Canal MouTV |
| Línia de trànsit ràpid | Sí |
| Circula en dies festius | Sí |

## Horaris

| V3 | Primer servei | Primer servei | Darrer servei | Darrer servei |
| V3 | A: Zona Franca | A: Can Caralleu | A: Zona Franca | A: Can Caralleu |
| Feiners | 06:05 | 05:45 | 22:45 | 22:05 |
| Dissabtes | 06:05 | 06:00 | 22:45 | 22:05 |
| Festius | 08:50 | 08:00 | 22:45 | 22:05 |

## Notes

* ↑ A través d'internet amb PC, PDA, Smartphone, Tablet, etc.
* ↑ Les pantalles informatives donen a conèixer a l'usuari dins de l'autobús la propera parada i enllaços amb altres mitjans de transport, destí de la línia, alteracions del servei, etc.

## Referències

* ↑ «Barcelona's new bus network» (en anglès). TMB, 21 maig de 2015. [Consulta: 1 abril de 2016].

## Enllaços externs

* Web Oficial de la Nova Xarxa de Busos de Barcelona Arxivat 2014-01-11 a Wayback Machine.
* Pàgina de Transports Metropolitans de Barcelona
# Roger Hassenforder

Roger Hassenforder (Sausheim, 23 de juliol de 1930 - Colmar, 3 de gener de 2021) fou un ciclista francès que fou professional entre 1952 i 1965. Durant la seva carrera esportiva aconseguí una trentena de victòries, entre les que destaquen vuit etapes al Tour de França i una a la Volta a Espanya.
Va tenir una gran popularitat entre els aficionats al ciclisme per les seves extravagàncies i haver estat un gran animador de les curses en què prenia part. En retirar-se del ciclisme regentà un restaurant a Kaysersberg, Alsàcia.

## Palmarès

* 1952
** 1r del Trofeu de les Províncies franceses
* 1953
** 1r del Tour del Sud-est i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa del Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1954
** Campió de França de persecució B al juny
** Campió de França de persecució C a l'octubre
** 1r del Critèrium nacional
** 1r de la Ronda d'Aix
** 1r del Gran Premi dels Aliats a Joinville
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Oest
* 1955
** 1r del Tour de Pircardia
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1956
** 1r del Critèrium nacional
** 1r del Critèrium de l'Echo d'Oran
** Vencedor de 4 etapes al Tour de França
* 1957
** 1r a la Miniac-Morvan
** Vencedor de 2 etapes al Tour de França
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 1958
** 1r del Critèrium nacional
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Oest
** Vencedor d'una etapa del Midi Libre
* 1959
** 1r dels Boucles del Sena
** Vencedor d'una etapa al Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 1953. Abandona (10a etapa). Porta el mallot groc durant 4 dies
* 1954. Abandona (7a etapa)
* 1955. Abandona (8a etapa). Vencedor d'una etapa
* 1956. 50è de la classificació general i vencedor de 4 etapes
* 1957. Abandona (17a etapa). Vencedor de 2 etapes
* 1959. Abandona (15a etapa). Vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1957. Abandona. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ Dernières Nouvelles d'Alsace. «Colmar. Décès du cycliste Roger Hassenforder, ancienne vedette du Tour de France», 03-01-2021.
* ↑ «Roger Hassenforder, « Roger le fou », ancien maillot jaune du Tour de France, est mort», 03-01-2021.
* ↑ «HASSENFORDER Roger». [Consulta: 20 novembre 2024].
* ↑ «Palmarès de Roger Hassenforder (Fra)». [Consulta: 20 novembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Roger HASSENFORDER» (en italià). [Consulta: 20 novembre 2024].
* ↑ Le Miroir du cyclisme n°198 (pages 3 à 6).

## Enllaços externs

* Palmarès de Roger Hassenforder (francès)
# Mont Vancouver

El Mont Vancouver (en anglès Mount Vancouver) és la setena muntanya més alta del Canadà amb els seus 4.812 msnm. Es troba a les Muntanyes Saint Elias, a l'interior del Parc Nacional i Reserva Kluane. Té tres cims: el nord, el central i el sud, sent el central el més baix. El cim sud fa frontera entre el Canadà i els Estats Units i és conegut amb el nom de Good Neighbor Peak.
La muntanya va ser batejada per W. H. Dall el 1874, en record de George Vancouver, que va explorar la costa sud-est d'Alaska entre 1792 i 1794.

## Ascensions destacades

* 1949 North Buttress (cara nord-oest). Primera ascensió a la muntanya per William Hainsworth, Alan Bruce-Robertson, Bob McCarter, Noel Odell; amb Walter Wood com a suport.
* 1975 Northeast Ridge (al pic Nord). Primera ascensió per Cliff Cantor, Bab Dangel, Paul Ledoux, Rob Milne, Hal Murray, Bob Walker, John Yates i Barton DeWolf.
* 1977 West Face. Primera ascensió per John Lauchlan, John Calvert, Trevor Jones i Mike Sawyer.

## Referències

* ↑ «Mount Vancouver» (en anglès). Geographic Names Information System. U.S. Geological Survey. [Consulta: 14 desembre 2011].
* ↑ Scott, Chic. Pushing the Limits, The Story of Canadian Mountaineering. Calgary, Alberta, Canada: Rocky Mountain Books, 2000, p. 139. ISBN 0-921102-59-3.
* ↑ DeWolf, Barton «Mount Vancouver, Northeast Ridge». American Alpine Journal 1976. American Alpine Club [New York, NY, USA], 20, 50, 1976, pàg. 462–463.
* ↑ Scott, Chic. Pushing the Limits, The Story of Canadian Mountaineering. Calgary, Alberta, Canada: Rocky Mountain Books, 2000, p. 318. ISBN 0-921102-59-3.
# El pacte (pel·lícula de 2006 dirigida per Renny Harlin)

El pacte (títol original en anglès: The Covenant) és una pel·lícula estatunidenca de terror sobrenatural del 2006 dirigida per Renny Harlin i escrita per J.S. Cardone. Ha estat doblada al català.

## Argument

Els privilegis i la bellesa abunden a l'Acadèmia Spenser, un internat de Nova Anglaterra (Estats Units) destinat a l'elit dominant de la regió. Dirigida per Renny Harlin, The Covenant narra la història dels Fills d'Ipswich, quatre jvoes estudiants connectats per la seva ascendència sagrada. Com a descendents de les primeres famílies que s'establiren a la Colònia Ipswich a la dècada del 1600, aquests quatre nois tenen poders especials innats. Quan, de sobte, un cinquè descendent es trasllada a viure a la ciutat, comencen a desvelar-se certs secrets que amenacen de trencar el pacte de silenci que ha protegit llurs famílies durant segles.

## Repartiment

* Steven Strait: Caleb Danvers
* Laura Ramsey: Sarah Wenham
* Sebastian Stan: Chase Collins
* Taylor Kitsch: Pogue Parry
* Chace Crawford: Tyler Simms
* Toby Hemingway: Reid Garwin
* Jessica Lucas: Kate Tunney
* Kyle Schmid: Aaron Abbot
* Wendy Crewson: Evelyn Danvers
* Stephen McHattie: William Danvers III
* Kenneth Welsh: Provost Higgins

## Referències

* 1 2 Títol en català a Ésadir.cat
# Phataginus

Phataginus és un gènere de pangolins de la família dels mànids. El grup inclou les espècies arborícoles africanes de pangolins. Tenen un àmbit de distribució que abasta principalment l'Àfrica Occidental i Central. El seu hàbitat són els boscos. S'alimenten principalment de formigues i tèrmits. La caça intensiva ha provocat una minva important de les seves poblacions. Encara hi ha molts científics que consideren Phataginus un subgènere de Manis, però una anàlisi morfològica revelà que es tracta d'un gènere a part.

## Referències

* ↑ Gaudin, T. J.; Emry, R. J.; Wible, J. R «The Phylogeny of Living and Extinct Pangolins (Mammalia, Pholidota) and Associated Taxa: A Morphology Based Analysis» (en anglès). Journal of Mammalian Evolution, 16, 2009, pàg. 235–305. DOI: 10.1007/s10914-009-9119-9.
# Pique Dame

Pique Dame (títol original en alemany, en català La dama de piques) és una òpera en dos actes composta per Franz von Suppé sobre un llibret en alemany d'Aleksandr Puixkin, basat en La dama de piques del mateix autor. Es va estrenar el 20 de juny de 1864 al Thalia Theater de Graz.

## Referències

* ↑ Roser, Hans-Dieter (2007). Franz von Suppé: Werk und Leben, s. 258, 278. Edition Steinbauer. ISBN 3902494220