OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Donasac (Tarn)

Donasac (en francès Donnazac) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 69 | 84 | 71 | 50 | 62 | 86 | 92 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Luc Fabre | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Faurilhas

Faurilhas (en francès Faurilles) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 78 | 77 | 65 | 60 | 62 | 63 | 51 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983- | Martine Canaux | Divers gauche |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 28 novembre 2010].
# Grèsas (Losera)

Grèsas (en francès Grèzes) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Brigitte Macron

Brigitte Marie-Claude Trogneux (Amiens, 13 d'abril de 1953) és una professora de literatura i esposa d'Emmanuel Macron, President de la República Francesa i Copríncep d'Andorra. Ensenyava literatura al liceu Saint-Louis-de-Gonzague a París.

## Vida

Brigitte Marie-Claude Trogneux va néixer a Amiens, França. Els seus pares eren Jean Trogneux (1909-1994) i Simone Pujol (1910-1998), propietaris de l'antiga Xocolateria Trogneux. Era la petita de sis fills.
El 22 de juny de 1974, es va casar amb el banquer André-Louis Auzière, amb qui va tenir tres fills.
Brigitte Auzière va ensenyar francès i literatura a La Providence, una escola jesuïta a Amiens. En aquesta escola va conèixer per primer cop Emmanuel Macron. Macron va estudiar a les seves classes de literatura i ella s'encarregava de la classe de teatre on ell anava. La seva història d'amor no era típica, ja que ella era 24 anys i 8 mesos més gran, i Macron l'havia descrita com a "un amor sovint clandestí, sovint amagat, mal entès per molts abans d'imposar-se". Es va divorciar del seu marit el 2006 i es va casar amb Macron el 2007.
Brigitte Macron tingué un paper actiu en la campanya del seu marit; un assessor principal va dir que "la seva presència és essencial per a ell". També es rumorejava que ella és "una de les poques persones en qui confia". Macron va dir que si guanyava la seva campanya per la presidència francesa, la seva dona "tindrà el paper que sempre ha tingut amb mi, no estarà amagada".

## Referències

* 1 2 «Brigitte TROGNEUX – Fraternelle : l'encyclopédie biographique de l'Homo erectus – Geneanet». [Consulta: 15 abril 2017].
* ↑ «Brigitte Trogneux – La biographie de Brigitte Trogneux avec Gala.fr» (en francès). Média Prisma. Arxivat de l'original el 26 de gener 2017. [Consulta: 12 abril 2017].
* ↑ «Brigitte Macron, l'ex-prof de français qui pourrait entrer à l'Elysée». leparisien.fr, 05-05-2017 [Consulta: 7 maig 2017]. Arxivat 2019-04-20 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2019-04-20. [Consulta: 7 maig 2017].
* ↑ Lévy-Frébault, Tiphaine «Qui est Brigitte Trogneux, l'épouse d'Emmanuel Macron?». L'Express, 25-06-2015 [Consulta: 3 maig 2017].
* ↑ Druckerman, Pamela «Sex and the French Elections». The New York Times, 02-02-2017 [Consulta: 12 abril 2017].
* ↑ «France's Macron defied parental veto on schoolboy love affair with teacher». Reuters, 12-04-2017 [Consulta: 12 abril 2017].
* ↑ Persio, Sofia Lotto «Emmanuel Macron: From teacher's pet to teacher's husband to President of France?». International Business Times UK, 06-02-2017 [Consulta: 12 abril 2017].
* ↑ Gerber, Louis. «Emmanuel Macron the new French minister of the economy». [Consulta: 12 abril 2017].
* ↑ VIDEO. Les images du mariage d'Emmanuel Macron et de Brigitte Trogneux diffusées. Le Parisien (22 November 2016).
* 1 2 «The Singular Woman Behind France’s Front-Runner». Bloomberg.com, 07-04-2017 [Consulta: 12 abril 2017].
* ↑ Pithers, Ellie «How Brigitte Macron Is Redefining First Lady Dressing» (en anglès). British Vogue [Consulta: 12 abril 2017].
# Mosièis e Teulet

Mosièis e Teulet (en francès Mouzieys-Teulet) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 250 | 293 | 251 | 257 | 307 | 311 | 406 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Angély Alary | |
| 2008- | Gérard Puech | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-01-19. [Consulta: 21 setembre 2010].
# Carsac de Gurçon

Carsac de Gurçon (en francès Carsac-de-Gurson) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 326 | 259 | 238 | 218 | 209 | 175 | 193 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Jean Germain | |
| 2008- | Gilles Gantch | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 28 novembre 2010].
# Porchareças

Porchareças (en francès Pourcharesses) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Sant Julian

Sant Julian (en francès Saint-Julien-de-Briola) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Circuit urbà de Miami

El Circuit urbà de Miami, conegut amb a Miami International Autodrome, és un circuit urbà de carreres que és localitzat a la ciutat de Miami, a l'estat americà de Flórida. El circuit albergarà diverses carreres de competicions de automobilisme, incloent principalment la Fórmula 1, on tindrà la seu el Gran Premi de Miami en 2022.

## Història

La pista es va proposar inicialment l'octubre de 2019, amb un disseny inicial al llocal, que conté 75 dissenys de circuits considerats i 36 simulats. El proprietari de l'Hard Rock Stadium, Stephen Ross, havia estat intentant atraure la Fórmula 1 a aquest lloc durant diversos anys abans que es publiqués l'esborrany inicial. L'organització del circuit i del estadi tenia un acord inicial per a què el Gran Premi comença a ser realitzat el 2021, més degut a escolla de la Fórmula 1 per que Gidda realitzasse el gran premi aquest any, la cursa en Miami fou ajornat a l'any següent. Els comissaris de Miami Gardens inicialment es van oposar a la creació de la pista, més aquesta decisió fou revertida en 14 d'abril del 2021. El 2 de setembre del 2021, fou confirmat el nom oficial del circuit: Autòdrom Internacional de Miami (anglés:Miami International Autodrome).

## Circuit

El circuit urbá s'localitza dins del recinte privat de l'Hard Rock Stadium, farà ús de vies noves i existents dins del circuit, aquest circuit serà provisional, no utilitzant les vies públiques que passen pels voltants de l'estadi. Després del cap de setmana de la realització del Gran Premi, el circuit es desmuntarà i les instal·lacions de l'Hard Rock Stadium tornaran a la normalitat.
El circuit tindrà 19 corbes, amb una velocitat mitjana de 223 km/h, la pista del circuit és plana, amb alguns desnivells en el terreny i es permet l'ús del DRS en cotxes entre les corbes 10 i 11 també entre els girs 16 i 17.

## Resum en la Fórmula 1
### Guanyadors

| Any | Pilot | Equip | Resultats |
| 2022 | Max Verstappen | Red Bull-RBPT | Resultats |

## Referències

* ↑ «MIAMI GP: Everything you need to know about F1's newest race - including how the track was designed | Formula 1®» (en anglès). [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «Changes made to proposed Miami Grand Prix track layout | Formula 1®» (en anglès). [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ Sáez, Por Juanjo. «El primer Gran Premio de Miami de Fórmula 1 ya tiene fecha» (en espanyol europeu), 23-09-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ Gaxiola, Sebastián. «La Fórmula 1 llegará a Miami en 2022» (en espanyol de Mèxic), 19-04-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «Anuncian el nombre oficial de la sede del Gran Premio de Miami de Fórmula 1» (en castellà). [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ Sáez, Por Juanjo. «Así será una vuelta al nuevo circuito de Miami con un F1 de 2022» (en espanyol europeu), 23-04-2021. [Consulta: 27 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Web del Gran premi (anglès)
# La Becièira de Candelh

La Becièira de Candelh (en francès Labessière-Candeil) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1846 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2017 |
| 1158 | 531 | 594 | 553 | 692 | 736 | 674 | 725 | 749 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Francis Monsarrat | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Montpeirós (Dordonya)

Mont Peirós (en francès Montpeyroux) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 514 | 452 | 359 | 318 | 338 | 360 | 420 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1947-1995 | Louis Lavaud |
| 1995-2008 | Paulette Lacoste |
| 2008- | Thierry Fontaine |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 28 novembre 2010].
# El més buscat de Malibú

El més buscat de Malibú (títol original: Malibu's Most Wanted) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Whitesell, estrenada l'any 2003. Ha estat doblada al català

## Argument

Bill Gluckman (Ryan O'Neal), un ric jueu de Malibú candidat a governador de Califòrnia, veu perillar la seva carrera política per culpa del seu fill (Jamie Kennedy), un nen ric que, en el seu afany de convertir-se en raper, no deixa de posar en evidència al seu progenitor cada vegada que parla i actua com a tal. Així que Bill, decidit a donar-li una lliçó i esperant treure-li del cap la idea de ser raper, contracta a dos actors perquè, fent-se passar per gàngsters, segrestin al seu fill i li ensenyin com de "dur" és el món en el qual es vol introduir.

## Repartiment

* Jamie Kennedy: Brad 'B-Rad' Gluckman
* Taye Diggs: Sean James
* Anthony Anderson: PJ
* Regina Hall: Shondra
* Blair Underwood: Tom Gibbsons
* Damien Dante Wayans: Tec
* Ryan O'Neal: Bill Gluckman
* Bo Derek: Bess Gluckman
* Jeffrey Tambor: Dr. Feldman
* Kal Penn: Hadji Amerislani
* Nick Swardson: Mocha
* Kellie Martin: Jen
* Greg Grunberg: Brett
* J.P. Manoux: Gary
* Niecy Nash: Gladys
* Terry Crews: 8 Ball
* Tory Kittles: Deuce
* Noel Gugliemi: Snuffy
* Suzy Nakamura: Soon-Yee Baxter Hernandez
* Snoop Dogg: Ronnie Rizzat (veu)
* Big Boy: Big Boy
* Sarah Thompson: Krista
* Christa Campbell: Feminista enfadada
* Giuliana Rancic: Massatgista
* Rhona Bennett

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > El més buscat de Malibú». [Consulta: 10 octubre 2018].
* ↑ Holden, Stephen «FILM REVIEW; Struggling Rapper in a Hood Filled With Porsches» (en anglès). The New York Times.
# Le Vilar de Fanjaus

Le Vilar (en francès Villasavary) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Dècada del 560 aC
## Personatges importants

* 567 aC - Neix Annei, tercer emperador del Japó. (mort el 511 aC)
* 566 aC - Neix Siddharta Gautama, príncep indi, fundador del budisme. (mort el maig del 483 aC)
* 562 aC - Mor Nabucodonosor II, rei de Babilònia. (nascut el 602 aC)
* 561 aC - Inici de la tirania de Pisistrat a Atenes.

## Referències

* ↑ Lopez, Donald S.. El buddhismo : Introduccion a su historia y sus ensenanzas.. Chicago: Editorial Kairos, 2010. ISBN 978-84-7245-912-0.
# La Bastida Gavauça

La Bastida Gavauça (en francès Labastide-Gabausse) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1851 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2017 |
| 532 | 464 | 417 | 426 | 425 | 409 | 374 | 422 | 512 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Maurice Trogan | |
| 2008- | Roland Mercier | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Vilafrancha de Gurçon

Vilafrancha de Lopchac (en francès Villefranche-de-Lonchat) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 814 | 814 | 740 | 801 | 735 | 787 | 866 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Gilles Taverson | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 28 novembre 2010].
# Ribièiras (Gard)

Ribièiras (en francès Rivières) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Església de Santa Maria Magdalena de l'Olleria

L' església de Santa Maria Magdalena de l'Olleria és una església parroquial a l'est del nucli antic del municipi de l'Olleria (Vall d'Albaida). Es tracta d'un edifici religiós construït en el segle xvi en estil barroc, si bé amb obres corresponents als segles XVII i XVIII. Aquest municipi va ser en origen una alqueria, segons apareix en el Llibre del Repartiment, pertanyent al municipi de Xàtiva fins al segle xvi. El poble va obtenir el títol de vila el 1583, i el de reial per Felip II el 1588. Es desconeix la data de la construcció, probablement després de la guerra de les Germanies, entre el 1516 i 1566, ja que en aquest any apareix nomenada en les visites pastorals.
´Es una església d'una sola nau amb capçalera poligonal i capelles entre contraforts. Presenta quatre trams coberts amb volta de creueria, mentre que la capçalera es cobreix amb una volta estavellada.
La capella de la Comunió, en el costat de l'epístola, té accés des de la segona crugia, i presenta una cúpula. Tant aquesta capella com la sagristia i el reresagrari són d'una època posterior, realitzats entre els segles xvii i XVIII, ja que presenten una fàbrica diferent. A l'interior va sofrir una renovació al segle xviii, probablement el terratrèmol del 1748 va afectar la volta de l'església i va anar llavors quan es van realitzar reformes al gust de l'època. Per això presenta una sèrie d'estucs i pintures barroques.
A l'exterior destaca la façana i la torre, ambdues rematades per un emmerletat decoratiu. La portada, a manera d'arc triomfal doble presenta en els flancs semi-columnes entre les quals es disposen veneres. Es combinen en la portada els tres ordres arquitectònics, toscà en les pilastres, jònic en la columna central entre els arcs d'entrada i corinti en les columnes laterals. En la part superior se situa el relleu de Santa Maria Magdalena recolzada. La portada presenta un ric tractament decoratiu a força de mascarons, putti i harpies.
Hi ha altra portada lateral, anomenada "Els Grisons", de menor grandària a la qual s'accedeix per una escalinata. La torre es troba a la dreta de la façana, té quatre cossos sent l'últim el de campanes.
La fàbrica del conjunt és de maçoneria presa amb argamassa i carreus de pedra calcària en els cantons i els contraforts.

## Referències

* Aquest article incorpora el text de la declaració de Bé d'Interés Cultural publicat en el Diari Oficial de la Comunitat Valenciana el 5/10/2007.
* ↑ «Inventari General del Patrimoni Cultural Valencià».
# El rey del Once

El rey del Once és una comèdia dramàtica argentina escrita, produïda i dirigida per Daniel Burman i protagonitzada per Alan Sabbagh i Julieta Zylberberg. Es va estrenar l'11 de febrer de 2016. També fou exhibida a la secció Panorama del 66è Festival Internacional de Cinema de Berlín.

## Sinopsi

Ariel ha refet la seva vida com a economista a Nova York. El seu pare, de qui es va distanciar alguns anys, dirigeix una fundació de beneficència jueva al barri Once de Buenos Aires, on va créixer. Un dia el seu pare el crida perquè torni a casa. Un cop allí coneix Eva, una dona muda i intrigant. Tot plegat el fa retrobar-se amb la tradició per la que es va distanciar del seu pare, qui és capaç d'ajudar a tothom però no al seu propi fill.

## Repartiment

* Alan Sabbagh com Ariel.
* Julieta Zylberberg com Eva.
* Elvira Onetto com Susy.
* Adrián Stoppelman com Mamuñe.
* Dan Breitman com Mumi Singer.
* Elisa Carricajo com Mónica.
* Gabriel Pokster com el mashgiaj.

## Premis i nominacions

* Premi al millor actor a la XXIII Mostra de Cinema Llatinoamericà de Catalunya (Alan Sabbagh)
* Premi al millor actor al Festival de Cinema de Tribeca

## Referències

* ↑ Bilbao, Horacio. «"El rey del Once": Recuperar el abrazo». Clarín, 10-02-2016.
* ↑ «El Rey del Once». La Nación. Arxivat de l'original el 2016-05-20. [Consulta: 3 març 2022].
* ↑ «Daniel Burman, del Once a Berlín». La Nación, 15-01-2016. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 3 març 2022].
* ↑ «El cine no se toma vacaciones: Estrenos que llegan en enero y febrero». La Voz. [Consulta: 17 febrer 2016].
* ↑ «Berlinale 2016: Panorama 2016 Complete». Berlin International Film Festival. Arxivat de l'original el 24 gener 2016. [Consulta: 23 gener 2016].
* ↑ «La mujer del animal» triomfa a la Mostra de Cinema Llatinoamericà, Nació Digital, 3 d'abril de 2017
* ↑ Alan Sabbagh, mejor actor en el Festival de Tribeca Arxivat 2022-03-03 a Wayback Machine., otroscines.com, 21 d'abril de 2016

## Enllaços externs

* El rey del Once (2015) a cinenacional.com
* El rey del Once a Todas Las Críticas
# Josep Traité i Compte

Josep Traité i Compte (Olot, 13 de setembre de 1935 - Olot, 8 de novembre de 2022) fou un escultor, aquarel·lista i pesebrista català. La seva obra més reconeguda és l'escultòrica i consisteix en escultures de terracota policromada de petit format (entre 15 i 30 cm) amb dos tipus de temàtica: en primer lloc, la vida de la pagesia catalana al principi del segle xx, ja sigui en el camp o als pobles, reflectint oficis, tasques agrícoles i ramaderes, tradicions i cerimònies religioses. Com a segona temàtica té el pessebre, amb totes les escenes relacionades amb el naixement de Jesús, tals com l'anunciació als pastors, la Nativitat, l'Adoració dels Reis, la Fugida a Egipte, etc.
Les obres de Traité figuren en col·leccions públiques i privades de tot el món, destacant la col·lecció de més de cent peces del Museu de la Vida Rural de Espluga de Francolí, una Nativitat obsequiada al Papa Juan Pau II, figures de pessebre per a la UNESCO i els conjunts escultòrics que tenen gairebé totes les associacions pessebristes de Catalunya i de molts llocs d'Espanya.

## Obres destacades

Atès que les seves figures són de petit format i el gran nombre de creacions en més de cinquanta anys de carrera, resulta impossible destacar una o diverses escultures concretes. Per apreciar de forma extensa l'obra escultòrica, resulta convenient visitar la col·lecció del Museu de la Vida Rural. Poden contemplar-se els seus diorames de pessebres, en Nadal, a Olot, i durant tot l'any en el Museu del Pessebre de Catalunya de Sant Vicent de Montalt (Barcelona), així com en nombroses associacions pessebristes catalanes i espanyoles. L'any 2000, realitza una imatge del Crist de la preciosa sang, per a la confraria de Santa Maria Magdalena, d'Alhama de Múrcia.

## Bibliografia

* Verdaguer i Illa, Mª Carme: L'Escultura a Olot, Diccionari biogràfic d'autors, 1º edición, Edicions El Bassegoda, S.A., Olot, 1987. ISBN 86.239-25-7.
* Cuéllar i Bassols, Alexandre: Els “sants” d'Olot, Història de la imatgeria religiosa d'Olot, 1ª edición, Edicions El Bassegoda, S.A., Olot 1985, ISBN 84-86239-17-6.
* Sala i Giralt, Carme: Dades històriques de l'Escola de Belles Arts d'Olot, 1ª edición, Editora Carme Sala I Giralt, Olot, 1974.
* Ferrés, Pilar: El arte cristiano: passat i present d'una indústria artesanal, 1ª edición, El Arte Cristiano, Olot 2006, ISBN 978-84-935281-4-0.
* Alcolea i Gil, Santiago: Ramón Amadeu, un gran escultor de petits formats, 1º edición, Carme Simón editora, Olot 1998, ISBN 84-86626-26-9.
* Coromina, Vicenç: Olot Art, Dos-cents anys de pintura, 1ª edición, edita Vicenç Coromina, Olot, 1979.
* Fundació Jaume I: Museu de la Vida Rural, 3ª edición, edita Fundació Jaume I, Barcelona, 1998, ISBN 84-7226-625-7.

## Referències

* ↑ «Mor l’escultor i pessebrista olotí, Josep Traité, als 87 anys » Ràdio Olot». [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ NacióGarrotxa. «Mor Josep Traité, escultor i pessebrista olotí». [Consulta: 9 novembre 2022].
# Andilhac

Andilhac (en francès Andillac) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1846 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2018 |
| 308 | 120 | 126 | 130 | 122 | 103 | 102 | 116 | 122 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jacques Bros | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Nastrengas

Nastrengas (en francès Nastringues) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 153 | 112 | 118 | 113 | 114 | 115 | 113 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Jean-Claude Banizette | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 28 novembre 2010].
# Sent Jan de Maruèjols e Avejan

Sent Jan de Maruèjols e Avejan (en francès Saint-Jean-de-Maruéjols-et-Avéjan) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Reidita

La reidita és un mineral de la classe dels silicats. Va ser aprovada com a espècie mineral per l'IMA l'any 2001 i va rebre el seu nom per part de Billy P. Glass, Shaobin Liu, i Peter B. Leavens en honor d'Alan F. Reid, el qual va sintetitzar el mineral per primera vegada en experiments d'alta pressió l'any 1969.

## Característiques

La reidita és un silicat de fórmula química ZrSiO₄. Cristal·litza en el sistema tetragonal. És incolora i la seva duresa a l'escala de Mohs és 7,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la reidita pertany a «9.AD - Nesosilicats sense anions addicionals; cations en [6] i/o major coordinació» juntament amb els següents minerals: larnita, calcio-olivina, merwinita, bredigita, andradita, almandina, calderita, grossulària, henritermierita, hibschita, hidroandradita, katoïta, goldmanita, kimzeyita, knorringita, majorita, morimotoïta, vogesita, schorlomita, spessartina, uvarovita, wadalita, holtstamita, kerimasita, toturita, momoiïta, eltyubyuïta, coffinita, hafnó, torita, thorogummita, zircó, stetindita, tombarthita-(Y), huttonita i eulitina.

## Formació i jaciments

La reidita apareix en grans de zircó amb deformitats d'impacte amb una estructura del tipus scheelita. Es necessiten pressions de 30 a 53 GPa perquè es produeixi aquesta transformació. La reidita té la mateixa composició química que el zircó però és aproximadament un 10% més densa.
La reidita ha estat trobada al talús continental superior de la costa de Nova Jersey, a l'oceà Atlàntic; a Barbados, al cràter Chesapeake Bay, Virgínia i cràter Rock Elm, Wisconsin, als Estats Units; al cràter Ries, Bavària, a Alemanya i al cràter Xiuyan, Liaoning, a la Xina. L'any 2015 es va trobar reidita en una estructura precambriana a Escòcia.

## Referències

* 1 2 3 «Reidite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ «Reidita» (en anglès). Webmineral. [Consulta: 11 octubre 2016].
* ↑ «Rare Mineral Discovered in Ancient Meteorite Impact Crater». Livescience. [Consulta: 24 març 2015].
* ↑ Reddy, S. M., et al. "Precambrian reidite discovered in shocked zircon from the Stac Fada impactite, Scotland." Geology (2015): G37066-1.