OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L’amic de la meva amiga

L'amic de la meva amiga, títol original en francès L'Ami de mon amie, és una pel·lícula francesa dirigida per Éric Rohmer, i estrenada el 1987. És la sisena i última del cicle de "Comèdies i proverbis" (Comédies et proverbes). Va estar nominada el 1988 al César a la millor nova promesa femenina per Sophie Renoir i al César al millor guió original o adaptació per Rohmer. Va estar subtitulada i doblada al català.

## Argument

Blanche treballa als serveis culturals de l'Ajuntament de Cergy-Pontoise, al nord-oest de París. Viu sola a Belvédère, un singular complex d'apartaments. Practica esports nàutics i aprofita els migdies per nedar a la piscina. Coneix la Léa, estudiant d'informàtica, al menjador del consistori. La Léa que no sap nedar viu amb en Fabien que és molt esportista. Blanche s'ofereix per donar classes de natació a la Léa. A la piscina les dues amigues es trobaran amb l'Alexandre, un enginyer amic d'en Fabien.
A l'apartament de la Blanche la Léa lamenta no tenir el seu propi estudi i li comenta que la seva relació amb en Fabien està empitjorant, i Blanche es confessa atreta pel físic de l'Alexandre. Tot passejant, les dues noies es troben l'Alexandre a la terrassa d'un cafè amb la seva amiga Adrienne. Elles s'hi uneixen.Léa i l'Alexandre estableixen complicitat en la conversa, en canvi, la tímida Blanche, en queda al marge.
Passats uns dies Léa li comenta a Blanche que ha discutit amb en Fabien i que se'n va de vacances amb uns amics.Blanche i Fabien es troben casualment i queden per fer surf de vela al llac, iniciant una relació sentimental que Blanche decideix acabar amb el retorn de Léa. Les interrelacions entre els quatre protagonistes tenen el seu desenllaç en l'escena final localitzada en un restaurant prop del llac.

## Repartiment

* Emmanuelle Chaulet: Blanche
* Sophie Renoir: Léa
* Éric Viellard: Fabien
* François-Éric Gendron: Alexandre
* Anne-Laure Meury: Adrienne

## Al voltant de la pel·lícula

* L'Ami de mon amie és la sisena i última entrega del cicle de "Comédies et Proverbes" d'Éric Rohmer iniciada el 1981 amb La Femme de l'aviateur, i que va continuar amb Le Beau Mariage (1982), Pauline à la plage (1983), Les nuits de la pleine lune (1984) i Le Rayon vert (1986).

## Referències

* ↑ «Cérémonie des César 1988» (en francès). [Consulta: 21 octubre 2020].
* ↑ «L’amic de la meva amiga». goitaquefanara,cat. Fundació .cat. [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ Hertay, Alain. ERIC ROHMER.: Comédies et proverbes (en francès), 1998. ISBN 978-2-87130-058-8.
* 1 2 Heredero, Carlos F.; Santamarina, Antonio. Eric Rohmer (en castellà). 2ªed act.. Cátedra, 2010, p. 211-219; 424 (Signo e imagen/ Cineastas). ISBN 978-84-376-2699-4.

## Vegeu també

* La amiga de mi amiga

## Enllaços externs

* L’amic de la meva amiga - Lloc web oficial
# Jesse Sergent

Jesse Sergent (Feilding, Manawatu-Wanganui, 8 de juliol de 1988) és un ciclista de Nova Zelanda, ja retirat, que fou professional del 2011 al 2016.
Especialista en pista, en el seu palmarès destaca una medalla de bronze en la prova de persecució per equips dels Jocs Olímpics de Pequín, el 2008, formant equip amb Sam Bewley, Hayden Roulston i Marc Ryan. Quatre anys més tard, als Jocs de Londres, revalidà la medalla de bronze en la mateixa prova, aquesta vegada formant equip amb Sam Bewley, Aaron Gate i Marc Ryan.
En carretera destaca una victòria d'etapa a l'Eneco Tour del 2011 i la general dels Tres dies de Flandes Occidental del mateix any.

## Palmarès en ruta

* 2010
** Vencedor d'una etapa de la Cascade Classic
** Vencedor d'una etapa del Tour de Gila
* 2011
** 1r als Tres dies de Flandes Occidental i vencedor d'una etapa
** 1r al Tour de Poitou-Charentes i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de l'Eneco Tour
* 2014
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àustria

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2012. 139è de la classificació general
* 2013. 153è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2014. 131è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 2005
** Campió del món júnior en Persecució per equips, amb Sam Bewley, Westley Gough i Darren Shea
* 2008
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Pequín en persecució per equips, amb Sam Bewley, Hayden Roulston i Marc Ryan
* 2009
** Campió d'Oceania en Persecució individual
** Campió d'Oceania en Madison, amb Tom Scully
* 2011
** Campió d'Oceania en Persecució individual
** Campió d'Oceania en Persecució per equips, amb Sam Bewley, Aaron Gate i Marc Ryan
* 2012
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Londres en persecució per equips, amb Sam Bewley, Aaron Gate i Marc Ryan

### Resultats a la Copa del Món

* 2008-2009
** 1r a Pequín, en Persecució
* 2009-2010
** 1r a Melbourne, en Persecució
* 2010-2011
** 1r a Cali, en Persecució per equips
* 2011-2012
** 1r a Cali, en Persecució per equips

## Referències

* ↑ «Jesse Sergent retires from cycling». Cycling News. Future Publishing Limited, 22-07-2016 [Consulta: 22 juliol 2016].
* ↑ «Olympedia – Jesse Sergent». [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Jesse SERGENT» (en italià). [Consulta: 19 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Raymond James Stadium

El Raymond James Stadium, també conegut com a "Ray Jay", és un estadi de futbol americà situat a la ciutat de Tampa (Florida), Estats Units.
Des de la seva inauguració, el 1998, l'estadi és la seu dels Tampa Bay Buccaneers de la National Football League i els South Florida Bulls de futbol americà universitari. També és la seu de l'Outback Bowl de futbol americà universitari des de 1999.
El 2001 l'estadi va ser seu de la Super Bowl XXXV, amb victòria dels Baltimore Ravens sobre els New York Giants per 34-7. El 2009 es va disputar la Super Bowl (XLIII), amb victòria dels Pittsburgh Steelers sobre els Arizona Cardinals per 27-23.
A més de partits de futbol americà, l'estadi ha estat utilitzat per a una gran varietat d'esdeveniments, entre els quals es destaquen diversos partits de la selecció de futbol dels Estats Units, i va ser la seu del Tampa Bay Mutiny de la Major League Soccer entre 1999 i 2001.
L'estadi té una capacitat per 65.857 espectadors, però es pot expandir fins a 75.000 per a esdeveniments especials.
# O Gotejar da Luz

O Gotejar da Luz és una pel·lícula coproduïda per Portugal i Moçambic de 2002 dirigit per Fernando Vendrell. L'acció es desenvolupa al Moçambic colonial dels anys 1950.
La pel·lícula es va estrenar el 8 de febrer de 2002 al cinema Xénon (Maputo), a Moçambic, e el 15 de febrer a Lisboa, als cinemes São Jorge i Quarteto, al mateix temps que s'estrenava en unes altres quatre sales, en territori portuguès.

## Repartiment

* Luis Sarmento (Rui Pedro als 50 anys)
* Filipe Carvalho (Rui Pedro als 14 anys)
* Amaral Matos (Jacopo)
* Alexandra Antunes (Ana)
* Alberto Magassela (Guinda)
* Marco d'Almeida (Carlos)
* Teresa Madruga (Pastor)
* António Fonseca (César)
* Carlos Gomes (Castro)
* Carla Bolito (Isaura)
* Vitor Norte (Barroso)
* Marenguele Mawhayi (Fombe)
* Ana Magaia
* Alfredo Ernesto

## Argument

L'acció es desenvolupa al Moçambic colonial dels anys 1950. Retrata la vida d'un adolescent que, durant les vacances d'estiu, es veurà embolicat en esdeveniments dramàtics que marcaran la seva vida.
Rui viu la seva infantesa en una terra perduda al bosc. Fill de colons portuguesos, aviat va aprendre a reconèixer dues realitats, Europa i Àfrica. La seva vida va estar marcada per una elecció permanent entre les dues ribes del riu Púnguè dues cultures, blanca i negra, el cap i el "esclau", la violència i la pau, l'amor i la passió. Enfront de la destrucció tràgica i inevitable de la seva infància, als catorze anys, Rui Pedro finalment tria el seu marge. Ara recerca de les restes dels camps de cotó on va créixer. Redescobreix Jacopo, un vell amic, el seu "Pare" negre, que li va ensenyar a respectar la natura i la cultura africana.
La pel·lícula es basa en el conte "O Lento Gotejar da Luz", de Teodomiro Leite de Vasconcelos, periodista i escriptor que va créixer a Moçambic i que va deixar el seu país per raons polítiques.

## Festivals

* 30a Mostra Internacional de Cinema de S. Paulo (2001)
* 62a Edició del Festival de Cinema de Berlín Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine. (2002)
* O Gotejar da Luz Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine. al Festival de Berlín (Câmara de Comércio Portugal Moçambique)
* Festival des Trois Continents Arxivat 2008-07-01 a Wayback Machine. (Nantes, França - 2002)
* 26a Mostra Brasilera de Cinema (2002)
* 43è Festival Internacional de Cinema de Salènica Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. (Grècia - 2002)
* Cinémas d'Afrique Arxivat 2006-11-28 a Wayback Machine. (22è Festival Internacional de Cinema d'Amiens – França - 2002)
* Commomwealth Film Festival, Manchester (Anglaterra)
* 28a Mostra de Cinema de S. Paulo (2004)
* Festival de la CPLP Arxivat 2007-10-31 a Wayback Machine. (2006)

## Referències

* ↑ Memórias Africanas: o Gotejar da Luz, Público (Portugal)
# Badarosc

Badarosc (en francès Badaroux) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# An-Nabi Shayth

An-Nabi Shayth (àrab: ٱلنَّبِي شَيْت, An-Nabī Xayt) és un poble situat a la vall de la Bekaa, dins del districte de Baalbek, a l'est del Líban. Es troba a 71 km de Beirut i a una altitud de 1220 metres sobre el nivell del mar.
El nom del poble prové del profeta Set, fill d'Adam, el qual es creu que va ser enterrat allí. Tot i que hi ha tradicions que també situen la tomba de Set al poble palestí de Bashshit o a la ciutat iraquiana de Mossul, a An-Nabí Shayth hi ha una tomba on es creu que hi és enterrat, a sobre de la qual es va construir una mesquita.
An-Nabi Shayth és la localitat natal de l'antic líder i cofundador de Hezbol·là, Abbas al-Musawi, així com la d'altres líders de Hezbol·là com Fuad Shukr. El poble d'An-Nabi Sheeth està habitat principalment per persones amb els cognoms Helbawi, Al-Moussawi, Hazimeh i Chokr.

## Història

Ibn Jubayr (1145–1217) va assenyalar:
| « | Les dues tombes de Xayt [Set] i Nuh [Noè] […] es troben a la Biqà, i a dos dies de viatge des de Dimaixq. Un que va mesurar la tomba de Xayt, ens va informar que feia 40 braces (ba) de llarg, i la tomba de Nuh en feia 30. La tomba del fill de Nuh es troba al costat de la de Nuh. Hi ha un edifici sobre les tombes, i una dotació amb finalitats benèfiques. | » |
| — Ibn Jubayr |||
El 1838, Eli Smith va assenyalar En-Neby Sheeth com un poble Metawileh (xiïta libanès) al districte de Baalbek.
El 22 de desembre de 1998, la Força Aèria Israeliana (FAI) va bombardejar una granja a An-Nabi Shayth matant una dona i sis nens. L'objectiu havia estat una antena que pertanyia a l'emissora de ràdio Voice of the Oppressed de Hezbol·là. Hezbol·là va respondre disparant coets al nord d'Israel, i va ferir setze persones. Dues setmanes més tard, la FAI va tornar a intentar destruir el pal de la ràdio, ferint set habitants del poble. El 14 d'abril de 2024, l'exèrcit israelià va dur a terme un atac aeri contra la localitat, al·legant que hi havia un centre de fabricació d'armes per a Hezbol·là.

## Referències

* 1 2 Le Strange, 1890, p. 422.
* 1 2 Robinson i Smith, 1841, p. 145.
* ↑ «Nabi Chit» (en anglès). localiban.org. Arxivat de l'original el 2016-04-22. [Consulta: 5 octubre 2024].
* ↑ «ISIS destroys Prophet Sheth shrine in Mosul» (en anglès). Al Arabiya News, 26-07-2014. [Consulta: 5 octubre 2024].
* ↑ «أسماء العائلات في بلدة النبي شيت، قضاء بعلبك، محافظة البقاع في لبنان» (en àrab). lub-anan.com. [Consulta: 5 octubre 2024].
* ↑ «IDF confirms strike on Hezbollah ‘significant weapons manufacturing site’ in northeast Lebanon» (en anglès). The Times of ISrael, 14-04-2024. [Consulta: 5 octubre 2024].

## Bibliografia

* Le Strange, G. Palestine Under the Moslems: A Description of Syria and the Holy Land from A.D. 650 to 1500 (en anglès). Committee of the Palestine Exploration Fund, 1890. OCLC 1004386.
* Robinson, E.; Smith, E. Biblical researches in Palestine, Mount Sinai and Arabia Petraea : a journal of travels in the year 1838 (en anglès). 3. Crocker & Brewster, 1841.
# Opuntia diademata

L'Opuntia diademata és un cactus originari de les províncies centrals de l'Argentina occidental, que actualment es troba en perill greu d'extinció.

## Nomenclatura

Encara anomenada, també, Tephrocactus articulatus (segons Backenberg). Gènere format per Lemaire amb el nom específic adjudicat inicialment per Christoph Otto el 1883; un dels poquíssims exemples en què l'espècie tipus estava representada per una varietat i no per una veritable espècie. Degut a aquesta anomalía, ha estat traslladada de nou a la denominació donada per Lemaire el 1838, emprada en l'actualitat.

## Descripció

Petit arbust, dret o postrat, amb articles de color gris verdós i ovalats, d'aproximadament 5cm de llarg i 4cm d'ample. Molt poc tuberculats a excepció de l'estat inicial. Arèoles que sobresurten cobertes per gloquidis de color vermell terrós. Espines d'1 a 4, de 3 a 10 cm de llarg i fins a 1 cm d'ample. Semblants a fils de rafia, toves, de vegades corbades, blanquinoses. Flors de color groc pàlid, de 3,5 cm d'ample i uns 2 cm de llarg, que no apareixen en condicions de cultiu. A la natura, probablement, estiguin proveïdes de gloquidis.

## Varietats

L'espècie presenta nombroses varietats, degudes a l'extensa ària de distribució. Entre les principals:
Opuntia diademata var. calva Articles gairebé esfèrics. Sovint vermellosos i estupencs, completament desarmats.
Opuntia diademata var. oligacantha: Molt semblant a l'espècie tipus però amb les espines més estretes i curtes, i les flors de color blanc rosat.
Opuntia diademata var. papyracantha: Molt atractiva. Espines acintades, més amples i llargues, blanques.
Opuntia diademata var. syringacantha: Molt semblant a l'anterior però amb els articles completament esfèrics, espines de color terrós clar o beix, de vegades amb veritables espines i flors blanques.
Opuntia diademata var. inermis: Pròpia de l'Argentina central. Amacolla formant grans grups, amb articles verds i cilíndrics, més estrets en l'àpex. Arèoles blanques, sense espines, amb gloquidis clars o de color terrós.

## Cultiu

Exposició a ple sol. Reg moderat. Multiplicació mitjançant esqueix d'article sobre sorra seca. Temperatures mínimes de 3 °C.

## Referències

* Pizzetti, Mariella Cactus (Grijalbo 2003) ISBN 84-253-3364-4, ISBN 84-253-3764-X
* http://www.parcsijardins.net/plantilles/view_pdf.jsp?MzY5MA%3D%3D%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Chenoprosopus

Chenoprosopus és un gènere extint d'amfibi temnospòndil.
Chenoprosopus s'assembla al gènere europeu Archegosaurus, tot i que les restes de l'amfibi trobat als Estats Units s'assemblen més al gènere Cacops encara que difereix en les narius més petites i en la seva posició posterior.
L'any 1911, Paul Miller va descobrir a Nou Mèxic part del crani d'una espècie nova de Chenoprosopus i el va anomenar Chenoprosopus milleri. El crani era molt llarg i estret, (28cm de llarg i 5.4cm d'ample). Les dents eren fortes i còniques, lleugerament corbades i d'aproximadament 19 mm de llarg. Al lloc es va trobar una sola vèrtebra, que és semblant a les vèrtebres de Diadectes.

## Referències

* ↑ Palæos:The Vertebrates. «Temnospondyli: Edopoidea - Chenoprosopus» (en anglès). Arxivat de l'original el 2010-01-04. [Consulta: 30 agost 2010].
* 1 2 A Description of Chenoprosopus milleri, Gen et Sp. Nov. Permo-Carboniferous Vertebrates from New Mexico, p.11-16. Retrieved 2011-09-11.
* Chenoprosopus a Palaeos Arxivat 2010-12-20 a Wayback Machine.
# Wolfgang Kubicki

Wolfgang Kubicki (Brunsvic, 3 de març de 1952) és un polític alemany del Partit Democràtic Lliure (FDP). Ha estat vicepresident del FDP d'Alemanya des del desembre de 2013. Des del 24 d'octubre de 2017 és un dels vicepresidents del Bundestag. De 1992 a 1993 i de 1996 a 2017 va exercir com a president del grup de l'FDP al parlament de Schleswig-Holstein.

## Joventut

Després de fer el batxillerat el 1970 a Braunschweig Kubicki va estudiar economia a la Universitat de Kiel, on Peer Steinbrück era un dels seus companys. Es va graduar el 1975. Després va treballar per una empresa de consultoria i, des de 1978, en una assessoria fiscal. De 1981 a 1983 va treballar com a investigador del FDP en el parlament de Schleswig-Holstein. Va acabar un segon grau en dret a la Universitat de Kiel el 1982, que va enllestir mentre treballavava. El 1985 va completar el segon examen estatal i des de llavors treballà com advocat.

## Carrera política

Kubicki ha estat membre del partit FDP des de 1971. El 1975 es va convertir en president de l'antiga organització juvenil FDP de Jungdemokraten a Schleswig-Holstein, el 1976 va ser elegit membre del consell de FDP d'Schleswig-Holstein, i després vicepresident fins que fou escollit com a president el 1989. El 1993 va dimitir a causa d'un escàndol relacionat amb un centre de recollida de residus anomenat Deponie Schönberg.
Kubicki va ser diputat al Bundestag alemany del 20 de desembre de 1990 al 2 d'agost de 1992, quan va dimitir del mandat. Ho va tornar a ser del 17 d'octubre al 9 de desembre de 2002. El 5 de maig de 1992 va ser elegit diputat del Parlament de Schleswig-Holstein i va ser immediatament elegit líder del grup parlamentari FDP. També va servir al Consell d'Ancians del Parlament, va ser membre del Comitè de Finances (1992-2009); la Comissió d'Elecció de Jutges (2005-2012); i la Comissió d'Afers Interns i Jurídics (2012-2017).
A les eleccions de Schleswig Holstein ha estat el primer candidat del FDP els anys 1992, 2000, 2005, 2009 i 2012. Durant la seva tasca com a president estatal de la FDP i, des de 1997, és membre de la junta directiva federal del partit FDP a Alemanya. El 2013 va ser elegit vicepresident del FDP, i va passar a formar part de l'equip que lidera el partit, al costat de Christian Lindner.
Kubicki va ser un delegat del FDP a la Convenció Federal per escollir el President d'Alemanya els anys 1999, 2004, 2009, 2010 i 2012.

## Vida personal

Kubicki està casat amb l'advocada Annette Marberth-Kubicki. Viuen a Strande i tenen una residència de vacances a Santa Ponça.

## Referències

* ↑ Kubicki flirtet mit Steinbrück, N-tv, a Alemanya
* ↑ Ulrich Exner (December 1, 2013), Kubicki, Deutschlands letzter Luxuspolitiker Welt am Sonntag.
# Ted Gioia

Ted Gioia (Palo Alto i Hawthorne, 21 d'octubre de 1957) és un crític de jazz i historiador de la música estatunidenc. És autor d'una dotzena de llibres, entre ells Music: A Subversive History (2019), The Jazz Standards: A Guide to the Repertoire (2012), The History of Jazz (2012) i Delta Blues (2008). També és músic de jazz i un dels fundadors del programa d'estudis de jazz de la Universitat Stanford.

## Biografia

Gioia va créixer en una llar italiano-mexicana a Hawthorne, i més endavant va graduar-se a la Universitat Stanford i a la Universitat d'Oxford, i va obtenir un MBA a la Stanford Graduate School of Business. Va treballar durant un temps com a assessor d'empreses de la llista Fortune 500, així com també a Boston Consulting Group i McKinsey & Company. Quan Gioia treballava a la comunitat de capital de risc de Silicon Valley a Sand Hill Road, era conegut com l'«home amb el piano a la seva oficina». Gioia també és propietari d'una de les col·leccions més grans de material d'investigació sobre jazz i música ètnica a la Costa Oest dels Estats Units.
L'any 2006, Gioia va ser el primer a exposar, en un article al Los Angeles Times, els fitxers de l'FBI sobre la icona de la música folk Alan Lomax. Va fundar jazz.com el desembre de 2007 i va ser-ne president i editor fins al 2010.
Gioia també és pianista i compositora de jazz. Ha produït enregistraments per a Bobby Hutcherson, John Handy i Buddy Montgomery. El 2021 Gioia va anunciar a Twitter la seva propera col·laboració amb Ted-Ed en una introducció animada sobre la història del jazz.

## Referències

* ↑ Ibáñez, José Luis. «La historia completa de la música de Ted Gioia» (en castellà), 27-11-2020. [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ «Los esclavos han influido más en la historia de la música que los poderosos» (en castellà), 04-01-2021. [Consulta: 27 juny 2022].
* ↑ «Probablemente hoy hay más música de protesta que nunca» (en espanyol de Mèxic), 08-05-2021. [Consulta: 27 juny 2022].
* ↑ Hoinski, Michael. «Come On Feel the Noise» (en anglès), 09-09-2016. [Consulta: 27 juny 2022].
* ↑ Velasco, Juan. «La Córdoba andalusí, "la ciudad más influyente de la historia de la música"» (en castellà), 29-04-2024. [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ Gioia, Ted «Was the Love Song Invented in Africa and the Middle East?» (en anglès). The Daily Beast, 08-02-2015.

## Enllaços externs

* Pàgina web de Ted Gioia
* Pàgina de Substack de Ted Gioia (The Honest Broker)
# Sam Bewley

Sam Bewley (Rotorua, Bay of Plenty, 22 de juliol de 1987) fou un ciclista de Nova Zelanda, professional des del 2009 fins al 2022.
Especialista en pista, en el seu palmarès destaquen dues medalles de bronze que aconseguí en la prova de persecució per equips als Jocs de Pequín de Pequín, i a la mateixa prova als de Londres.
En carretera destaquen les victòries d'etapa al Tour de Southland i a la New Zealand Cycle Classic.

## Palmarès en ruta

* 2006
** Vencedor d'una etapa del Tour de Southland
* 2012
** Vencedor d'una etapa de la New Zealand Cycle Classic

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2013. No surt (14a etapa)
* 2014. 135è de la classificació general
* 2016. 140è de la classificació general
* 2017. 143è de la classificació general
* 2019. 100è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2015. 122è de la classificació general
* 2016. 125è de la classificació general
* 2018. 130è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2020. Abandona (10a etapa)

## Palmarès en pista

* 2005
** Campió del món júnior en Persecució per equips (amb Darren Shea, Westley Gough i Jesse Sergent)
* 2008
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics del 2008 en persecució per equips, amb Jesse Sergent, Hayden Roulston i Marc Ryan
* 2009
** Campió d'Oceania en Puntuació
** Campió d'Oceania en Persecució per equips, amb Wesley Gough, Peter Latham i Marc Ryan
* 2010
** Medalla de plata als Jocs de la Commonwealth en persecució per equips
** Campió d'Oceania en Persecució per equips, amb Jesse Sergent, Aaron Gate i Marc Ryan
* 2012
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics del 2012 en persecució per equips, amb Jesse Sergent, Aaron Gate, Marc Ryan i Westley Gough

### Resultats a la Copa del Món

* 2010-2011
** 1r a Cali, en Persecució per equips
* 2011-2012
** 1r a Cali, en Persecució per equips

## Referències

* ↑ «Ciclismo: Altas y bajas del mercado de fichajes» (en castellà). Diario Marca, 19-09-2022. [Consulta: 10 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Las Salèlas (Losera)

Las Salèlas (en francès Les Salelles) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Sent Cric de Vilanava

Sent Cric-Vilanava (en francès Saint-Cricq-Villeneuve) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 262 | 288 | 290 | 313 | 365 | 405 | 429 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Paul Cabe | |
| 2008- | Bernard Bop | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 21 desembre 2010].