OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Successió de Fibonacci

La successió de Fibonacci és una successió matemàtica de nombres naturals tal que cada un dels seus termes és igual a la suma dels dos anteriors. Aquesta successió fou descrita per primera vegada per Leonardo de Pisa Fibonacci i cadascun dels seus termes rep el nom de nombre de Fibonacci.
Si es pren una successió de nombres naturals de tal forma que els dos primers termes siguin
    F$_0$ = 0
    F$_1$ = 1
i cadascun dels següents termes és la suma dels dos anteriors:
    F$_n$ = F$_{n-2}$ + F$_{n-1}$
Aquesta successió és definida per recursivitat com:
    $F_{n}=\left\{{\begin{matrix}0\,,\qquad \qquad \qquad \quad \,\ \ \,&&{\mbox{si }}n=0\,;\ \ \\1,\qquad \qquad \qquad \qquad \,&&{\mbox{si }}n=1;\ \ \,\\F_{n-1}+F_{n-2}&&{\mbox{altrament.}}\end{matrix}}\right.$
Els vint primers termes d'aquesta successió són:
| n | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 |
| F$_n$ | 1 | 1 | 2 | 3 | 5 | 8 | 13 | 21 | 34 | 55 | 89 | 144 | 233 | 377 | 610 | 987 | 1597 | 2584 | 4181 | 6765 |

## Propietats

La successió de Fibonacci té moltes i molt variades propietats:
* La raó (el quocient) entre un terme i l'immediatament anterior varia sempre, però tendeix cap a un nombre irracional conegut com a "raó àuria" o nombre auri, que és la solució positiva de l'equació x²-x-1=0, i es pot aproximar per 1,618033989. I, en efecte, la raó entre el 20è i el 19è terme és 1,618033963, sent la diferència de només vint-i-sis milmilionèssimes.
* A més, qualsevol nombre natural es pot escriure mitjançant la suma d'un nombre limitat de termes no consecutius de la successió de Fibonacci, cadascun d'ells diferent dels altres. Per exemple, 17=13+3+1, 65=55+8+2. Aquest teorema fou demostrat per Édouard Zeckendorf en la dècada de 1930.
* D'altra banda, només un terme de cada tres és parell, un de cada quatre és múltiple de 3, un de cada cinc és múltiple de 5, etc. Això es pot generalitzar, de forma que la successió de Fibonacci és periòdica en les congruències mòdul m, per a qualsevol m.
* Si F$_p$ és un nombre primer, p també és primer, amb una única excepció: F$_4$ = 3, 3 és primer, però 4 no ho és.
* La suma infinita dels termes de la successió F$_n$/10$^n$ és exactament 10/89.
* $mcd(F_{a},F_{b},F_{c},\ldots )=F_{mcd(a,b,c,\ldots )}$ on $mcd$ denota el màxim comú divisor.

## Referències

* ↑ Estapé Dubreuil, Glòria. Introducció al càlcul. Univ. Autònoma de Barcelona, 2007, p. 48. ISBN 8449025184.
* ↑ «Fibonacci GCD's, please -- Mudd Math Fun Facts», 14-12-2009. [Consulta: 30 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Fibonacci and the Golden Mean Vídeo on s'explica, de forma visual, la relació entre la successió de Fibonacci i la secció àuria, a més d'altres propietats. (anglès)
# Budellam

Budellam va ser un grup pioner de hardcore punk en català format el 1988 a la Roca del Vallès per Roger Pelàez (veu), Sisa (guitarra), Joan (guitarra), Jordi «Unclu Garrot» (baix) i Legal (bateria) després de la dissolució d'Anti/Dogmatikss i Suicidal Vailets, amb lletres polítiques i iròniques a la vegada. Posteriorment, amb la separació de Budellam el 1995, els seus membres van fundar el segell discogràfic independent Carnús Records i van continuar en actiu en diferents grups com Afganistan-Yeye's i Zombi Pujol.

## Discografia

* Tot hi cap (EP, 1990)
* Nascuts per ser carn d'olla (1992)
* Xung vibrations (1993)
* Animals (compartit amb The Lucky 7, 1994)
* Discografia roquerola completa (recopilatori, 2013)

## Referències

* ↑ Salvans, Aleix. «Reunió familiar». Nació Granollers, 15-02-2015. [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ «Entrevista: Roger Pelàez (TMEO, Budellam, Zombi Pujol)». BCBlog. Arxivat de l'original el 2023-12-25. [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ Vila, Albert. «Entrevista a Jordi Sabatés, galtaire y bajista de Zombi Pujol: 'Cuando Pujol se muera, ya tenemos apalabrado un concierto gratuito ese mismo día en Vallcarca'» (en castellà). Science of Noise, 28-02-2020. [Consulta: 25 desembre 2023].
* ↑ «Grupos Nacionales Nuevaola80: Budellam». [Consulta: 25 desembre 2023].
# Manuel i Jerònim Bordas Albert

Manuel Bordas i Albert (Barcelona, ca. 1820 - 9 de gener de 1872) i Jeroni Bordas i Albert (Barcelona, ca.1805 - 18 de febrer de 1875) van ser dos germans fabricants de pianos a Barcelona, que van desenvolupar la seva activitat durant el segon i el tercer quart del segle XIX. Eren fills de Josep Bordas i Isabel Albert i compartien un taller al carrer Capellans de Barcelona on construïen pianos de taula amb mecanisme basat en sistema alemany.
Es conserven cinc pianos dels germans al Museu de la Música de Barcelona, quatre de Manuel, entre els quals hi ha un piano d'armari, i un de Jeroni. Es té constància també d'anuncis com a fabricants de pianos tant de Manuel, ja l'any 1857, com de Jeroni, amb el nom de Gerónimo Bordas.

## Referències

* 1 2 «Registre de defuncions. Any 1872. Registre núm.229. (pdf pàg.116)». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 09-01-1872. [Consulta: 23 novembre 2023].
* 1 2 «Registre de defuncions. Any1875. Registre núm.1122. (pdf pàg.161)». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 18-02-1875. [Consulta: 23 novembre 2023].
* ↑ BORDAS, Cristina. «Bordas, Manuel y Jerónimo». Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, vol. 2.
* ↑ «Catàleg d'instruments del Museu de la Música de Barcelona» (en català). Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 29 novembre].
* ↑ «Anunci dels pianos de Manuel Bordas». Diario de Barcelona, 10-03-1857, pàg. 1994.
* ↑ «Anunci de Gerónimo Bordas». Diario de Barcelona, 15-02-1857, pàg. 1329.
* ↑ «Anunci de Gerónimo Bordas». Diario de Barcelona, 10-01-1858, pàg. 281.

## Enllaços externs

* Fabricants de piano a Espanya
# Enriqueta d'Este

Enriqueta d'Este o Enriqueta de Mòdena (Mòdena, Ducat de Mòdena, 1702 - Fidenza, 1777) fou una princesa de Mòdena que va esdevenir duquessa consort de Parma.

## Orígens familiars

Va néixer el 27 de maig de 1702 a la ciutat de Mòdena, capital del ducat del mateix nom, sent filla del duc Reinaldo III d'Este i Carlota Felicitat de Brunsvic-Lüneburg. Fou neta per línia paterna del també duc Francesc I d'Este i Lucrècia Barberini, i per línia materna de Joan Frederic de Brunsvic-Lüneburg i Benedicta del Palatinat-Simmern. Fou germana, així mateix, del duc Francesc III d'Este.

## Núpcies i descendents

Es casà el 5 de febrer de 1728 a la ciutat de Parma amb el seu parent, el duc Antoni I de Parma, per la qual cosa necessità dispensa papal. Antoni morí el gener de 1731 deixant com a hereu universal l'infant que Enriqueta esperava en aquells moments, si bé aquest fill no arribà a néixer mai, passant llavors els drets dinàstics del ducat de Parma a Isabel Farnese. Després de l'ocupació del ducat de Parma per part del Regne d'Espanya, Enriqueta s'establí a la ciutat de Colorno sota l'empara del seu pare.
Es casà en segones núpcies el 23 de març de 1740 a la ciutat de Piacenza amb Leopold de Hesse-Darmstadt. D'aquesta unió tampoc tingué fills.
Enriqueta morí el 30 de gener de 1777 a la població de San Donnino, situada prop de la ciutat de Fidenza.

## Enllaços externs

* (anglès) http://genealogy.euweb.cz/welf/welf10.html Arxivat 2020-09-19 a Wayback Machine.
# Vassili Trediakovski

Vassili Kiríl·lovitx Trediakovski (en rus: Василий Кириллович Тредиаковский) (5 de març del 1703, Astracan - 6 d'agost del 1769, Sant Petersburg) fou un notable poeta, traductor i científic rus.

## Biografia

Va néixer a Astracan, al si d'una família d'un sacerdot. El 1723 va fugir de casa i ingressà a l'Acadèmia d'Estudis Clàssics de Moscou. Escrigué els seus primers drames i poemes el 1725.
El 1726 va abandonar l'acadèmia i partí a La Haia per continuar-hi els seus estudis de teologia i filosofia. Més endavant es traslladà a París i hi estudià matemàtiques, teologia i filosofia a La Sorbona.
El 1730 tornà a Rússia i publicà la seva traducció de la novel·la de Paul Tallemant le Jeune El viatge a l'illa de l'amor (1663). Trediakovski va escriure el prefaci del llibre, en què advocava per l'ús de la llengua russa contemporània en comptes de l'eslau eclesiàstic a les noves obres literàries. Fou el poeta cortesà d'Anna Ivànovna de Rússia. El 1733 fou admès a l'Acadèmia de Ciències per crear un diccionari i gramàtica de la llengua russa.
Fou un dels primers teòrics de la literatura a Rússia. Publicà el 1735 la seva obra teòrica Nou i concís mètode de composició de poesies russes. Contrari al peu sil·làbic tradicional, introduí les nocions de peu mètric i ritme trocaic (_U) i iàmbic (U_). També va determinar els gèneres del sonet, el rondó, l'epístola, l'oda, etc.
El 1741, quan mor Anna Ivànovna, la seva fama literària va decaure i Mikhaïl Lomonóssov el sobrepassà com a poeta, tot provocant que Trediakovski visqués en la pobresa. No obstant aquesta nova situació, el 1742 es casà i tres anys més tard el van escollir professor d'eloqüència a l'Acadèmia. I el 1752 publicà les seves obres completes en dos volums.
Va traduir al rus nou volums d'Histoire ancienne i setze volums d'Histoire romaine de Charles Rollin, Argenis, de l'utopista anglès John Barclay, Eunuchus, del satíric dramaturg romà Terenci i L'art poètic de Nicolas Boileau-Despreaux.
El 1766 publicà una traducció lliure de Les aventures de Telèmac, de François Fénelon, Telemajida, del qual la cort es mofà, perquè després de la poesia de Lomonóssov, els versos de Vasili semblaven feixucs i arcaics. Advocà per la "transposició cultural" i l'"emulació del traductor i l'autor" a les seves traduccions.

## Enllaços externs

* Les seves obres en rus
* Literatura i traducció. El cas de Rússia per Agata Orzeszek (en castellà)
# Matthäus Günther

Matthäus Günther també Mathäus Günther (Peissenberg (en aquell temps: Tritschengreith), Baviera, 7 de setembre de 1705 - Haid, prop de Wessobrunn, 30 de setembre de 1788) va ser un important pintor i artista bavarès de l'època barroca i rococó.
Günther va ajudar a desenvolupar l'estil rococó de pintura a Baviera i al Tirol, treballant en més de quaranta esglésies. El seu treball conegut inclou una setantena de frescos i 25 panells. En particular, va ser conegut per la seva imatgeria de mida natural i colors vius.
Günther va estudiar a Múnic des del 1723 fins al 1728 amb Cosmas Damian Asam, el gran dels germans Asam, i va perfeccionar la seva pintura al fresc a Ausburg. Freqüentment va treballar amb alguns dels millors artistes del seu temps, incloent l'arquitecte Johann Michael Fischer i el Guixador Johann Michael Feuchtmayer i el seu germà Franz Xaver.
# Buprestis splendens

Buprestis splendens és una espècie de coleòpter de la família dels buprèstids.
Té una distribució irregular amb poblacions aïllades al nord de la Rússia europea, Albània, Àustria, Bòsnia, Grècia, Itàlia, Polònia, Romania, Espanya i Ucraïna. Es dona per extingida a Alemanya i Suècia. A Espanya no es coneixen cites recents i es creu que podria estar extingida. És una espècie saproxílica associada a boscos vells de Pinus.

## Referències

* 1 2 3 4 «Buprestis splendens» (en anglès). IUCN Red List. Mason, F., Campanaro, A., Horák, J., Istrate, P., Munteanu, N., Büche, B., Tezcan, S., Méndez, M. & Dodelin, B. 2010. [Consulta: 31 agost 2015].
* 1 2 «Buprestis splendens» (en castellà). Bases ecológicas preliminares para la conservación de las especies de interés comunitario en España: invertebrados. Antonio Verdugo. 2012. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 31 agost 2015].
# John Bird

John Bird (Comtat de Durham, 1709 - Gran Londres, 31 de març de 1776) va ser un fabricant d'instruments astronòmics i astrònom anglès.
Seguint la tradició de fabricar instruments astronòmics de gran qualitat (com per exemple quadrants murals de gran longitud focal), John Bird va muntar el segon observatori astronòmic més important d'Anglaterra, l'Observatori Radcliffe de Thomas Hornsby, a la ciutat d'Oxford. Amb un d'aquests instruments, d'altra banda excel·lent per a l'estudi d'objectes brillants, el propi Hornsby no hagués estat capaç de trobar el planeta Urà l'any 1781.
Va idear i va posar en pràctica un sistema per dividir l'escala dels instruments òptics de manera fina i exacte, la qual cosa va influir en la seva fama com a constructor: cap a l'any 1760 havia construït grans instruments per als observatoris de París, Greenwich, Sant Petersburg, Cadis i Gotinga. L'astrònom francès Joseph Lalande, en el seu observatori de l'École Militaire, a París, disposava d'un quadrant de Bird molt més precís que el del propi Observatori de París.
Un dels seus instruments més precisos de l'any 1750, un quadrant mural de 8 peus de longitud capaç de determinar posicions amb 1" de precisió, va ser utilitzat per l'astrònom James Bradley en els seus estudis estel·lars. De Bird també era l'instrument utilitzat per Tobias Mayer, astrònom de Gotinga, per poder elaborar les seves precises taules lunars.
Però el major èxit de la seva carrera, sense dubte, va ser la publicació dels nombrosos mesuraments efectuats per George Dixon i Charles Manson, que van finalitzar amb èxit al mesurar el trànsit de Venus sobre el disc del Sol el 1761 que van efectuar des del Cap de Bona Esperança: en tots ells havien utilitzat precisos instruments elaborats per Bird. Dos anys més tard tornarien a repetir èxit en determinar la longitud d'un grau de latitud terrestre en la línia Mason-Dixon, a la frontera entre Pennsilvània i Maryland, Estats Units.

## Vegeu també

* Llista de fabricants d'instruments astronòmics
# Batalla de Denain

La batalla de Denain es va produir el 24 de juliol de 1712, durant la Guerra de Successió espanyola. Va ser un enfrontament entre les tropes franceses comandades per Claude Louis Hector de Villars contra les tropes de les Províncies Unides i d'Àustria, comandades per Arnold van Keppel. El resultat va ser una victòria per l'exèrcit borbònic.
# Augusta de Saxònia-Gotha

Augusta de Saxònia-Gotha, princesa de Gal·les (Gotha 1719 - Carlton House (Londres) 1772). Princesa de Saxònia-Gotha i duquessa a Saxònia amb el tractament d'altesa que es maridà en el si de la casa reial britànica.
Nascuda a Gotha, capital del Ducat de Saxònia-Gotha, el dia 30 de novembre de l'any 1719, essent filla del duc Frederic II de Saxònia-Gotha-Altenburg i de la princesa Magdalena Augusta d'Anhalt-Zerbst. Per via paterna era neta del duc Frederic I de Saxònia-Gotha i de la princesa Magdalena de Saxònia-Weissenfels i per via materna ho era dels prínceps d'Anhalt-Zerbst.
El dia 8 de maig de 1736 es casà amb el príncep Frederic del Regne Unit, fill del rei Jordi II del Regne Unit i de la marcgravina Carolina de Brandenburg-Ansbach. El casament se celebrà a Londres, al Palau de Saint James, residència oficial dels prínceps de Gal·les.
La parella tingué nou fills:
Malgrat que la parella tenia una diferència d'edat de dotze anys, el matrimoni fou feliç. Posteriorment a la mort del príncep de Gal·les, Augusta com a mare del presumpte hereu adquirí major importància en el si de la cort britànica, fins i tot s'arribà a especular amb la possibilitat de nomenar-la regent la qual cosa provocà importants discussions polítiques.
Al llarg de la dècada de 1760 cada vegada es veié més influència pel comte de Bute, tutor del seu fill, amb qui s'especulà que hi hagués mantingut una relació amorosa.
Augusta va morí a Carlton House a l'edat de 52 anys d'un càncer de coll. En el seu funeral es visqueren tensos moments després que part del gran públic concentrat a l'enterrament proferís insults al taüt. La ciutat d'Augusta a Geòrgia fou nomenada així en el seu honor.
# Frederic Cristià I de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg

Frederic Cristià I de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg (en alemany Friedrich Christian I von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg) va néixer a Augustenborg el 6 d'abril de 1721 i va morir a la mateixa ciutat el 13 de novembre de 1794. Era el fill gran de Cristià August (1696-1754) i de Frederica Lluïsa de Danneskiold-Samsøe (1699-1744).

## Matrimoni i fills

El 1782 es va casar amb Carlota Amàlia de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Plon (1744-1770) filla de Frederic Carles (1706-1761) i de Cristina Reventlon (1711-1779). El matrimoni va tenir set fills:
* Lluïsa (1763-1764)
* Lluïsa Carlota Carolina (1764-1815)
* Frederic Cristià II (1765-1814), que es va casar amb Lluïsa Augusta de Dinamarca (1771-1843).
* Frederic Carles (1767-1841), que es va casar amb Sofia de Scheel.
* Cristià August (1768-1810).
* Sofia Amàlia (1769)
* Carles Guillem (1770-1771)

## Enllaços externs

* http://www.geschichte-s-h.de/vonabisz/augustenburger.htm Arxivat 2010-04-05 a Wayback Machine.
* http://genealogy.euweb.cz/oldenburg/oldenburg4.html
# Sydney Patterson

Sydney Patterson (Melbourne, 14 d'agost de 1927 - Sydney, 29 de novembre de 1999) va ser un ciclista australià que va combinar tant el ciclisme en ruta com la pista durant les dècades de 1950 i 1960. En el seu palmarès destaquen tres Campionats del món de persecució i un de velocitat. També té en el seu palmarès diverses curses de sis dies. El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres.
El 2015 fou inclòs al Cycling Australia Hall of Fame.

## Palmarès

* 1949
** Campió del món de velocitat amateur
* 1950
** Campió del món de persecució amateur
* 1952
** Campió del món de persecució
* 1953
** Campió del món de persecució
* 1954
** 1r als Sis dies d'Aarhus (amb Alfred Strom)
* 1955
** 1r als Sis dies de París (amb Reginald Arnold i Russel Mockridge)
* 1958
** 1r als Sis dies de Sydney (amb Peter Brotherton)
* 1959
** 1r als Sis dies de Sydney (amb Peter Panton)
** 1r als Sis dies de Melbourne (amb Keith Reynolds)
* 1961
** 1r als Sis dies de Newcastle (amb Bob Jobson i John Tressider)
* 1962
** 1r als Sis dies de Melbourne (amb Ronald Grenda)
** 1r als Sis dies de Newcastle (amb Dick Tressider)
** 1r als Sis dies de Townsville (amb Barry Lowe)
* 1963
** 1r als Sis dies de Melbourne (amb Ronald Grenda)
** 1r als Sis dies d'Adelaida (amb Nino Solari)
* 1964
** 1r als Sis dies de Perth (amb John Young)
* 1966
** 1r als Sis dies de Whyalla (amb Robert Ryan)
* 1967
** 1r als Sis dies de Maryborough (amb Barry Waddell)
** 1r als Sis dies de Launceston (amb Graeme Gilmore)
** 1r als Sis dies d'Adelaida (amb Charly Walsh)

## Referències

* ↑ «PATTERSON Sydney "Sid" (Sidney Philip)». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «Palmarès de Sydney Patterson (Aus)». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Sid Patterson». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «Inaugural Cycling Australia Hall of Fame inductees». Cycling Australia. [Consulta: 12 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a memoire-du-cyclisme.eu
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Eospalax muliensis

Eospalax muliensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels espalàcids. És endèmic del comtat xinès de Muli, a la província de Sichuan, on viu a una altitud d'uns 3.700 msnm. El seu hàbitat natural són els prats alpins. És un miospalací petit, amb una llargada de cap a gropa de 145-175 mm i un pes mitjà de 155 g. El seu nom específic, muliensis, significa ‘de Muli’ en llatí.

## Referències

* ↑ Zhang et al., 2022, p. 339.
* ↑ Zhang et al., 2022, p. 338.
* ↑ Zhang et al., 2022, p. 337 i 338.

## Bibliografia

* Zhang, T.; Lei, M.-L.; Zhou, H.; Chen, Z.-Z.; Shi, P. «Phylogenetic relationships of the zokor genus Eospalax (Mammalia, Rodentia, Spalacidae) inferred from whole-genome analyses, with description of a new species endemic to Hengduan Mountains» (en anglès). Zoological Research, 43, 3, 2022, pàg. 331-342. DOI: 10.24272/j.issn.2095-8137.2022.045.
Espècies vivents d'espalàcids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Myospalacinae :
Rhizomyinae :
Spalacinae :
Categoria :
# Sent Laurenç de Puisarn

Sent Laurenç d'Arce (en francès Saint-Laurent-d'Arce) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 703 | 782 | 877 | 1.020 | 1.140 | 1.057 | 1.289 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-2001 | Michel Carrique | |
| 2001- | Jacques Bastide | |

## Agermanaments

* Sant Llorenç d'Hortons
* Klingenberg am Main

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Bòsc

Bòsc (en francès Boos) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 98 | 109 | 133 | 134 | 136 | 149 | 254 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Alain Dupau | PS |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 28 desembre 2010].
# Colorado Territory

Colorado Territory és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Raoul Walsh i estrenada l'any 1949.

## Repartiment

* Joel McCrea: Wes McQueen
* Virginia Mayo: Colorado Carson
* Dorothy Malone: Julie Ann Winslow
* Henry Hull: Fred Winslow
* John Archer: Reno Blake
* James Mitchell: Duke Harris
* Morris Ankrum: El marshal
* Basil Ruysdael: Dave Richard
* Frank Puglia: Germà Thomas
* Ian Wolfe: Wallace
* William Killian: El xèrif

## Referències

* ↑ «Colorado Territory». The New York Times.
# Fúria cega (pel·lícula de 2011)

Fúria cega, és una pel·lícula d'acció estatunidenca del 2011 protagonitzada per Nicolas Cage i Amber Heard.

## Argument

En Milton (Nicolas Cage) és un ex-convicte i un pare furiós, completament mogut per la ira, que persegueix les persones que van matar la seva filla i van segrestar el seu nadó per sacrificar-lo en un ritual satànic, encapçalat per en Jonah King (Billy Burke). Durant la seva descontrolada persecució estarà acompanyat per una cambrera anomenada Piper (Amber Heard), que robarà el cotxe del seu xicot per tal d'ajudar-lo. A més a més, durant la cerca també seran perseguits per la mà dreta del mateix Diable que s'anomena, ell mateix, el Contable (William Fichtner), i que pretén tornar en Milton a l'infern. Segons passa el temps, en Milton cada cop està més colèric i la persecució esdevé sanguinària, tot conduint a tota velocitat, i deixant al darrere tot de cadàvers. En Milton ha de venjar la mort de la seva filla, és la seva última oportunitat de redempció.

## Repartiment

* Nicolas Cage és Milton.
* Amber Heard és Piper.
* William Fichtner és El Contable.
* Billy Burke és Jonah King.
* David Morse és Webster.

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Fúria cega». [Consulta: 21 agost 2017].
* ↑ Scott, A.O «On a Mission, but Not From God». The New York Times, 2011.
* ↑ «FÚRIA CEGA (Drive angry)». El Mundo.

## Enllaços externs

* Web Oficial (anglès)
* Tràiler Arxivat 2017-09-05 a Wayback Machine. (anglès)
# Sent Gorgòri

Sent Gorgòri (en francès Saint-Grégoire) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 328 | 340 | 304 | 292 | 307 | 328 | 418 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1939-1941 | Constantin Anglés |
| 1939-1941 | Pierre Palazy |
| 1941-1965 | Eugène Anglès |
| 1965-1983 | Élie Saysset |
| 1983-2008 | Bernard Saysset |
| 2008- | Jean Colombié |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Saint-Méen-le-Grand

Saint-Méen-le-Grand (en bretó Sant-Meven, en gal·ló Saent-Men) és un municipi francès situat al departament d'Ille-et-Vilaine i a la regió de Bretanya. L'any 2006 tenia 4.026 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 2.887 | 3.063 | 3.358 | 3.742 | 3.729 | 3.566 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1952-1965 | Édouard Janet |
| 1965-1995 | Jean Guégau |
| 1995-2008 | Bernard Josse |
| 2008- | Michel Cottard |

## Personatges il·lustres

* Louison Bobet, ciclista bretó
* Jean Bobet, ciclista i germà de l'anterior
* Frédéric Guesdon, ciclista