OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Corsavell

Corsavell és un poble del municipi d'Albanyà, administrativament de l'Alt Empordà però geogràficament de l'Alta Garrotxa, ubicat entre Albanyà i el petit nucli de Bassegoda.
Aquest poble és centrat a l'església de Sant Martí, d'estil romànic, a llevant del Puig de Bassegoda. Entres d'altres, hi destaquen els masos del Ginebre, el Serrat, Can Manel i Teies. També destaca, en aquest terme, l'ermita de Sant Joan de Bossols, que gaudeix d'una gran vista panoràmica.
Corsavell era un ens local independent a princips del Segle XIX, que el 1846 va ser agregat, juntament amb d'altres petits pobles veïns, al municipi de Bassegoda. Molt més endavant, el 1969, tots aquests pobles van passar a formar part del municipi d'Albanyà.

## Referències

* ↑ Carreres, Joan; Vilar, Josep. Albanyà i Bassegoda (en català). Diputació de Girona, 2018. ISBN 978-84-15808-65-7.
* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860) (en català). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
# Manuel L. Alonso

Manuel Luis Alonso és un escriptor de literatura juvenil en llengua castellana.

## Biografia

Manuel L. Alonso va nàixer el 14 d'abril de 1948 a Saragossa. Sempre va voler ser escriptor. Als dotze anys va començar a escriure i als quinze ja publicava relats de terror i de misteri a diferents revistes. Va compaginar aquesta afició amb altres ocupacions: encarregat de llibreria, executiu, crític de cinema i teatre, etc. Tanmateix, des de 1979 es dedica exclusivament a la literatura. Ha publicat al voltant de seixanta llibres de tots els gèneres (aventures, terror, humor…) i ha rebut diversos premis literaris.

## Premis

Premi Altea 1989 (Consuelo está sola en casa), Premi Jaén 1995 (Las pelirrojas traen mala suerte), Premi Protagonista Jove 1997 (L'impostor), Premi Librerio 1997 (Vacaciones peligrosas) i Premi Ala Delta 2005 (Rumbo Sur) .

## Enllaços externs

* Las pelirrojas traen mala suerte. Una proposta de lectura guiada de l'edu365.cat sobre aquesta obra de Manuel Luis Alonso. Arxivat 2010-09-01 a Wayback Machine.
# Boisseson

Boisseson (en francès Boissezon) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 559 | 633 | 572 | 509 | 398 | 390 | 384 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | René Bernard | |
| 2008- | Claude Aussillou | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Senta Anastasiá

Senta Anastasiá (en francès Sainte-Anastasie) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Mossega la bala

Mossega la bala (títol original en anglès: Bite the Bullet ) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard Brooks, estrenada el 1975. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

Colorado, començaments del segle xx. Denver organitza una carrera de cavalls a través de mil quilòmetres de planures, deserts, muntanyes amb una aposta de 2000 dòlars. L'aventura sedueix diversos competidors amb ambicions diverses.
Sam Clayton, cavaller emèrit, no comparteix tanmateix l'emulació que envolta aquesta carrera.

## Repartiment

* Gene Hackman: Sam Clayton
* Candice Bergen: Miss Jones
* James Coburn: Luke Matthews
* Ben Johnson: Mister
* Ian Bannen: Sir Harry Norfolk
* Jan-michael Vincent: Carbo
* Don Robert: Portar
* Mario Arteaga: El mexicà
* Dabney Coleman: Jack Parker
* John Mcliam: Gebhardt

## Referències

* ↑ esadir.cat. Mossega la bala. esadir.cat.
* ↑ «Bite the Bullet». The New York Times.
# Corti

Corti (en cors Corti, en francès e italià Corte) és un municipi de Còrsega, situat al centre de l'illa, al departament de l'Alta Còrsega. És la capital històrica i cultural de Còrsega.

## Geografia

Està situat al Parc Regional Natural de Còrsega, sobre una penya dominada per la ciutadella i al peu dels cims més alts de l'illa.

## Història

La ciutadella de Corti va ser construïda al segle xv pel virrei de la corona d'Aragó. Entre 1755 i 1769 va ser la seu del govern independent de Pascal Paoli i es va convertir en la capital del nacionalisme cors. Aquí es va promoure la constitució corsa, que va sorprendre l'Europa de la Il·lustració i possiblement va inspirar la constitució dels Estats Units. Poc després s'hi va fundar la Universitat de Còrsega. El 1768 hi va néixer Josep Bonaparte, futur rei d'Espanya.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 4.830 | 4.948 | 5.230 | 5.177 | 5.293 | 6.329 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Antoine Sindali | DVD |

## Llocs d'interès

Destaquen, a més de la ciutadella, convertida en símbol del nacionalisme cors:
* la plaça de Pascal Paoli, amb un gran monument al patriota cors,
* l'església de l'Anunciació, un dels edificis més antics de Corti,
* l'església de Santa Creu, del segle xviii,
* la font dels Quatre Canons, construïda el 1778 per encàrrec de Lluís XVI per proveir la guarnició local,
* el Palau Nacional, del segle xvii, residència dels governadors genovesos i després seu del parlament cors,
* la plaça del Poilu, on es troba la casa natal d'Arrighi di Casanova, general de Napoleó, i on va néixer també Josep Bonaparte.
* La Ciutadella
* El campanar de l'església de l'Anunciació
* Font al peu de la rampa de la capella de la Santa Creu
* Casa on nasqué Josep Bonaparte el 1768

## Personatges il·lustres

* Jean-Thomas Arrighi de Casanova, general de Napoleó.

## Referències

Viccionari
# Fàbriques de Ferrándiz i Carbonell

Les fàbriques de Ferrándiz i Carbonell estan situades a la plaça Ferrándiz i Carbonell sense número, a la ciutat d'Alcoi (l'Alcoià), País Valencià. Són dos edificis industrials contigus d'estil modernista valencià construïts entre els anys 1909 i 1922, que van ser projectats per l'arquitecte Vicent Pascual Pastor.

## Fàbrica de Mandos Sexuales

La fàbrica de Carbonell és obra de l'arquitecte alcoià Vicent Pascual Pastor i va ser construïda entre els anys 1909 i 1917. Estava dedicada a la fabricació de gèneres de punt. Va ser construïda a instàncies de l'industrial alcoià Enrique Carbonell Antolí.
L'edifici consta de planta baixa i tres altures, l'última d'elles afegida en la rehabilitació de l'any 2006. Posseeix una decoració austera i funcional, pròpia de l'ús industrial pel qual va ser edificada. Destaca l'elaboració en pedra de tota la façana i els nombrosos i amplis finestrals, que aporten lluminositat a l'interior. En la rematada de l'edifici es pot observar una senzilla ornamentació modernista de tipus geomètric.
L'edifici va ser rehabilitat totalment l'any 2006 per la Universitat Politècnica de València per a l'ampliació del Campus d'Alcoi amb intervenció dels arquitectes José Vicente Jornet i Francisco Picó. Sobre la teulada original es va alçar una planta addicional amb altell i façana acristalada per albergar la nova biblioteca del campus. Actualment s'imparteixen en ell diverses titulacions universitàries.

## Vegeu també

* Campus d'Alcoi

## Referències

* 1 2 3 Doménech Romá, Jorge. Modernismo en Alcoy, su contexto histórico y los oficios artesanales (en castellano). Editorial Aguaclara, 2010, p. 294. ISBN 978-84-613-8233-0.
* ↑ Ficha de la fábricas de Ferrándiz y Carbonell en Turismo de Alcoy
* ↑ La Plaza Ferrándiz y Carbonell, de la industria al saber. Artículo de Página 66, 9 de mayo de 2016.

## Bibliografia

* Jaén i Urban, Gaspar. Instituto de Cultura Juan Gil-Albert, Colegio Territorial de Arquitectos de Alicante. Guía de arquitectura de la provincia de Alicante (en castellano), 1999, p. 16. ISBN 84-7784-353-8.
# Castilhon (Vic Vilh)

Castilhon (en francès Castillon) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 182 | 180 | - | 169 | 201 | 222 | 209 | 194 | 209 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 218 | 208 | 192 | 157 | 163 | 164 | 164 | 148 | 130 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 116 | 136 | 133 | 103 | 107 | 94 | 92 | 85 | 91 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 89 | 78 | 77 | 68 | 62 | 57 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Robert Gaye | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Mon tissu préféré

Mon tissu préféré és una pel·lícula dramàtica francesa dirigida per Gaya Jiji, estrenada el 2018 i presentada al 71è Festival Internacional de Cinema de Canes a la secció Un Certain Regard l'any 2018. És la primera pel·lícula de la directora siriana exiliada a París, inspirada en els seus records personals.

## Argument

L'any 2011, a l'inici de la Guerra Civil de Síria, la història de Nahla, una jove soltera de 25 anys, que viu amb la seva mare i les seves dues germanes en un ombrívol suburbi de Damasc i que pateix el pressió per casar-se ràpidament. Està dividida entre el seu desig de llibertat i l'esperança d'abandonar el país gràcies a un matrimoni concertat amb Samir que viu als Estats Units. Però aquesta última decideix inesperadament casar-se amb la germana petita, Myriam. Aleshores, la Nahla s'acosta a la senyora Jiji, una veïna que s'ha instal·lat recentment a l'edifici, que la fascina i la confon alhora. De fet, dirigeix un bordell clandestí al seu apartament. La Nahla desafiarà les prohibicions i descobrirà el món de fantasies de la senyora Jiji.

## Repartiment

* Manal Issa : Nahla
* Ula Tabari : Mme Jiji
* Souraya Baghdadi : Salwa
* Mariah Tannoury : Myriam
* Nathalie Issa : Line
* Saad Lostan : Samir
* Wissam Fares : Salem
* Amani Ibrahim : Shrim

## Notes i referències

* ↑ «The 2018 Official Selection». Cannes, 12-04-2018. [Consulta: 12 abril 2018].
* ↑ «Cannes Lineup Includes New Films From Spike Lee, Jean-Luc Godard». Variety, 12-04-2018. [Consulta: 12 abril 2018].
* ↑ Mon tissu préféré, ressenya a la revista Mutaciones
* ↑ Mon tissu préféré Film de Gaya Jiji (Fr/All/Tur, 2018) a Télérama

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Barre (Tarn)

Barre (en francès Barre) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1841 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 | 2018 |
| 1476 | 362 | 384 | 369 | 286 | 257 | 215 | 211 | 207 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Gabriel Roulenq | |
| 2008- | Claude Aninat | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Hèctor i la recerca de la felicitat

Hèctor i la recerca de la felicitat (títol original en anglès, Hector and the Search for Happiness) és una pel·lícula de comèdia dramàtica del 2014 dirigida per Peter Chelsom i coescrita pel mateix Chelsom amb Tinker Lindsay i Maria von Heland, basada en la novel·la homònima de François Lelord. La pel·lícula és protagonitzada per Simon Pegg i Rosamund Pike. S'ha doblat al valencià per a À Punt.

## Referències

* ↑ Fleming, Mike Jr. «Relativity Acquires U.S. On 'Hector And The Search For Happiness'». deadline.com, 22-04-2014 [Consulta: 23 abril 2014].
* ↑ Tartaglione, Nancy «Simon Pegg On A 'Search For Happiness'». deadline.com, 19-05-2012 [Consulta: 9 febrer 2014].
* ↑ «Hèctor i la recerca de la felicitat». À Punt, 13-09-2023. [Consulta: 18 setembre 2023].
# Ni retirada, ni rendició

Ni retirada, ni rendició (Karaté Tiger, o No Retreat, No Surrender als Estats Units) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Corey Yuen el 1985. Ha estat doblada al català

## Repartiment

Jason és un jove karateka que s'entrena en el dojo del seu pare, a Los Angeles. Un vespre, després del entrenament, el pare de Jason rep la visita d'uns mafiosos que volen apoderar-se de la seva sala. Com que refusa, el cap dels criminals demana al seu guardaespatlles, Yvan, que li trenqui la cama, deixant-lo discapacitat de per vida.
El pare de Jason decideix llavors portar la seva família a Seattle i obrir-hi un bar, abandonant definitivament el karate. Però Jason contínua entrenant-se, cosa que molesta el seu pare que, encoleritzat, saqueja la sala de entrenament del seu fils. Desemparat, Jason demanda al seu ídol, Bruce Lee, que l'ajudi.
Poc després, durant la nit, el fantasma de Bruce Lee li ret visita i comença a l'entrenar al jeet kune do. A força de coratge i de voluntat, passa ràpidament de ser un practicant mig a un combatent fora de mida.
I aviat, tindrà l'ocasió de intentar venjar el seu pare quan Yvan, a petició del seu cap, ve a Seattle a desafiar els combatents dels dojos locals...

## Repartiment

* Kurt McKinney : Jason
* Kim Tai Chung : el fantasma de Bruce Lee
* Jean-Claude Van Damme : Ivan el Vermell
* Kathie Sileno : Kelly Reilly
* Kent Lipham : Scott
* Ron Pohnel : Ian Reilly
* Dale Jacoby : Dean Ramsay
* Michele Krasnoo

## Al voltant de la pel·lícula

* És la pel·lícula que ha donat a conèixer Jean-Claude Van Damme, amb una aparició d'a penes 10 minuts. Aconsegueix imposar un magnetisme implacable i fins i tot roba el protagonisme a Kurt McKinney.
* Kim Tai Chung, que en aquesta pel·lícula fa el paper de Bruce Lee, era també un dels dobles d'aquest últim en El Joc de la mort.
* Caldran més d'una vintena d'anys perque la banda sonora de la versió mundial (Europa, Àsia, Austràlia, Nova Zelanda...) estigui disponible pel gran públic.
* El combat final entre Jean-Claude Van Damme i Kurt McKinney ha estat coreografiat per Corey Yuen que també ha realitzat les coreografies de pel·lícules amb Jet Li (Arma letal 4, Romeo ha de morir, The One) o Jason Statham (Transporter, Transporter 2, The Transporter 3).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «No Retreat, No Surrender». British Film Institute. Arxivat de l'original el 2 d’agost 2012. [Consulta: 10 octubre 2012].
* ↑ «Seasonal Film Co.». BFI Film & Television Database. Londres: British Film Institute. Arxivat de l'original el 31 de gener 2009. [Consulta: 26 febrer 2013].
* ↑ «NO RETREAT, NO SURRENDER (15) (CUT)». British Board of Film Classification, 24-07-1986. Arxivat de l'original el 27 de novembre 2015. [Consulta: 26 novembre 2015].
* ↑ esadir.cat. Ni retirada, ni rendició. esadir.cat.
* ↑ The New York Times. No Retreat, No Surrender (en anglès). The New York Times.
* ↑ «Veure la pàgina de Frank Harris.». Arxivat de l'original el 2016-08-21. [Consulta: 16 juny 2016].
# Ellie Boatman

Ellie Boatman (13 de maig de 1997) és una jugadora de rugbi anglesa que juga a l'Ealing Trailfinders de la Premiership Women's Rugby.

## Trajectòria

Boatman va començar a jugar a rugbi als quatre anys a Camberley. Des dels 11 anys va jugar amb el London Irish, i després va començar a jugar de nou a la Universitat de Southampton i al Trojans RFC de Hampshire.
Boatman va ser convocada per a jugar amb la selecció d'Anglaterra als Jocs de la Commonwealth de 2022 en rugbi a 7, a la Copa del Món de Rugbi de 2022 celebrat a Ciutat del Cap el setembre de 2022 i als Jocs Europeus de 2023, en què Gran Bretanya va classificar-se per als Jocs Olímpics de 2024 i on l'equip va acabar setè a la classificació.

## Referències

* ↑ «Polémica campaña de publicidad de estrellas del rugby jugando en lencería: "Fuerte es hermosa"» (en castellà). Marca, 04-07-2024. [Consulta: 2 novembre 2024].
* ↑ «Paris 2024: GB rugby sevens Ellie Boatman on eating disorders, body positivity and going for gold» (en anglès britànic), 08-07-2024. [Consulta: 2 novembre 2024].
* ↑ «Ellie Boatman joins Ealing Trailfinders», 15-07-2023.
* ↑ Redwood, Ben. «Wasps winger Ellie Boatman reflects on whirlwind season». Therugbypaper.co.uk, 09-03-2022. [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ «Wasps winger and rugby star Ellie Boatman on sexism and schoolgirl struggles, to tries at Twickenham». Wsportsalliance.com. Arxivat de l'original el 9 d’agost 2022. [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ «'If I continued the way I was, there is no way I'd be playing for Wasps'». Rugbypass.com, 16-03-2022. [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ «Ellie Boatman joins Harlequins». Quins.co.uk. [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ «RFU». Englandrugby.com. Arxivat de l'original el 20 de juliol 2023. [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ «ENGLAND SQUADS FOR RUGBY WORLD CUP SEVENS NAMED». Englandrugby.com. Arxivat de l'original el 2022-09-26. [Consulta: 2 novembre 2024].
* ↑ «European Games: Rugby sevens stars zero in on Paris 2024 prize». Team GB, 07-06-2023. [Consulta: 28 juny 2023].
* ↑ «European Games 2023: 'Huge relief' as GB women's sevens team win gold to land Olympics spot». BBC Sport, 27-06-2023. [Consulta: 28 juny 2023].
* ↑ Southcombe, Matt. «Welsh speedster Jasmine Joyce makes history with Team GB Paris Olympics call-up». ITV.com, 19-06-2024. [Consulta: 19 juny 2024].
* ↑ «Around the Games: Day Four of Paris 2024». Team GB. [Consulta: 31 juliol 2024].
# Gajon

Gaion (en francès Gayon) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 263 | 229 | 371 | 225 | 281 | 299 | 306 | 290 | 295 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 246 | 227 | 205 | 206 | 214 | 186 | 197 | 175 | 159 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 173 | 175 | 177 | 135 | 137 | 130 | 128 | 116 | 98 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 94 | 115 | 114 | 95 | 77 | 92 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2001 | Louis Lacoustille | |
| 2001- | Pierre Peilhet | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Cabana Parros

La cabana de Parros és una refugi de muntanya dins el municipi de Naut Aran (Vall d'Aran) a 1.625 m d'altitud i situat a 4 km del Pla de Beret a la pista de muntanya que va al Santuari de Montgarri.

## Referències

* ↑ GEC
# Apèla

Apèla (en francès Appelle) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1836 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 | 2017 |
| 313 | 119 | 97 | 74 | 57 | 54 | 71 | 62 | 72 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2014 | Gabriel Orombel | |
| 2014- | Christophe Pouyanne | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Savinhargues

Savinhargues (en francès Savignargues) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Dornha

Dornha (en francès Dourgne) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.
Dins el terme municipal destaquen les abadies benedictines d'En-Calcat i de Santa Escolàstica, fundades el 1890.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.189 | 1.299 | 1.250 | 1.233 | 1.211 | 1.186 | 1.258 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Hélène Azam | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Els bàrbars

Els bàrbars (títol original: The Barbarians) és una pel·lícula de fantasia italo-estatunidenca dirigida per Ruggero Deodato, estrenada l'any 1987. Ha estat doblada al català. Amb un pressupost estimat a 4 milions de dòlars, la pel·lícula va ser un fracàs comercial als Estats Units, on només va informar 800.000 $ de recaptació.
La pel·lícula va ser classificada en el lloc Nanarland entre els nanars del gènere fantasia amb el comentari:
Els germans bessons Peter i David Paul han estat nominats en la categoria de la pitjor revelació en la 8a cerimònia dels Razzie Awards.

## Argument

La tribu de farsants dels Ragniks és atacada per les tropes del cruel tirà Kadar. Kadar captura Canary, la reina de la tribu, amb la finalitat de fer-li revelar on ha amagat un robí màgic. Els dos bessons Kutchek i Gore són igualment capturats. Anys més tard, ja adults, Kutchek i Gore s'escapen de la fortalesa de Kadar i es dediquen a alliberar Canary tot protegint el robí.

## Repartiment

* Peter Paul: Kutchek
* David Paul: Gore
* Richard Lynch: Kadar
* Eva LaRue: Ismène
* Virginia Bryant: Canary
* Sheeba Alahani: China
* Michael Berryman: el gran botxí
* George Eastman: Jacko
* Raffaella Baracchi: Allura
* Benito Stefanelli: Greyshaft (no surt als crèdits)

## Referències

* ↑ esadir.cat. Els bàrbars. esadir.cat.
* ↑ «Chronique - Les Barbarians». Arxivat de l'original el 2016-09-14. [Consulta: 3 juliol 2016].
* ↑ «The Barbarians». Allociné.
# Lanacauva

Lanecauva (en francès Lannecaube) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 389 | 427 | 420 | 437 | 460 | 475 | 463 | 482 | 493 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 471 | 450 | 414 | 410 | 411 | 408 | 404 | 417 | 382 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 397 | 402 | 344 | 294 | 241 | 239 | 261 | 212 | 208 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 189 | 182 | 187 | 162 | 170 | 149 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Francis Routis-Cabé | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Peu de muntanya

El peu de muntanya o peu de mont, conegut també com a raiguer, samontà o piemont és la plana al peu de la muntanya, creada per dipòsit glacial, erosió, acumulació o tots els processos.

## Definició

L'altitud d'aquest es mesura en metres per sobre del nivell de la mar. Es troba geogràficament entre la serra o serralada i la depressió creada per un riu. Aquest paisastge es caracteritza per la presència de puigs i tossals.
Cal no confondre el peu de muntanya en el sentit estricte amb el peu de muntanya com a extensa regió que inclou serres, massissos i depressions que s'estenen paral·lelament a una serralada important i que formen part del sistema d'aquesta. En aquest sentit el terme ha donat origen, per exemple, al nom de la regió del Piemont, al nord-oest d'Itàlia.

## Vegeu també

* Prepirineu
* Contrafort (geografia)
# Vehicle de transport amb conductor

Un vehicle de transport amb conductor, o simplement VTC, és un servei per al transport de passatgers.
Els VTC es diferencien d'altres mitjans de transport públic pel fet que els passatgers tenen certa llibertat de tria dels punts d'arribada i de sortida, a diferència de la majoria de transports públics, que tenen punts de parada predeterminats. Cal distingir-los també dels serveis de lloguer d'automòbils sense conductor.
Tot i que el taxi també encaixaria dins d'aquesta definició, diferents administracions han assignat diferents atribucions i ofert diferents llicències que han diferenciat un de l'altre. Tradicionalment les llicències VTC eren obtingudes per alguns perfils de xofers i conductors de limusines. Des del 2010s, empreses com Uber o Cabyfy han fet ús també d'aquest tipus de llicència per al seu servei, fet que els taxistes han considerat competència deslleial i han protagonitzat diferents mobilitzacions en contra.

## Referències

* ↑ «Como funciona una licencia VTC y por qué 'molestan' tanto a los taxistas» (en castellà). Autobild.es, 31-07-2018.
* ↑ «La possible arribada de 3.000 noves llicències VTC posa el sector del taxi en peu de guerra». Ara.cat.
* ↑ 324cat «El perquè de la vaga de taxis». CCMA.

## Enllaços externs

* Sol·licitud i informació de llicències VTC des de la Generalitat de Catalunya