OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vestido de novia (pel·lícula)

Vestido de novia és una pel·lícula de coproducció cubana-espanyola del 2014, escrita i dirigida per Marilyn Solaya, inspirada en la vida real de Mavi Susset, la primera transsexual operada a Cuba. És una història d'amor i una reflexió sobre la violència i la diversitat sexual.

## Sinopsi

L'any 1994 a l'Havana. Rosa Elena és una assistent d'infermeria de 40 anys que cura del seu pare malalt, i que s'acaba de casar amb Ernesto, un enginyer cap d'una brigada constructora. Rosa Elena no està conforme amb la vida que porta i decideix tornar a formar part del Cor Masculí on treballava quan era soltera. Però un dia es revela un secret del seu passat sobre el seu origen sexual, i tant Rosa Elena com Ernesto queden exposats a la violència estructural del context masclista, homofòbic i patriarcal en el que viuen.

## Repartiment

* Laura de la Uz – Rosa Elena
* Luis Alberto García – Ernesto
* Isabel Santos – Sissi
* Jorge Perugorría – Lázaro
* Mario Guerra – Roberto
* Manuel Porto – Pedro
* Pancho García – Rafael
* Alina Rodríguez – Sandra
* Waldo Franco – Patricio
* Yipsia Torres – LPla
* Omar Franco – Pablo >
* Luis Enrique Carreres – Tony
* Andros Perugorria – Tato
* José Luis Hidalgo – cap de personal
* Manuel Hernández – Oficial
* Elsa Camp – Anciana
* Raquel Rey– Bertha
* Kiriam – Kiriam
* Sissi – Paloma
* Orianna – Melisa
* Mavi Susel – infermera obstetra
* Roberto Viña – Oficial 2

## Nominacions i premis

Fou estrenada al Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana, on va guanyar el premi del públic a la millor pel·lícula i una menció especial. També va guanyar el premi de l'audiència al Festival de Cinema de Màlaga de 2015.
En la II edició dels Premis Platino va rebre dues nominacions, a la millor opera prima i a la millor actriu (Laura de la Uz)

## Referències

* ↑ La premiada película ‘Vestido de Novia’ reflexiona sobre la violencia, Programa Ibermedia
* ↑ Vestido de novia: mucho más que una película con mirada de Género, cubanow.cult
* ↑ Marilyn Solaya, presenta, Vestido de Novia en Fest. Int. del Nuevo Cine Latinoamericano de La Habana, El Periódico, 26 de desembre de 2014
* ↑ El filme cubano 'Vestido de novia' se alza con el premio del público en el Festival de Málaga, 14ymedio.com 27 d'abril de 2015
* ↑ "Relatos salvajes", "La isla mínima", "Conducta", "Pelo malo" y "Mr Kaplan" lideran las nominaciones de los Premio PLATINO del Cine Iberoamericano, al web dels Premis Platino

## Enllaços externs

* Vestido de novia a ecured.cu
* Fragment de la pel·lícula a YouTube
* Making off de la pel·lícula a YouTube
# Rapa Nui (pel·lícula)

Rapa Nui és una pel·lícula estatunidenca dirigida l'any 1994 a l'Illa de Pasqua per Kevin Reynolds. Ha estat doblada al català.

## Argument

Melodrama al voltant de l'enfrontament de dues castes a l'illa de Pasqua al segle XVII, els « orelles curtes » i els « orelles llargues ». Amics d'infantesa, Make i Noro es disputen l'amor d'una dona, Ramana.

## Repartiment

* Jason Scott Lee (Noro)
* Esai Morals (Make)
* Sandrine Holt (Ramana)
* Eru Potaka-Dewes (Ariki-mau)
* George Henare (Tupa)

## Guió

El guió va estar inspirat a Kevin Reynolds pels treballs del geògraf Jared Diamond, que per la seva banda va treure un llibre titulat Collapse. El film no és un documental sinó una faula ecològica i social, amb visió geonòmica mostrant, en una terra limitada, les interaccions entre demografia, economia, religió, desacords socials, comunitat humana i l'entorn, i els efectes dòmino que en resulten. L'illa i els seus habitants simbolitzen en aquest film la Terra i la humanitat actual, sense reflectir la realitat de les tradicions pasquanes antigues:
* els seus habitants mai s'han imaginat ser « els últims homes sobre la terra » i sabien perfectament que formaven part del món maori en nombrosos arxipèlags, ja que la seva tradició oral conservava el record de Hotu Matu'a, vingut de Hiva Oa;
* en llengua maori, « Rapa-Nui » no significa « melic del món » sinó « gran Rapa » (la « petita Rapa » està situada a les illes Australs); Te pito o te fenua, « el melic de la terra », era simplement el mig de l'illa, espai sagrat i neutre per assemblees i negociacions ;
* les « orelles llargues » no eren « la tribu dels aristòcrates » sinó una classe social (privilegiada) de cadascun dels nou vai’hu (clans familiars) de l'illa: Aka’hanga, Anakena, Heiki’i, Mahetua, Taha’i, Tepe’u, Tongariki, Va’i Mata i Vinapu ;
* els hopu, representants de cada clan, saltaven efectivament a la mar des del precipici d'Orongo, prop del volcà Rano Kau, i nedaven amb l'ajuda d'un feix de canyes totora fins a l'illot Motu Nui, però el film redibuixa aquesta tradició com una violenta competició on s'ha de guanyar contra els altres i el vencedor fa de cap del seu clan l'ariki nui, mentre que en realitat, aquesta dignitat hereditària quedava al si del llinatge Miru, descendent segons la tradició del fill gran de Hotu Matu'té; no hi havia combat i cada hopu se situava a prop d'un niu de xatrac fosc amb la finalitat que la voluntat del déu Make-make es manifestés per l'ordre de posta dels ous: l' hopu que veia primer pondre la femella xatrac fosc que havia escollit, portava l'ou a l'ariki nui que li concedia per un any la dignitat de Tangata manu (« home ocell », arbitre dels conflictes entra clans, « neutre » i sagrat); els altres ous no eren retirats.

## Referències

* ↑ «Rapa Nui». esadir.cat.
* ↑ «Rapa Nui». The New York Times.
* ↑ Alfred Métraux: Introduction à la connaissance de l'Île de Pâques, éditions du Muséum national d'histoire naturelle, Paris 1935, relatant els resultats de l'expedició franco-belga de Charles Watelin el 1934.
# Sweet Country (pel·lícula del 1986)

Sweet Country (títol original: Γλυκειά πατρίδα; Glykeia Patrida) és una pel·lícula grega dirigida per Michael Cacoyannis i estrenada l'any 1986. Basada en la novel·la homònima de Caroline Richards.

## Argument

A Nova York, Anna i Paul es troben en el moment de la projecció d'un documental sobre Xile. Els retrobaments recorden els anys 1970 a Anna que va viure a Xile durant la dictadura de Pinochet: Un cop d'estat militar ha paralitzat a la ciutat. Ben i Ana viuen aquests tràgics moments, dels quals Ana surt danyada emocionalment. Els seus amics comuns han estat arrestats, perseguits i degradats. Ana coneix a Paul i junts creen un grup per ajudar a fugir a les víctimes de les brutals forces de el “ordre”. Eva i la seva família volen sortir del país i Paul i Ana els preparen la fugida. Tot està previst. Per la part de darrere del jardí, es dirigeixen a l'escala de mà que està recolzada en el mur... Paul ha desaparegut sense previ avís, Ana sospita...

## Repartiment

* Jane Alexander
* John Cullum
* Carole Laure
* Franco Nero
* Joanna Pettet
* Randy Quaid
* Irene Papàs
* Jean Pierre Aumont
* Pierre Vaneck
* Katia Dandoulaki

## Referències

* ↑ Canby, Vincent «FILM: 'SWEET COUNTRY'» (en anglès). The New York Times.
# Eduard Fontbona i Bagaria

Eduard Fontbona i Bagaria (Barcelona, 14 de febrer de 1977) és un compositor i pianista català. Format amb Conxita Agustí Badia, i amb Carlota Garriga a l'Acadèmia Marshall de Barcelona, i també al Conservatori Superior Municipal de Música de Barcelona. Ha rebut classes personals de Joaquim Nin-Culmell, i consells d'Alícia de Larrocha. Ha compost música per a piano sol que ha reunit en tres cd: La nit dels orígens (Ars Harmonica, 2008), Sons de l'hivernacle (Picap, 2010) i Piano Ardent (Picap, 2016). La seva música participa amb personalitat de la tradició pianística d'Erik Satie o Frederic Mompou, passada tanmateix per la influència de compositors menys acadèmics com Keith Jarrett, Chick Corea o Brad Mehldau. Composicions seves han estat traduïdes a imatge en videoclips per Joan Dalmau, Clara Vallvé & Núria Baldrich, Isaac Niemand, o Macià Florit. La seva activitat concertística no és prioritària en ell, però s'ha dedicat també a exhumar peces de teclat de compositors catalans del segle xviii (Narcís Casanoves, Pau Marsal, Benet Brell, Josep Nonó o Josep Gallés) i a la interpretació d'altres ja ben coneguts, com el Pare Antoni Soler. Col·labora amb El Temps de les Arts.

## Discografia

* La nit dels orígens (Ars Harmonica, 2008)
* Sons de l'hivernacle (Picap, 2010)
* 12 Sonates Catalanes (Columna Música, 2012)
* Catalan piano sonatas (Picap, 2015)
* Piano Ardent (Picap, 2016)
* Catalan Sonatas: Rhodes Piano (Ars Harmonica, 2020)
* Harpsichord Sonatas from Catalonia - Vol. IV (La mà de Guido, 2022)

## Referències

* ↑ «12 sonatas catalanas. Obras de Casanoves, Brell i Gallés - FONTBONA, Eduard (Columna Música)». Arxivat de l'original el 2020-10-29. [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ «View | Obavijesti | Odjel za francuske i frankofonske studije». [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ «Eduard Fontbona, autor a El Temps de les Arts». [Consulta: 26 octubre 2020].
* ↑ Barnils, Biel. «El pianista Eduard Fontbona desenterra dotze sonates catalanes». Núvol, 2013. [Consulta: 26 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Eduard Fontbona i Bagaria - Lloc web oficial
* Programa dedicat a les 12 Sonates Catalanes, Radio Clásica de RTVE
* Entrevista a Catalunya Música
# Marc Comanegra

Marc Comanegra és el nom de ploma d'un escriptor català. L'autor ha volgut restar en l'anonimat, tot i que a la contraportada indica ser de Sant Andreu de Palomar i nat el 1976.
La seva primera obra coneguda és Nova Planta 2034, ni treva ni pau, un relat a cavall entre la ciència-ficció dura i l'intriga política sobre una revolta armada a la Catalunya del futur i la guerra amb l'estat espanyol. Aborda temàtiques de venjança històrica, la recatalanització exprés de l'incipient estat i la reacció internacional als esdeveniments. També vol fer reflexionar sobre una situació especular on un nou estat català sigui qui oprimeixi els castellans reflectint fets històrics i actuals a l'inversa. L'obra ha esdevingut un dels llibres en català més venuts a Amazon tot i ser autopublicada. També ha tingut presentacions per Òmnium Cultural a Sant Cugat o a l'Ateneu Igualadí.

## Obres destacades

* Nova planta 2034, ni treva ni pau (2024)

## Referències

* ↑ Barnils, Andreu. «Marc Comanegra: “Conec independentistes catalans que, per un servei al país, han adquirit experiència militar”». Vilaweb, 18-04-2024. [Consulta: 29 novembre 2024].
* ↑ Borràs Abelló, Enric. «Autoeditat i amb pseudònim: d'on surt el llibre que ha irromput entre els més venuts d'Amazon?». Ara, 26-03-2024. [Consulta: 29 novembre 2024].
* ↑ «Presentació del llibre “Nova Planta 2034” de l’escriptor pseudònim Marc Comanegra». [Consulta: 29 novembre 2024].
# Ma (pel·lícula)

Ma és una pel·lícula estatunidenca de terror psicològic de 2019 dirigida per Tate Taylor i escrita per Scotty Landes. En ella apareixen Octavia Spencer, Juliette Lewis, Diana Silvers, Corey Fogelmanis i Luke Evans, i segueix la història d'un grup d'adolescents que es fan amics d'una dona de mitjana edat que els permet muntar festes al soterrani de sa casa. La pel·lícula va ser produïda per Jason Blum, a través de la seua companyia Blumhouse Productions, juntament amb Taylor i John Norris.

## Repartiment

* Octavia Spencer com a Sue Ann "Ma" Ellington
** Kyanna Simone Simpson com a jove Sue Ann
* Diana Silvers com a Maggie Thompson
* Juliette Lewis com a Erica Thompson
** Teagan Edsell com a jove Erica
* Luke Evans com a Ben Hawkins
** Andrew Matthew Welch com a jove Ben
* Corey Fogelmanis com a Andy Hawkins
* McKaley Miller com a Haley, amiga de Maggie
* Gianni Paolo com a Chaz, amic de Maggie
* Dante Brown com a Darrell, amic de Maggie
* Missi Pyle com a Mercedes, nòvia de Ben
** Nicole Carpenter com a jove Mercedes
* Tanyell Waivers com a Genie Ellington
* Allison Janney com la Dr. Brooks, la cap de Sue Ann
* Dominic Burgess com a Stu, companya de feina d'Erica
* Heather Marie Pate com a Ashley
* Tate Taylor com l'Agent Grainger
* Victor Turpin com a Pietro Kramer
* Margaret Fegan com a Stephanie

## Referències

* ↑ Miska, Brad. «‘Shape of Water’s Octavia Spencer Starring In 'Help' Director's 'Ma'». Bloody Disgusting, 01-02-2018. [Consulta: 17 febrer 2018].
* ↑ Romano, Nick. «Octavia Spencer and The Help director reunite for psychological thriller». Entertainment Weekly, 01-02-2018. [Consulta: 17 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Ma - Lloc web oficial
* A The Numbers (anglès)
* A Rotten Tomatoes (anglès)
# Rachel i el foraster

Rachel i el foraster (original: Rachel and the Stranger) és un western romàntic en blanc i negre dirigit per Norman Foster, estrenat el 1948 i doblat al català. Protagonitzat per Loretta Young, William Holden i Robert Mitchum, la pel·lícula de Foster és de les poques que encara el paper de dones en el camí cap a l'oest. Es basa en el conte Rachel de Howard Fast.
Malgrat el seu baix pressupost, la pel·lícula va ser la més exitosa de la RKO d'aquell any, amb 350,000 dòlars de recaptació.

## Argument

David Harvey (William Holden) és un granger vidu que viu amb el seu fill Davey (Gary Gray) en una aïllada granja d'Ohio. Vol que el seu fill tingui l'educació que la seva mare hagués volgut, és a dir, que vagi a una bona escola i estudiï La Bíblia i tingui bones maneres. Llavors se'n va a l'assentament més proper i consulta Parson Jackson (Tom Tully) i David es casa amb Rachel (Loretta Young), una serventa, perquè els ajudi en les feines domèstiques i s'ocupi de l'educació del noi.
El seu matrimoni, tanmateix, és només sobre el paper. Rachel serveix més com a minyona que com una muller i a Davey no sent un vertader afecte per ella i el molesta que intenti reemplaçar la seva mare morta, Susan. Tot canviarà amb la presència d'un amic de la família (i anterior pretendent de Susan), Jim Fairways (Robert Mitchum) que passa uns dies amb ells i s'enamora de Rachel. Quan s'ofereix a comprar-la, David ha de lluitar per quedar-se-la i descobreix el seu amor en el procés.

## Repartiment

* Loretta Young: Rachel Harvey
* William Holden: David Harvey
* Robert Mitchum: Jim Fairways
* Gary Gray: Davey
* Tom Tully: Parson Jackson
* Sara Haden: Mrs. Jackson
* Frank Ferguson: Mr. Green
* Walter Baldwin: Gallus
* Regina Wallace: Mrs. Green

## Referències

* ↑ «Rachel i el foraster». Ésadir.cat. [Consulta: 25 febrer 2022].
# Malson a Elm Street 5: El nen somiador

Malson a Elm Street 5: El nen somiador (títol original: A Nightmare on Elm Street: The Dream Child) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Stephen Hopkins, estrenada l'any 1989. Ha estat doblada al català.

## Argument

El ignoble Freddy Krueger troba una estratagema per tornar entre els vius i recomençar la seva terrible massacre: preveu reencarnar-se en el bebè que espera Alice Johnson. Per salvar el seu fill, ella ha de intentar, una última vegada, destruir el monstre d'un cop per sempre.

## Repartiment

* Robert Englund: Freddy Krueger
* Lisa Wilcox: Alice Johnson
* Kelly Jo Minter: Yvonne
* Erika Anderson:Greta Gibson
* Danny Hassel: Dan Jordan
* Joe Seely: Mark Grey
* Nicholas Mele: Dennis Johnson
* Burr DeBenning: Mr Jordan
* Valorie Armstrong: Mme Jordan
* Michael Ashton: Gurney Orderly
* Beatrice Boepple: Amanda Krueger
* Matt Borlenghi: Jock
* Noble Craig: Fusió amb Freddy
* Beth DePatie: Anne
* Will Egan: Conductor del semiremolc
* Clarence Felder: Mr Gray
* Steven Grives: Dr. Moore
* Whitby Hertford :Jacob
* Don Maxwell: L'entrenador Ostrow

## Al voltant de la pel·lícula

Com a A Nightmare on Elm Street 2: Freddy's Revenge i a El nou malson, es pot veure Robert Englund sense el maquillatge de l'assassí.
RAC Garton va signar la novel·lització del film.

## Premis i nominacions

* Premi de la critica i nominació al millor film en el festival Fantasporto 1990.
* Premi a la més dolenta cançó (Bruce Dickinson, per Bring Your Daughter to The Slaughter) i nominació al premi de la cançó més dolenta (Mohandas Deweese, per Let's Go!), en els premis Razzie 1990.

## Pel·lícules de la saga

* Malson a Elm Street, de 1984
* A Nightmare on Elm Street 2: Freddy's Revenge, de 1985
* Malson a Elm Street 3, de 1987
* Malson a Elm Street 4, de 1988
* Malson a Elm Street 5: El nen somiador, de 1989
* Freddy's Dead: The Final Nightmare, de 1991
* El nou malson, de 1994
* Freddy vs. Jason, de 2003
* Malson a Elm Street. L'origen, de 2010

## Referències

* ↑ «Malson a Elm Street 5: El nen somiador». esadir.cat.
* ↑ «A Nightmare on Elm Street: The Dream Child». The New York Times.
# Beetlejuice

Beetlejuice (literalment, en català, "suc d'escarabat") és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Tim Burton i estrenada el 1988, i ha estat doblada i subtitulada al català.

## Argument

La pel·lícula narra la història d'una jove parella (interpretada per Alec Baldwin i Geena Davis) que, després d'adquirir una bonica casa als afores de la ciutat, té un accident de cotxe en què ambdós moren, sense ells sospitar-ho. Un matrimoni nou, format per l'extravagant escultora Delia i el seu apocat marit Charles, juntament amb la filla Lydia, compra la casa i els fantasmes es veuen desnonats contra la seua voluntat. Després de descobrir la seua nova naturalesa, demanen ajuda a Beetlejuice, un desagradable fantasma cridaner que tractarà de fer fora els vius de la casa emprant els seus poc recomanables mètodes.

## Repartiment

* Michael Keaton: Beetlejuice
* Alec Baldwin: Adam Maitland
* Geena Davis: Barbara Maitland
* Winona Ryder: Lydia Deetz
* Catherine O'Hara: Delia Deetz
* Jeffrey Jones: Charles Deetz
* Glenn Shadix: Otho
* Sylvia Sidney: Juno

## Quant a la pel·lícula

Beetlejuice és un personatge creat pel cineasta Tim Burton. És un difunt que viu en el "No-Món", recreació del món real segons la visió dels morts. Beetlejuice treballa precisament com a "exorcista dels vius", és a dir, ajuda qualsevol ésser viu que pugui ésser pertorbat a fer fora els fantasmes de les llars, o de qualsevol altre lloc. Beetlejuice fou dissenyat com un home brut, grosser i bergant, la idea d'una bona alimentació del qual són les paneroles; va descurat i vestit amb un antiquat vestit de ratlles, i és capaç de transformar-se o de desfigurar el seu cos al seu antull en les formes més divertides i grotesques.
Aquest desenraonat personatge és el protagonista de la pel·lícula, interpretat per l'actor Michael Keaton. Winona Ryder fa el paper de Lydia Deetz, una ombrívola nena que detesta el seu pare i mare adoptiva, Charles i Delia Deetz, interpretats per Jeffrey Jones i Cahterine O'Hara, respectivament. La pel·lícula, d'un delirant humor negre, de vegades fins i tot desagradable, fou un gran èxit per aquell any, recaptant només als Estats Units 73 milions de dòlars. Pels fans de culte de Burton fou, i és avui dia, una peça imprescindible de llur col·lecció.
El personatge de Beetlejuice fou portat en la dècada dels noranta a la pantalla de televisió a través d'una sèrie de dibuixos animats de 94 episodis, realitzada per Nelvana. La sèrie fou emesa a l'ABC des del 9 de setembre del 1989 fins al 6 de desembre del 1991, arribant a mantenir la popularitat d'aquest personatge, convertint-lo en una figura de culte per a moltes persones a causa del seu humor irreverent, les seues imaginatives situacions i el seu ambient lúgubre, en l'onda del seu creador Tim Burton. Posteriorment fou recuperat per FOX, Nickelodeon i Cartoon Network.

## Referències

* ↑ Beetlejuice a Ésadir.cat
* ↑ «Beetlejuice». Goita què fan, ara!. [Consulta: 11 octubre 2023].
* ↑ «Beetlejuice». The New York Times.

## Enllaços externs

* Beetlejuice a Goita què fan, ara!
# El nedador

El nedador (títol original en anglès The Swimmer) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Frank Perry estrenada el 1968 i protagonitzada per Burt Lancaster. Un conte surrealista, al·legòric, basat en un conte del mateix nom de John Cheever. Sydney Pollack va ser cridat per acabar la pel·lícula després que Perry marxés a causa de "diferències creatives". Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català. La pel·lícula presenta cameos de Janet Landgard, Kim Hunter, Cornelia Otis Skinner i Joan Rivers, entre d'altres.

## Argument

En un dia de finals de l'estiu a Connecticut, Ned Merrill (Lancaster), un aparentment exitós home de negocis de mitjana edat, atractiu i popular, surt del bosc portant només un parell de vestits de bany i decidit a nedar fins a casa a través del comtat, visitant les piscines dels amics.
Al principi rep una benvinguda càlida mentre troba vells amics i coneixences del passat. Són gent d'alta classe mitjana, opulenta amb cases en rodalia de luxe. Tanmateix, mentre el dia passa i es va trobant els que han estat més propers a ell més últimament, les benvingudes es tornen cada vegada més àcides. Orgullós, Ned presumeix de dona, filles i casa trobant-se amb durs sentiments, barreja de sospita i ràbia, especialment en les dones. Cap al vespre, un tremolós Ned per fi es deixa anar cap amunt d'un turó rocós, obre una porta rovellada i mentre comença una tempesta, troba una casa abandonada sense família i es desploma.

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
* ↑ The New York Times. The Swimmer (en anglès). The New York Times.

## Enllaços externs

* Pàgina de la pel·lícula a l'IMDb (anglès)
* Notes de The Swimmer per Lawrence Russell (anglès)
# The Visitors

The Visitors és una pel·lícula dramàtica estatunidenca de 1972 dirigida per Elia Kazan i protagonitzada per Patrick McVey. Va ser inscrit al 25è Festival Internacional de Cinema de Canes. Kazan va utilitzar un article escrit per Daniel Lang per a The New Yorker el 1969, i el llibre posterior de Lang Casualties of War, com a punt de partida per a aquesta pel·lícula.

## Argument

Bill Schmidt i la seva núvia de sempre Martha Wayne i el seu fill petit Hal viuen en una petita masia de Connecticut propietat del pare dominant de la Martha. Un diumenge d'hivern nevat, arriben dos dels antics amics de l'exèrcit de Bill, Mike i Tony. Fa uns anys, tots havien servit junts a la Guerra del Vietnam en el mateix escamot, però després van acabar a bàndols oposats d'una cort marcial. Bill mai li ha explicat a la seva xicota el que va passar al Vietnam ni a la cort marcial. La història es desenvolupa lentament. Amb ordres al Vietnam de no fer cap presoner, i davant de civils potencialment hostils que podrien atacar-los si es deixen enrere, Mike mata una civil després de violar-la. Bill testifica en contra d'ell i Mike és enviat a la palissada (presó militar) durant dos anys. Ell esta enfadat. Hi ha tensió sexual entre Mike i Martha. La tensió augmenta i culmina amb una baralla i una violació.

## Repartiment

* Patrick McVey com a Harry Wayne
* Patricia Joyce com a Martha Wayne
* James Woods com a Bill Schmidt
* Steve Railsback com a Mike Nickerson
* Chico Martinez com a Tony Rodrigues

## Vegeu també

* o.k., una pel·lícula de 1970 que també representa l'Incident al turó 192
* Cors de ferro, una pel·lícula de 1989 que també representa l'incident al turó 192

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: The Visitors». festival-cannes.com. [Consulta: 16 abril 2009].
* ↑ «There is Yet More to Casualties of War». phoenixnewtimes. Arxivat de l'original el 2010-08-08. [Consulta: 26 octubre 2010].

## Enllaços externs

* The Visitor (primera part) a Dailymotion
* The Visitor (segona part) a Dailymotion