OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Irene Steer

Irene Steer (Cardiff, Gal·les, 10 d'agost de 1889 – Cardiff, 18 d'abril de 1977) va ser una nedadora gal·lesa que va competir a començaments del segle xx. Cap altra dona dona gal·lesa repetí la gesta de guanyar un or olímpic, fins que Nicole Cooke ho aconseguí el 2008 en la prova en ruta del programa de ciclisme.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on disputà dues proves del programa de natació. En la prova dels 100 metres lliures quedà eliminada en semifinals, mentre en la prova dels relleus 4x100 metres lliures guanyà la medalla d'or conjuntament amb les seves companyes d'equip Belle Moore, Jennie Fletcher i Annie Speirs. L'equip britànic, amb un temps de 5' 52.8", va establir un nou rècord del món de la distància, superant per un ampli marge als equips alemany i austríac. El rei suec Gustau V fou l'encarregat de fer-li entrega de la medalla i els honors olímpics.
Steer s'havia iniciat en braça, però entre 1908 i 1909 canvià a crol. Després de retirar-se es va casar amb William Nicholson, director i president del Cardiff City Football Club.

## Referències

* 1 2 3 4 «Irene Steer Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 de novembre 2014. [Consulta: 10 juliol 2016].
* ↑ Sports-Reference.com, Olympic Sports, Swimming at the 1912 Stockholm Summer Games, Women's 4 × 100 metres Freestyle Relay Arxivat 2015-10-08 a Wayback Machine.. Consulta 10 juliol 2016.
* ↑ International Swimming Hall of Fame, Honourees, Belle Moore (GBR) Arxivat 2015-09-05 a Wayback Machine.. Consulta 10 juliol 2016.
* ↑ Jo Manning (11 agost 2008) First champ 'would be thrilled'. BBC
# Elsa Björklund

Elsa Margareta Björklund (Estocolm, 14 de gener de 1895 – Estocolm, 15 de maig de 1970) va ser una nedadora sueca que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va disputar els 100 metres lliures del programa de natació. Fou eliminada en quarts de final en finalitzar sisena de la seva sèrie.

## Referències

* ↑ «Elsa Björklund Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 de desembre 2009. [Consulta: 24 juny 2017].
* ↑ Karin Lundgren. Comitè Olímpic Suec
# Claire Guttenstein

Claire Guttenstein (Saint-Josse-ten-Noode, 19 setembre de 1886 – 1948) va ser una nedadora belga que va competir a començaments del segle xx.
El 1906 es casà amb l'economista Camille Guttenstein, amb qui va tenir tres fills. Entre el 2 d'octubre de 1910 i el 29 de setembre de 1911 va posseir el rècord mundial dels 100 metres lliures amb un temps d'1:26.6. Durant aquell temps fou coneguda per guanyar a molts homes en les competicions.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va disputar els 100 metres lliures del programa de natació. Fou eliminada en quarts de final en finalitzar cinquena de la seva sèrie.
El 1940, amb l'ocupació alemanya de Bèlgica, va convèncer el seu marit per sortir del país. A Londres, Camille jugaria un paper important en el govern belga a l'exili.

## Referències

* 1 2 Dictionnaire des femmes belges: XIXe et XXe siècles per Eliane Gubin; Lannoo Uitgeverij; 2006; p. 261-262
* ↑ «Mother, may I go out and swim?». The Salt Lake Tribune, 10-09-1911, p. 31 [Consulta: 16 abril 2017].
* ↑ «Claire Guttenstein Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 24 juny 2017].
# Agnès Varda

Agnès Varda (Ixelles, 30 de maig de 1928 - 14è districte de París, 29 de març de 2019) fou una directora de cinema belga.
Agnès Varda, nascuda Arlette Varda, va ser una directora independent i decidida, amb acurades coreografies i decoracions, i combinava sovint material documental amb una història de ficció. Se la coneixia com l'àvia de la nouvelle vague francesa i com una de les pioneres del cinema feminista.
Romangué activa fins a la fi de la seva vida. El 2017 rebé l'Œil d'or del Festival Internacional de Cinema de Canes (premi del documental) per Visages Villages, un llargmetratge documental codirigit amb l'artista contemporani francès JR. També al novembre de 2017 rebé l'Oscar honorífic pel conjunt de la seva carrera. Poc abans de la seva mort, l'any 2019, es presentà a la Berlinale la seva darrera pel·lícula, Varda par Agnès.
Va morir a París el 2019, als 90 anys.
Se li atribueix la cita següent:
| « | Un documental és un moviment per alliberar-se de l'egoisme | » |

## Filmografia

| Títol original (doblada en català) | Títol en anglès | país | Any | Crèdits |
| La Pointe Courte | — | França | 1956 | Directora, guionista |
| Cléo de 5 à 7 | Cléo from 5 to 7 | França/Itàlia | 1962 | Directora, guiónista |
| Le Bonheur (La felicitat) | Happiness | França | 1965 | Directora, guionista |
| Loin du Vietnam | Far from Vietnam | França | 1967 | Codirectora |
| Lions Love | Lions Love | Estats Units/França | 1969 | Directora, guionista, productora |
| Daguerréotypes | — | França | 1975 | Directora, guionista |
| L'una canta, l'altra no (L'Une chante, l'autre pas) | One Sings, the Other Doesn't | Veneçuela/França/Bèlgica | 1977 | Directora, guionista |
| Documenteur | Documenteur | França | 1980-1981 | Directora, guionista |
| Sense sostre ni llei (Sans toit ni loi) | Vagabond | França/Regne Unit | 1985 | Directora, guionista, muntadora |
| Jane B. par Agnès V. | Jane B. by Agnes V. | França | 1986-1987 | Directora, guionista, muntadora |
| Kung-Fu Master | Le Petit amour | França | 1987 | Directora, guionista |
| Jacquot de Nantes | — | França | 1990 | Directora, guionista |
| Les cent i una nits (Les Cent et une nuits) | A Hundred and One Nights | Regne Unit/França | 1994 | Directora, guionista |
| Les Glaneurs et la glaneuse | The Gleaners and I | França | 2000 | Directora, guionista, productora, muntadora |
| Les Glaneurs et la glaneuse... deux ans après | The Gleaners and I: Two Years Later | França | 2002 | Directora, muntadora |
| Le Lion volatil | — | França | 2003 | Directora, guionista, productora, muntadora |
| Les Plages d'Agnès | The Beaches of Agnes | França | 2008 | Directora, guionista, productora |
| Visages, Villages | Faces Places | França | 2017 | Directora |
| Varda par Agnès | Varda by Agnès | França | 2019 | Codirectora, guionista, muntadora |

## Referències

* ↑ Meseguer, Astrid «Muere la cineasta Agnès Varda a los 90 años». La Vanguardia, 29-03-2019.
* ↑ «Un record pels cineastes que ens han deixat durant el 2019». Bibarnabloc. Biblioteques de Barcelona, 30-01-2020. Arxivat de l'original el 2020-11-29. [Consulta: 4 març 2020].
* ↑ «Agnès Varda | enciclopèdia.cat». [Consulta: 4 març 2020].
# Rafel Crespí Ramis

Rafel Crespí Ramis (Pòrtol, Marratxí, Mallorca, 16 de gener de 1961 - Ib., 16 de febrer de 2020) va ser un mestre, escriptor i polític mallorquí.

## Biografia

Va néixer a la localitat de Pòrtol, fill de Bartomeu Crespí Canyelles, L'amet, i de Francesca Ramis Amengual, de cas Me. Va estudiar filologia catalana a la Universitat de Barcelona (1984). Va ser professor de l'Institut Berenguer d'Anoia d'Inca. Rafel Crespí va ser un dels activistes més implicats en la recuperació de la llengua catalana en les institucions i en l'àmbit de l'educació de les Illes Balears. Col·laborador de la revista Pòrtula des de la seva primera etapa. Ha coordinat, amb altres, la revista Latitud 39 (1981-83). Ha treballat a la Conselleria de Cultura, des d'on l'any 2003 va coordinar el Catàleg de publicacions escolars 2000-2003.
És autor dels llibres de narracions Personatjes(sic) (1994), Premi Recull de Reus, i Silencis (1995), així com de les novel·les Per què has vingut? (1996) i La música de les constel·lacions (2005). Ha col·laborat a Lluc i El Mirall. Va ser col·laborador del Diari de Balears. Era soci de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana. Soci i col·laborador de l'Obra Cultural Balear, va impulsar la primera delegació de l'entitat a Marratxí, on en va exercir la presidència.
Des de 1991 va ser un actiu militant del PSM, a partir de 2013 integrat dins la coalició Més. El 1995 va resultar elegit regidor de l'ajuntament de Marratxí pel PSM.

## Referències

* ↑ «Crespí Ramis, Rafel». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 18. Palma: Promomallorca, p. 400. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ «Mor Rafel Crespí, històric de l'Obra Cultural i del PSM». [Consulta: 19 febrer 2020].
* ↑ «Ha mort el professor, escriptor i col·laborador de dBalears, Rafel Crespí», 16-02-2020. Arxivat de l'original el 2020-02-19. [Consulta: 19 febrer 2020].
* 1 2 «Mor Rafel Crespí, històric de l’Obra Cultural i del PSM». El Temps, 16-02-2020. [Consulta: 17 juny 2024].

## Enllaços externs

* «Biografia». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana. [Consulta: 17 juny 2024].
# Ragnhild Hveger

Ragnhild Hveger (Nyborg, 10 de desembre de 1920 - 1 de desembre de 2011), de casada Andersen, fou una nedadora danesa guanyadora d'una medalla olímpica. De 1936 a 1943 va establir 44 rècords mundials i en un moment va arribar a tenir 19 rècords mundials en diferents distàncies i disciplines. El 1938 va guanyar tres medalles d'or al Campionat d'Europa.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va disputar tres proves del programa de natació. En els 400 metres lliures va guanyar la medalla de plata, mentre en els 4x100 metres lliures fou setena i en els 100 metres lliures quedà eliminada en sèries.
Filla d'un membre del partit nazi danès, germana d'un voluntari del front oriental, i casada amb un oficial alemany, a la fi de la Segona Guerra Mundial va ser internada durant sis setmanes en un camp de treballs forçats, sota sospita de col·laboració amb els alemanys, alhora que li va ser vetada la participació als Jocs Olímpics de 1948. El 1950 se li aixecà el càstig i va poder competir als Jocs Olímpics de 1952, on va acabar quarta en la prova dels 4x100 metres lliures i cinquena en la dels 400 metres lliures. Hveger es va retirar el 1954 després d'acabar cinquena en els 100 metres lliures als Campionats d'Europa.
El 1966 va ser inclosa a l'International Swimming Hall of Fame i 30 anys més tard declarada esportista del segle pel Dansk Idræts-Forbund.

## Referències

* ↑ Ritzau «Århundredets danske sportskvinde er død» (en danès). , 10-12-2011.
* 1 2 3 4 «Olympedia – Ragnhild Hveger». [Consulta: 29 octubre 2024].
* ↑ «Ragnhild Hveger». [London], 22-12-2011.
* ↑ Ragnhild HVEGER. the-sports.org
* ↑ «RAGNHILD HVEGER (DEN)». ISHOF.org. International Swimming Hall of Fame. Arxivat de l'original el 2010-11-03.
* ↑ «Århundredets danske sportskvinde er død». fyens.dk. Ritzau, 10-12-2011. [Consulta: 19 juny 2019].
# Ebbe Parsner

Ebbe Parsner (Copenhaguen, 6 de juny de 1922 - valor desconegut, 24 d'octubre de 2013) fou un remer danès que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres on, fent parella amb Aage Larsen, guanyà la medalla de plata en la prova de doble scull del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, quedà eliminat en sèries en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat d'Europa de rem, el 1949 i 1950.

## Referències

* ↑ Preisler, Jan. «Nekrolog: Ebbe Parsner». Dansk Forening for Rosport, 26-10-2013. Arxivat de l'original el 2013-11-05. [Consulta: 1r novembre 2013].
* 1 2 3 «Ebbe Parsner Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 30 de gener 2012. [Consulta: 29 juliol 2019].
# Julius Braathe

Julius Olaissen "Jul" Braathe (Trøgstad, Østfold, 4 de maig de 1874 – Kolbotnvannet, Oppegård, Akershus, 8 de juliol de 1914) va ser un tirador noruec que va competir a començaments del segle xx.
El 1906 va prendre part al primer dels tres Jocs Olímpics que disputà durant la seva carrera esportiva. A Atenes participà en quatre proves del programa de tir i guanyà una medalla de plata en la prova de rifle per equips i era sisè en rifle, posició lliure i en rifle militar a 300 metres.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va disputar dues proves del programa de tir. Va guanyar una medalla d'or en la prova de rifle lliure 300 metres, 3 posicions per equips, mentre en la prova individual fou sisè.
El 1912, a Londres, disputà els tercers i darrers Jocs de la seva carrera, tot i que els resultats en les dues proves del programa de tir que disputà foren força discrets.
Va morir ofegat en un accident amb tan sols 40 anys.

## Referències

* 1 2 3 4 «Jul Braathe Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 de novembre 2012. [Consulta: 12 abril 2016].
# Memorial Davide Fardelli

El Memorial Davide Fardelli era una sèrie de curses ciclistes d'un sol dia en format contrarellotge individual que es disputava anualment a la població italiana de Rogno, a la Llombardia. Es corrien tot de curses tant en categoria masculina com femenina, i per professionals, juvenils i alevins.

## Palmarès masculí

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2005 | Volodímir Diúdia | Dario Benenati | Andrea Giuponni |
| 2006 | Alan Marangoni | Luca Barla | Francesco Tomei |
| 2007 | Luca Dodi | Enrico Peruffo | Angelo Pagani |
| 2008 | Marcel Kittel | Alan Marangoni | Adriano Malori |
| 2009 | Manuele Boaro | Mateo Mammini | Alessandro Stocco |
| 2010 | Luke Durbridge | Eugen Wacker | Marcel Kittel |
| 2011 | Anton Vorobiov | Gianluca Leonardi | Luke Durbridge |
| 2012 | Rohan Dennis | Damien Howson | Anton Vorobiov |

## Palmarès femení

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2005 | Edita Pucinskaite | Ombretta Ugolini | Rebecca Bertolo |
| 2006 | Svetlana Bubnenkova | Natàlia Boiàrskaia | Anna Zugno |
| 2007 | Karin Thürig | Sara Carrigan | Alison Powers |
| 2008 | Karin Thürig | Vicki Whitelaw | Susanne Ljungskog |
| 2009 | Karin Thürig | Amber Neben | Vicki Whitelaw |
| 2010 | Amber Neben | Vicki Whitelaw | Noemi Cantele |
| 2011 | Judith Arndt | Emma Pooley | Amber Neben |
| 2012 | Edwige Pitel | Martina Ritter | Pascale Schnider |

## Referències

* ↑ «Mémorial Davide Fardelli (Ita) - Cat.1.2». [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ Palmarès masculí a sitiodeciclismo.net
* ↑ Palmarès femení a sitiodeciclismo.net
* ↑ Palmarès masculí a cqranking.com
* ↑ Palmarès femení a cqranking.com
# Ragnhild Larsen

Ragnhild Elisabeth Larsen, posteriorment Ragnhild Hulth, (Oslo, 16 de març de 1900 - Oslo, 12 de novembre de 1969) va ser una saltadora noruega que va competir en els anys posteriors a la Primera Guerra Mundial.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar la prova de palanca de 10 metres del programa de salts. Quedà eliminada en la primera ronda.

## Referències

* ↑ «Ragnhild Larsen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de maig 2011. [Consulta: 2 juliol 2017].
# Godtfred Holmvang

Godtfred Holmvang (Stabekk, 7 d'octubre de 1917 - Vancouver, 19 de febrer de 2006) fou un atleta noruec, especialista en el decatló, que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on fou desè en la prova del decatló del programa d'atletisme.
En el seu palmarès destaca una medalla d'or en la prova del decatló al Campionat d'Europa d'atletisme de 1946. Guanyà el campionat nacional de decatló de 1939, 1946 i 1948; i el de 110 metres tanques de 1946. Va millorar el rècord nacional de decatló en dues ocasions.
La seva carrera esportiva es ve veure interrompuda per la Segona Guerra Mundial i el 1943 fou fet presoner de guerra. També practicava l'esquí i el 1946 va ser recompensat amb l'Egebergs Ærespris.
Un cop retirat de l'esport es va graduar en dret a Oslo i va estudiar a Londres i Harvard. Va treballar a l'ONU en temes de dret marítim internacional i acabà vivint al Canadà, on va treballar com a assessor legal en matèries de la indústria marítima.

## Millors marques

* Decatló. 6.566 punts (1946)

## Referències

* 1 2 3 «Godtfred Holmvang Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de maig 2011. [Consulta: 8 maig 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 8 maig 2020].
* ↑ Norwegian championships in decathlon Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. (noruec)
* ↑ Norwegian championships in 110 metres hurdles Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine. (noruec)
* ↑ Waśko, Janusz (1953-).. Athletics National Records Evolution : 1912-2006. GreenArt Jacek Kardasz, 2007. ISBN 978-83-925457-0-5.
* ↑ Bryhn, Rolf. «Egebergs ærespris – Egebergs ærespris». A: Store norske leksikon (en noruec). Oslo: Kunnskapsforlaget [Consulta: 20 novembre 2009].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 7 maig 2020].
# Terra de color

S'anomena terra de color a alguns minerals naturals que contenen òxids metàl·lics, principalment òxids de ferro i òxids de manganès, que s'han utilitzat des de la prehistòria com a pigments. Els tipus primaris són l'ocre, la siena i l'ombra. L'ús de terres de colors va tenir un gran impuls en la pintura de l'antic Egipte, on es va emprar el blau egipci, el primer color sintètic fet per l'home, i constitueix una de les bases per fer colors fins a l'arribada de la Revolució Industrial. Altres bases són els pigments d'origen vegetal o animal.
Les terres de colors són terres naturals sense manipulacions o amb manipulacions mínimes com l'assecat per eliminar la humitat o el triturat per desfer els grumolls i obtenir una textura polsosa. No s'han de confondre amb els colors o pigments en pols anomenats "terres", els quals són, juntament amb els aglutinants, un dels ingredients dels colors moderns per a pintar.
Els noms dels colors de la gamma dels grocs i ocres com el siena natural o el siena torrat (coneguts també com a : terra siena natural o terra siena torrada), fan referència a les terres de la Toscana, a l'entorn de la ciutat de Siena que foren usats per obtenir pigments que segons el contingut d'òxids de ferro proporcionaven un o altre color. L'escola senesa de pintura, durant el Trecento va difondre l'ús i popularitat d'aquests pigments i colors.
Les terres de colors més conegudes i emprades en la història de la pintura a més de les sienes són els següents:
* El cinabri, del qual es feia ús per al color roig.
* La malaquita, que proporcionava el color verd.
* L'atzurita, que donava el color blau.
* El realgar, que és un sulfur d'arsènic natural molt verinós, del qual es feia el color taronja.
* El guix, per al color blanc.

## Referències

* ↑ Roelofs, Isabelle. La couleur expliquée aux artistes (en francès). Groupe Eyrolles, 2012, p. 30. ISBN 978-2-212-134865.
* ↑ Hirst, Kris. «Ochre - The Oldest Known Natural Pigment in the World». ThoughtCo., 15-04-2017. [Consulta: 31 agost 2017].
* ↑ Abdulnaser Abdulrahman Al-Zahrani, Harby Ezzeldin Ahmed. Preservation and Restoration Techniques for Ancient Egyptian Textiles (en anglès). IGI Global, 2022, p. 66. ISBN 9781799848127.
# Melvin Calvin

Melvin Calvin (Saint Paul, EUA 1911 - Berkeley 1997) fou un químic i professor universitari estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1961.

## Biografia

Va néixer el 8 d'abril de 1911 a la ciutat de Saint Paul, situada a l'estat nord-americà de Minnesota en una família d'immigrants russos. Després de créixer a la ciutat de Detroit va estudiar química a l'Escola de Mineria i Tecnologia de Michigan, on es llicencià el 1931. Posteriorment amplià els seus estudis a la Universitat de Minnesota, on es doctorà el 1935 i l'any següent aconseguir realitzar una beca postdoctoral a la Universitat de Manchester a Anglaterra.
El 1947 aconseguí ser nomenat professor de química a la Universitat de Berkeley on fou director del Laboratori Lawrence de Radiacions del Departament de Química Biològica. Calvin morí el 8 de gener de 1997 a la seva residència de Berkeley, Califòrnia.

## Recerca científica

Durant la seva estada a la ciutat de Manchester es va interessar pels pigments d'estructura anàloga a la de les porfirines i que més tard va utilitzar com a models en les seves investigacions sobre els processos energètics implicats en la fotosíntesi de la clorofil·la.
En la seva estada a Berkeley va continuar els seus estudis sobre la fotosíntesi vegetal sobre cultius de l'alga verda unicel·lular Chlorella pyrenoidosa, separant els compostos obtinguts per cromatografia bidimensional i identificant-los gràcies al carboni-14 i esclarint el procés d'assimilació fotoquímica del diòxid de carboni per les parts verdes de les plantes. L'any 1961 fou guardonat amb el Premi Nobel de Química pels seus treballs sobre l'assimilació del diòxid de carboni per les plantes, el cicle bioquímic bàsic de la qual és conegut com a cicle de Calvin en honor seu.

## Enllaços externs

* «Melvin Calvin» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Puríssima Concepció de Sabadell

La Puríssima Concepció és una església parroquial de Sabadell (Vallès Occidental) amb elements eclèctics i historicistes protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.
El 1867, el bisbe de Barcelona, Pantaleó Montserrat havia creat la nova parròquia, qui encara no tenia un temple. Es va edificar en els terrenys de l'antic terme de Sant Pere de Terrassa. Les obres foren iniciades el 1879 pel paleta R. Ricart pel cost de 139.569 pessetes, de les quals l'Ajuntament aportà 75.000. Fou beneïda el 31 de juliol de 1885. En el campanar, erigit el 1868, s'hi col·locaren les campanes de Sant Pau de Riu-sec. Hi van col·laborar Camil Fàbregas (escultor) i Antoni Vila Arufat (pintor).
Església de façana neoromànica formada per una nau de 270 metres quadrats i una alçada de 16,70 metres a la que donen deu capelles. L'arc del presbiteri és de 15 m. Hi ha vuit arcs torals, sis dels quals formen la volta de canó de l'església i dos al presbiteri. El campanar, de planta quadrada, és de senzilla factura neoclàssica, amb cúpula vuitavada de ceràmica.

## Referències

* ↑ «L'origen de la Parròquia». Parròquia de la Puríssima, 12-04-2020. [Consulta: 20 novembre 2024].
* 1 2 3 «Parròquia de la Puríssima Concepció de Sabadell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r novembre 2017].

## Enllaços externs

* ESGLÉSIA DE LA PURISSIMA CONCEPCIÓ Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament.