OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Manuel Amechazurra Guazo

Manuel Amechazurra Guazo (Negros, Filipines, 1884 - Barcelona, 13 de febrer de 1965) fou un futbolista hispano-filipí establert a Catalunya dels anys 1900 i 1910.

## Trajectòria

Era conegut com l'Aventurer i Amecha. Manuel Amechazurra jugava a la posició de defensa. Originari de les Filipines, de jove s'establí a Barcelona. Començà a jugar a futbol al FC Irish el 1902. L'any 1906 fitxà pel FC Barcelona. El 1908 marxà a Anglaterra on jugà per diversos clubs del país. A Anglaterra aprengué les tècniques i tàctiques més modernes, que transportà a Barcelona quan retornà el 1909. Tornà a marxar breument al Irún Sporting Club. Aquest viatges freqüents van fer que fos conegut entre els seus companys amb el sobrenom de l'aventurer. Jugà al FC Barcelona fins al 1915, quasi una dècada amb les breus excepcions dels seus viatges. Disputà un total de 137 partits al primer equip i marcà 20 gols. Fou capità de l'equip durant cinc anys. Guanyà quatre campionats de Catalunya, tres d'Espanya i quatre del Pirineus.
És considerat com el primer professional encobert del club en una època en què el futbol era amateur. Cobrava 300 pessetes disfressades a canvi d'ensenyar anglès a alguns directius, malgrat l'oposició de Joan Gamper. Pocs mesos després, jugadors com Irízar o Alfred Massana també començaren a cobrar de forma disfressada.
Jugà diversos partits amb la selecció catalana de futbol entre 1910 i 1912.
Fou vocal del club entre 1907 i 1908. Un cop retirat també es dedicà a l'arbitratge.

## Palmarès
### FC Barcelona

* Campionat de Catalunya: 4
** 1908-1909, 1909-1910, 1910-1911, 1912-1913
* Copa d'Espanya: 3
** 1909-1910, 1911-1912, 1912-1913
* Copa dels Pirineus: 4
** 1910, 1911, 1912, 1913

## Referències

* ↑ Antoni Closa, Jaume Rius. Selecció Catalana de Futbol: nou dècades d'història. Any 1999. Editorial Jaume Rius. ISBN 8492294434
* ↑ Closa, Toni; Pablo, Josep; Salas, José Alberto; Mas, Jordi. Gran diccionari de jugadors del Barça. Barcelona: Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1972/05/05/pagina-4/922873/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1902/11/05/pagina-3/33386089/pdf.html
* 1 2 3 4 «Los ases que fueron». Mundo Deportivo, 30-10-1929.
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1935/01/27/pagina-1/1369311/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/2010/05/27/pagina-50/1335090/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1946/11/18/pagina-1/645475/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1960/09/02/pagina-14/631006/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/2010/05/27/pagina-31/774579/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1910/06/02/pagina-4/619355/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1912/02/15/pagina-3/619524/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1912/04/25/pagina-4/614216/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.elmundodeportivo.es/preview/1935/01/27/pagina-3/611276/pdf.html

## Enllaços externs

* Biografia a Mundo Deportivo
* Breu biografia
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1908

Als Jocs Olímpics de 1908 realitzats a la ciutat de Londres es realitzaren set proves de ciclisme en pista, totes elles en categoria masculina. Les proves es realitzaren en una pista de 660 iardes al White City Stadium.

## Nacions participants

Hi participaren 97 ciclistes d'11 nacions:
| Bèlgica (6) Canadà (5) França (23) Grècia (1) Imperi Alemany (9) Itàlia (4) | Països Baixos (5) Regne Unit (36) Sud-àfrica (4) Suècia (2) Estats Units (2) |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 660 iardes detalls | Victor Johnson | Emile Demangel | Karl Neumer |
| 5.000 metres detalls | Benjamin Jones | Maurice Schilles | André Auffray |
| 20 km detalls | Clarence Kingsbury | Benjamin Jones | Joseph Werbrouck |
| 100 km detalls | Charles Bartlett | Charles Denny | Octave Lapize |
| 1.000 m esprint detalls | Sense medallistes, se sobrepassà el temps límit establert | Sense medallistes, se sobrepassà el temps límit establert | Sense medallistes, se sobrepassà el temps límit establert |
| 2.000 m tàndem detalls | França André Auffray Maurice Schilles | Regne Unit Frederick Hamlin Horace Johnson | Regne Unit Colin Brooks William Isaacs |
| persecució per equips detalls | Regne UnitBenjamin Jones Clarence Kingsbury Leonard Meredith Ernest Payne | Imperi AlemanyMax Götze Rudolf Katzer Hermann Martens Karl Neumer | Canadà William Anderson Walter Andrews Frederick McCarthy William Morton |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Regne Unit | 5 | 3 | 1 | 9 |
| 2 | França | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 3 | Imperi Alemany | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 4 | Bèlgica | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 4 | Canadà | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ «Cycling Track at the 1908 Summer Olympics». olympedia.org. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ «Cycling at the 1908 London Summer Games». Sports-Reference.com, 17-04-2020. Arxivat de l'original el 2020-04-17. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ Spragg, Iain. Cycling's Strangest Tales (en anglès). Portico, 2017-06-12. ISBN 978-1-911042-90-7.

## Enllaços externs

* (anglès) International Olympic Committee
# Argiliers

Argiliers (en francès Argilliers) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Lo Pont de Camarés

Lo Pont de Camarés (en francès Camarès) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.288 | 1.253 | 1.212 | 1.258 | 1.127 | 1.008 | 983 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jacques Fanjaud | |
| 2008- | Jacques Bernat | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Saverne

Saverne (Zabern en alemany, Zàwere en alsacià) és un municipi francès situat al departament del Baix Rin i a la regió del Gran Est. Limita al nord-oest Ottersthal, al nord Ottersthal i Monswiller, al nord-est Monswiller, a l'oest amb Danne-et-Quatre-Vents, a l'est amb Monswiller i Waldolwisheim, al sud-oest Haegen i Gottenhouse, al sud amb Otterswiller i a l'est amb Schwenheim i Furchhausen.
Forma part del cantó de Saverne, del districte de Saverne i de la Comunitat de comunes del Pays de Saverne.

## Fills il·lustres

* Franz Xaver Murschhauser (1663-1738)

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 9.056 | 9.682 | 10.170 | 10.327 | 10.278 | 11.201 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-2001 | Adrien Zeller | UDF |
| 2001-2008 | Thierry Carbiener | UDF |
| 2008- | Émile Blessig | UMP |
| 2001- | Pierre Marmillod | UDF |

## Vegeu també

* Castell de Hohbarr
# Néstor Torres

Néstor Torres (25 d'abril de 1957, Mayagüez), és un intèrpret porto-riqueny de jazz (flauta) i de música lleugera, guanyador el 2000 del premi Grammy Llatí al millor àlbum de música instrumental pop pel seu treball "The Side of Paradise".

## Àlbums

* Mis Primeras Canciones - 1980
* Morning Ride - 1989
* Dance of the Phoenix - 1990
* Burning Whispers - 1994
* Talk to Me - 1996
* Treasures of the Heart - 1999
* This Side of Paradise - 2000
* Mi Alma Latina - 2002
* Sin Palabras - 2004
* Dances, Prayers & Meditations For Peace - 2006

## Enllaços externs

* Néstor Torres - Lloc web oficial
# Eduard Reguera i Andreu

Eduard Reguera i Andreu (Barcelona, 13 d'octubre de 1891 - Barcelona, 20 de desembre de 1977) fou un futbolista català de la dècada de 1920.

## Trajectòria

La seva carrera transcorregué durant la dècada de 1920 entre el FC Espanya, de 1910 a 1914, i el FC Barcelona, fins 1920. En total guanyà entre ambdós clubs cinc Campionats de Catalunya (1913, 1914, 1916, 1919, 1920) i una Copa d'Espanya (1920). Amb el Barcelona disputà 194 partits amb i marcà 2 gols. Fou objecte d'un homenatge al camp del carrer Indústria el 19 d'octubre de 1919, juntament amb el porter Lluís Bru.
Jugà diverses vegades amb la selecció catalana. Durant els anys vint fou entrenador a les categories inferiors del Barça i segon entrenador del primer equip, a més d'impulsor de l'escola de futbol del club.

## Palmarès
### FC Espanya

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1913, 1914

### FC Barcelona

* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1916, 1919, 1920
* Copa espanyola:
** 1920

## Referències

* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 3 4 5 6 7 «Eduard Reguera Andreu». Gran Enciclopèdia Catalana, 28-02-2014. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Necrológicas». La Vanguardia, 21-12-1977. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «El homenaje a Brú y Reguera». Mundo Deportivo, 23-10-1919.
# Esgrima als Jocs Olímpics d'estiu de 1908

Als Jocs Olímpics de 1908 realitzats a la ciutat de Londres es realitzaren quatre proves d'esgrima, totes elles en categoria masculina.
Igual que en l'edició de 1904 la competició d'esgrima la realitzaren aficionats, deixant els professionals fora de la competició.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Espasa individual detalls | Gaston Alibert | Alexandre Lippmann | Eugène Olivier |
| Espasa per equips detalls | FrançaGaston Alibert Bernard Gravier Alexandre Lippmann Eugène Olivier Henri-Georges Berger Charles Collignon Jean Stern | Regne UnitEdgar Amphlett Leaf Daniell Cecil Haig Robert Montgomerie Martin Holt Edgar Seligman | BèlgicaPaul Anspach Fernand Bosmans Fernand de Montigny François Rom Victor Willems Désiré Beaurain Ferdinand Feyerick |
| Sabre individual detalls | Jenő Fuchs | Béla Zulawszky | Vilém Goppold von Lobsdorf |
| Sabre per equips detalls | HongriaJenő Fuchs Oszkár Gerde Péter Tóth Lajos Werkner Dezső Földes | ItàliaRiccardo Nowak Alessandro Pirzio Biroli Abelardo Olivier Marcello Bertinetti Sante Ceccherini | BohèmiaVilém Goppold von Lobsdorf Jaroslav Tuček Vlastimil Lada-Sázavský Otakar Lada Bedřich Schejbal |

## Participants

131 tiradors de 14 nacions diferents hi van prendre part.
* Àustria (1)
* Bèlgica (18)
* Bohèmia (7)
* Canadà (1)
* Dinamarca (8)
* França (22)
* Imperi Alemany (10)
* Regne Unit (23)
* Hongria (8)
* Itàlia (11)
* Països Baixos (13)
* Noruega (1)
* Sud-àfrica (1)
* Suècia (7)

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | França | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 2 | Hongria | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 3 | Regne Unit | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Itàlia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 5 | Bohèmia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 6 | Bèlgica | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Notes

* ↑ «Fencing: 1908 Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 21 de juliol 2016. [Consulta: 24 desembre 2010].
* ↑ Tot i que en aquell moment Hongria formava part de l'Imperi Austrohongarès, tant Hongria com Àustria competiren en els Jocs Olímpics amb els seus respectius Comitès Olímpics Nacionals

## Enllaços externs

* (anglès) International Olympic Committee
# Vilafranca de Panat

Vilafranca de Panat (en francès Villefranche-de-Panat) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània. Fou creat el 1829 de la fusió de les comunes de La Besse, Arnac, La Capelle-Farcel i Peyrebrune.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 772 | 804 | 775 | 908 | 711 | 762 | 775 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Pierre Raynal | UMP |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Luganh (Tarn)

Luganh (en francès Lugan) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 182 | 194 | 168 | 198 | 234 | 262 | 414 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Charles de Pous | |
| 2008- | Xavier Cremoux | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Tombes de Meir

Les tombes de Meir són unes tombes situades al llogaret de Meir o Mayr, prop d'Al-Qusiya. Són les tombes dels nomarques del nomós XIV, del qual la ciutat d'Al-Qusiya fou capital. El 1999, nou de les tombes foren obertes al públic i és previst obrir-ne un total de disset. Les tombes mostren 720 imatges de déus, tapades per gravats dels eremites coptes que van viure allí. En una de les tombes es pot veure el model original que per uns certs dibuixos van usar els pintors egipcis. L'escena del desert a la tomba de Senbi (Senbi-Sa-Ukh-hotep) es considera excepcional, i també la de les dones de la dinastia XII a la tomba d'Ukhhotep. Les tombes del poble són a una certa distància de les dels nomarques. Els enterraments són entre les dinasties VI i XII.
Les principals tombes són:
* Tomba de Niankh-hpepy, conegut per Hepi el Negre (A-1), que fou el canceller de Pepi I (dinastia VI), que té quatre cambres amb moltes pintures. Hi havia llocs per a la seva família a la tomba.
* Tomba de Pepy-ankh (A-2), fill de l'anterior, igualment amb moltes pintures, especialment de la vida del propietari i escenes funeràries.
* Tomba de Senbi (B-1), que era nomarca i supervisor de sacerdots durant el regnat d'Amenemhet I (dinastia XII), i era fill d'Ukh-hotep; la tomba té moltes escenes d'ofrenes i de la vida diària; algunes escenes foren danyades; l'escena del desert mostra el propietari amb els seus gossos al desert.
* Tomba d'Ukhhotep (B-2), fill de l'anterior, que tenia els títols de "gran cap del nomós", "supervisor de sacerdots d'Hathor a Cusae" i "supervisor de sacerdots de la senyora de tots" durant el regnat de Senusret I. Les escenes són similars a les del pare. Es creu que la tomba no era acabada quan va morir.
* Tomba d'Ukhhotep (B-4), un altre Ukh-hotep diferent de l'anterior, fill d'Ukhhotep i Mersi, que tenia similars títols de nomarca que l'anterior Ukhhotep durant la dinastia XII. La seva tomba és més complexa i inclou un nínxol amb façana de tipus palau.
Les tombes foren restaurades a partir del 1997. Alguns objectes trobats a les tombes o rodalia són en un petit museu local a Mallawi.
No van cridar l'atenció fins que una descripció de les tombes fou publicada per Aylward Blackman el 1914 i llavors foren excavades per Sayed Pasha Kabasha el 1919. Reisner i Daressy les van estudiar després. Les tombes van romandre tancades al públic fins que algunes han estat obertes recentment.
# Piràmide Vincent

El Piràmide Vincent és una muntanya de 4.215 metres que es troba entre les regions d'Aosta i Piemont a Itàlia.

## Referències

* ↑ «Llista dels 4.000 UIAA» (pdf). UIAA.
Quatremils dels Alps :
Alps
Quatremils
categoria :
# 6-Fosfat de glucosa

El 6-fosfat de glucosa (conegut també com a èster de Robison o èster de Robison-Neuberg o glucosa-6-fosfat) és una molècula de glucosa fosforilada al carboni 6. És un compost molt comú a les cèl·lules, ja que la major part de la glucosa que entra en una cèl·lula és fosforilada d'aquesta manera.

## Via Metabòlica de la glicòlisi

Via metabòlica de la glicòlisi :
| Glucosa | Hexoquinasa | Hexoquinasa | Glucosa 6-fosfat | Glucosa-6-fosfat isomerasa | Glucosa-6-fosfat isomerasa | Fructosa 6-fosfat | fosfofructoquinasa-1 | fosfofructoquinasa-1 | Fructosa 1,6-bisfosfat | Fructosa bifosfat aldolasa | Fructosa bifosfat aldolasa |
| | ATP | ADP | | | | | ATP | ADP | | | |
| Dihidroxiacetona fosfat | | Gliceraldehid 3-fosfat | Triosafosfat isomerasa | Triosafosfat isomerasa | Triosafosfat isomerasa | Gliceraldehid 3-fosfat | Gliceraldehide-3-fosfat deshidrogenasa | Gliceraldehide-3-fosfat deshidrogenasa | Gliceraldehide-3-fosfat deshidrogenasa | 1,3-bifosfoglicerat |
| | | | | | | | NAD$^+$ + P$_i$ | NADH + H$^+$ | | |
| | + | | | | 2 | | | | 2 | |
| Fosfoglicerat quinasa | Fosfoglicerat quinasa | Fosfoglicerat quinasa | 3-fosfoglicerat | Fosfoglicerat mutasa | Fosfoglicerat mutasa | Fosfoglicerat mutasa | 2-fosfoglicerat | Fosfopiruvat hidratasa(enolasa) | Fosfopiruvat hidratasa(enolasa) | Fosfopiruvat hidratasa(enolasa) | Fosfoenolpiruvat | Piruvat quinasa | Piruvat quinasa | Piruvat quinasa | Piruvat |
| ADP | ATP | | | | | | | | H$_2$O | | | ADP | ATP | | |
| | | 2 | | | | 2 | | | | 2 | | | | 2 | |

## Referències

* ↑ Litwack, Gerald. «Chapter 6 - Insulin and Sugars». A: Human Biochemistry (en anglès). Academic Press, 2018, p. 131–160. DOI 10.1016/b978-0-12-383864-3.00006-5. ISBN 978-0-12-383864-3.
# Sumena

Sumena (en francès Sumène) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.
# Hit the Road

Hit the Road (originalment en persa, جاده خاکی; romanitzat, Jadde Khaki) és una pel·lícula de comèdia dramàtica iraniana del 2021 escrita i dirigida per Panah Panahi en el seu primer llargmetratge. La història representa una família iraniana conduint cap a la frontera amb Turquia per treure d'amagat el seu fill adult jove fora del país. Es va estrenar a la Quinzena dels Directors al Festival de Canes del 2021 i va guanyar els principals premis al Festival de Cinema de Londres i al Festival Internacional de Cinema de Singapur. S'ha subtitulat al català.

## Repartiment

* Hassan Madjooni com a Khosro, el pare
* Pantea Panahiha com a mare
* Rayan Sarlak com el germà petit
* Amin Simiar com a Farid, el germà gran

## Referències

* ↑ «Hit the Road». FilminCAT. [Consulta: 22 juliol 2022].
* ↑ Dalton, Ben «Buzzy Cannes title ‘Hit The Road’ scores UK-Ireland distribution deal (exclusive)». Screen Daily, 20-07-2021 [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ Booth, Ned «‘Hit The Road’ Trailer: Panah Panahi’s Cannes 2021 Hit Comes to Theaters This April». The Playlist, 05-03-2022 [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ Kiang, Jessica «‘Hit the Road’ Review: Several Stars Are Born in an Irresistible Iranian Road-Movie Debut». Variety, 29-08-2021 [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ Hadadi, Roxana «Hit the Road Treads Softly Between Trespass and Transformation». New York, 25-04-2022 [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ Ramachandran, Naman «‘Hit the Road, ‘Playground,’ ‘Becoming Cousteau’ Win BFI London Film Festival Awards». Variety, 17-10-2021 [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ Frater, Patrick «Panah Panahi’s ‘Hit The Road’ Wins Singapore Film Festival’s Silver Screen Award». Variety, 04-12-2021 [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ «Hit the Road». Goita què fan ara. [Consulta: 22 juliol 2022].
# Vuvièrs (Tarn)

Vivièrs de la Vaur (en francès Viviers-lès-Lavaur) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 84 | 147 | 132 | 140 | 156 | 159 | 176 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Paul Rocache | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Frank Mankiewicz

Frank Fabian Mankiewicz (16 de maig, de 1924 - 23 d'octubre de 2014) va ser un periodista estatunidenc.

## Biografia

La infància i adolescència de Mankiewicz, transcorre a Beverly Hills, Califòrnia, envoltat pel món de Hollywood. El seu pare, era el screenwriter Herman Mankiewicz, coautor de pel·lícules com Citizen Kane, i el seu oncle, Joseph Mankiewicz, director Tot sobre Eva i Cleopatra.
Mankiewicz es graduà en ciència política per UCLA el 1947; s'especialitzà el 1948 en periodisme a la Universitat de Colúmbia i prosseguí els seus estudis fins a l'any 1955 a Berkeley. Ha estat president de la National Public Radio, director regional del Peace Corps a llatinoamerica, i director de campanya a les eleccions presidencials de 1972 del candidat democrata George McGovern. Fou secretari de premsa del Senador Robert Francis Kennedy i l'encarregat de comunicar la seva mort, després de l'atemptat.
El seu treball en política i els seus forts lligams amb el Partit Demòcrata li va fer guanyar un lloc a la llista negra d'oponents de Richard Nixon. Fou candidat a ocupar un lloc a la Cambra de Representants dels Estats Units per Maryland, l'any 1974, però va perdre les eleccions.
Mankiewicz i Nofziger Lyn van ser els principals oponents de la conversió al sistema mètric 1970 dels Estats Units, en gran part gràcies al fet que aconseguiren convèncer el president Ronald Reagan. L'any 1984, Frank Mankiewicz va començar a escriure per a la revista Quarante propietat de Kathleen Katz de Arlington. Un dels seus articles, datats de 1985 va ser un dels primers a assenyalar com la cobertura televisiva de la política havia canviat.
Mankiewicz va viure a Washington D.C. amb la seva muller Patricia O'brien i parlava espanyol i francès. El seu fill Josh Mankiewicz és un corresponsal de notícies de NBC, mentre que el seu fill Ben Mankiewicz es dedica al món del cinema.

## Referències

* 1 2 3 4 «Opening night (Mar. 2) panel participants» (en anglès). 50 years Pace Corps - UCLA. University of California, Los angeles. Arxivat de l'original el 2016-12-21. [Consulta: 18 novembre 2011].
* ↑ «Kennedy is Dead, Victim of Assassin; Suspect, Arab Immigrant, Arraigned; Johnson Appoints Panel on Violence» (en anglès). New York Times, 06-06-1968. [Consulta: 17 octubre 2011].
* ↑ «Nofziger: A Friend With Whom It Was a Pleasure to Disagree» (en anglès). Washington Post, 29-03-2006. [Consulta: 19 octubre 2011].
# Alexander Winkler

Alexander (Gustav) Adolfovich Winkler, també Alexandre Adolfovich Winkler (Khàrkiv (Ucraïna), 3 de març, 1865 - Besançon (França), 6 d'agost, 1935), va ser un pianista, compositor i pedagog musical ucrania d'origen alemany.

## Biografia

Winkler va completar els seus estudis de dret a la Universitat de Kharkiv, Imperi Rus, el 1887 i també va estudiar piano a l'Escola de Música de Kharkiv de la Societat Musical Russa, on es va graduar el 1889. Va continuar estudiant piano amb Alphonse Duvernoy a París i a Viena amb Theodor Leschetizky, on també va ser estudiant de composició de Karel Navrátil.
Winkler va tornar a l'escola de música de Kharkiv com a professor de piano des de 1890 fins a 1896. Per recomanació de Leschetizky, va ser convidat a Sant Petersburg per ensenyar al Conservatori, on va tenir classes de piano de 1896 a 1924, convertint-se en professor de piano a 1909. El jove Serguei Prokófiev va ser un dels seus alumnes des de 1905. Des de 1907, Winkler va ser crític musical del diari en llengua alemanya St. Petersburgische Zeitung. Com molts professors del Conservatori de Sant Petersburg, va ser membre del cercle Belyayev, un grup creatiu de músics dirigit per Nikolai Rimski-Kórsakov, que sens dubte va afectar el seu treball compositiu.
El 1924, Winkler va emigrar a França, on a partir de 1925 va ensenyar a la Universitat del Franc Comtat de Besançon.
A part d'algunes cançons, Winkler va compondre només música instrumental, sobretot composicions per a piano i música de cambra. Va fer transcripcions per a piano d'una sèrie d'obres de Mikhail Glinka, Alexander Glazunov i Rimsky-Korsakov, com Capriccio Espagnol i el ballet Raymonda, així com obres orquestrals d'Alexander Scriabin.

## Obres seleccionades

Per conèixer l'obra de Winkler, aneu al seu arxiu de la Viquipèdia anglesa

## Discografia

* Russian Viola Sonates – Eliesha Nelson (viola), Glen Inanga (piano); Sono Luminus DSL-92136 (2011)
* Sonata per a viola i piano, op. 10
* Dues peces per a viola i piano, op. 31
* Viola Incognita – Pavel Ciprys (viola), Daniel Wiesner (piano); RadioServis (ràdio txeca) CR0386-2 (2012)
* Sonata per a viola i piano, op. 10

## Referències

* ↑ Theodore Baker and Alfred Remy, ed. (1919). "Winkler, Alexander Adolfovitch". Baker's Biographical Dictionary of Musicians (3rd ed.). p. 1042.
* 1 2 Энциклопедия «Немцы России» (Encyclopedia of German Russians): Alexander Winkler (in Russian)
* ↑ Berman, Boris (2008). Prokofiev's Piano Sonatas: A Guide for the Listener and the Performer. New Haven, Connecticut: Yale University Press. p. 35. ISBN 978-0-300-11490-4

## Enllaços externs

* Partitures gratuïtes d'Alexander Winkler a l'International Music Score Library Project (IMSLP)
* Энциклопедия «Немцы России» (Enciclopèdia dels russos alemanys): Alexander Winkler (en rus)