OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Flipper

Flipper és una pel·lícula estatunidenca de 1996, adaptació de la pel·lícula de 1963, protagonitzada per Paul Hogan i Elijah Wood. Ha estat doblada al català.

## Argument

Sandy Ricks (Elijah Wood), és enviat a passar l'estiu amb el seu oncle Porter (Paul Hogan), a la ciutat costanera de Coral Key en els Keys de Florida. Sandy no està en absolut entusiasmat, ja que es perdrà un concert pel qual ja tenia les entrades. A pesar que espera tenir un estiu avorrit, es troba amb un dofí orfe al que anomena Flipper, i amb el qual entaula amistat. Viurà coses que el mai hagués imaginat.

## Repartiment

* Elijah Wood: Sandy Ricks.
* Paul Hogan: Porter Ricks.
* Chelsea Field: Cathy.
* Jessica Wesson: Kim
* Jonathan Banks: Dirk Habiten
* Bill Kelley: Tommy
* Isaac Hayes: Xèrif Buck Cowan
* Jason Fuchs: Marvin

## Producció

La pel·lícula es va rodar a les Bahames. Els dofins Animatronic, dissenyats per Walt Conti i el seu equip, van ser àmpliament utilitzats, per exemple en les escenes en les quals Flipper interactua amb els personatges humans, o nedant, va dir Conti, que amb dofins reals no funciona tan ben com molts podrien pensar.

## Crítica

* Joe Leydon de Variety va criticar la pel·lícula, però aprecia les actuacions de Hogan, Wood, Wesson, Hayes i Field, així com el treball animatrònic en la pel·lícula. Dwayne I. Leslie, de Boxoffice va criticar principalment l'escena en la qual un tauró martell ataca aus marines, la qual cosa porta a la ment imatges similars a les de National Geographic, ja que això pot ser pertorbador per als nens molt petits.
* L'eslògan de la pel·lícula és: "Aquest estiu finalment és segur tornar a l'aigua", parodia del lema de la pel·lícula Tauró 2 de 1978: "Just quan vostè pensava que era segur tornar a l'aigua ..."
* "Típica cinta amb molt missatge ecologista i poca qualitat"

## Referències

* ↑ «Flipper». esadir.cat.
* ↑ «Flipper». The New York Times.
* ↑ «Flipper». Variety.
* ↑ Morales, Fernando «Flipper». El País.
# La cursa de l'espai

La cursa de l'espai (títol original: Race to Space) és una pel·lícula estatunidenca dirigida l'any 2001 per Sean McNamara. Ha estat doblada al català
La història és basada en fets reals. El 31 de gener de 1961, el primer ximpanzé, anomenat Ham, és enviat a l'espai a bord del coet Mercury-Redstone. Aquesta història té lloc durant la guerra freda, mentre que russos i americans es lliuren a una autèntica carrera per a la conquesta de l'espai. Els dos guionistes, Steve Wilson i Eric Gardner, que durant molt de temps han treballat junts en publicitat abans d'escriure aquest guió, s'han inspirat de la història de Ham. Ham va tornar sa i estalvi de l'espai i es va retirar a un zoo on va passar la resta dels seus dies.

## Argument

Al començament dels anys seixanta, Wilheim Von Huber, científic alemany, és investigador a la NASA. Instal·lat des de fa poc a Florida, prop de Cap Canaveral, viu amb el seu fill, Billy. Aclaparat per les seves ocupacions, Wilheim, i el seu equip d'investigadors, treballa sobre la posada a punt del coet que portarà el primer astronauta humà a l'espai. Entre el pare, autoritari i irritant, i el fill, noi solitari i tímid, burla de tots els seus companys de classe, la situació s'ha tornat difícil des de la mort recent de la mare de Billy. En un passeig per la base, aquest últim descobreix l'hangar on es troben els micos destinats a l'espai. Neix llavors una amistat amb Mac el ximpanzé.

## Repartiment

* James Woods: Dr. Wilheim Von Huber
* Annabeth Gish: Dr. Donni McGuiness
* Alex D. Linz: Billy Von Huber
* William Devane: Roger Thornhill
* Barry Corbin: Earl Vestal
* William Atherton: Ralph Stanton
* Mark Moses: Alan Shepard
* Patrick Richwood: Dieter
* Wesley Mann: Rudolph
* John O'Hurley: Oficial Barnel
* Jack McGee: Fielding
* Richard Horvitz: Keith
* Scott Thompson Baker: Tècnic de telemetria
* Michael Tylo: Tècnic de guiatge
* Michael Jeffrey Woods: Tècnic expert

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > La cursa de l'espai». [Consulta: 25 juny 2018].
* ↑ «Race to Space».
# Nyad (pel·lícula)

Nyad és una pel·lícula de drama esportiu estatunidenca del 2023 sobre els múltiples intents de la nedadora Diana Nyad a principis de la dècada del 2010 de nedar l'estret de Florida, amb salts enrere a episodis anteriors de la seva vida. És dirigida per Elizabeth Chai Vasarhelyi i Jimmy Chin (en el seu debut com a director de llargmetratges narratius) i escrita per Julia Cox, basada en les memòries de la mateixa Nyad Find a Way (2015). És protagonitzada per Annette Bening com a Nyad, amb Jodie Foster i Rhys Ifans en papers secundaris. S'ha subtitulat al català.
Es va projectar per primer cop al 50è Festival de Cinema de Telluride l'1 de setembre de 2023. Després de la seva estrena al Festival Internacional de Cinema de Toronto, es va estrenar en una selecció de cinemes el 20 d'octubre de 2023 i després es va incorporar al catàleg de Netflix el 3 de novembre. Nyad va rebre crítiques positives, amb elogis particulars per les interpretacions de Bening i Foster. Totes dues actrius van ser nominades a la millor actriu i a la millor actriu secundària, respectivament, als 96ns Premis Oscar, als 29ns Premis de la Crítica Cinematogràfica, als 81ns Globus d'Or i als 30ns Premis del Sindicat d'Actors de Cinema.

## Referències

* ↑ Welk, Brian. «Annette Bening to Star as Cuba-to-Florida Swimmer Diana Nyad in Biopic From 'Free Solo' Directors». TheWrap, 04-03-2021. Arxivat de l'original el May 15, 2022. [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ Wiseman, Andreas. «Annette Bening to Star in Swimmer Biopic 'Nyad' from 'Free Solo' Directors & 'American Sniper' & 'The Imitation Game' Producers; CAA & STX Launch Sales — EFM Hot Package». Deadline Hollywood, 04-03-2021. Arxivat de l'original el May 15, 2022. [Consulta: 15 maig 2022].
* ↑ «NYAD». Goita què fan, ara!. [Consulta: 26 agost 2024].
* ↑ Davis, Clayton. «Telluride Lineup Includes World Premieres of 'Saltburn,' 'The Bikeriders' and 'Rustin' with Tributes for Yorgos Lanthimos and Wim Wenders». Variety, 30-08-2023. [Consulta: 30 agost 2023].
* ↑ «Nyad». Toronto International Film Festival. Arxivat de l'original el August 3, 2023. [Consulta: 31 juliol 2023].
* ↑ Canfield, David (August 21, 2023). «First Look: Annette Bening Swims Toward the Role of a Lifetime in Nyad». Vanity Fair.
* ↑ Roeper, Richard. «'Nyad': Annette Bening keeps her head above water as the formidable but flawed swimmer». Chicago Sun-Times, 19-10-2023. [Consulta: 17 gener 2024].
* ↑ Shanfeld, Ethan. «Golden Globes 2024: Full Nominations List (Updating Live)». Variety, 11-12-2023. [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ Arkin, Daniel. «Oscars nominations list: Oppenheimer, Poor Things, Barbie, Killers of the Flower Moon dominate» (en anglès). NBC News, 23-01-2024. [Consulta: 23 gener 2024].
# KAICIID

El Centre Internacional per al Diàleg Interreligiós i Intercultural King Abdullah Bin Abdulaziz (KAICIID) és una organització internacional fundada el 2011 pel rei d'Aràbia Saudita, Abdulà bin Abdulaziz, en coordinació amb el rei espanyol Joan Carles I, amb la presidència d'Àustria i amb participació del Vaticà com a observador fundacional. Amb seu a Viena, compta amb representants de les principals religions del món i té la finalitat de promoure el diàleg interreligiós i intercultural arreu. A la seva carta fundacional s'assenyala que la religió actua "com activadora del respecte i la reconciliació" i que la seva missió és "esdevenir un fòrum que faciliti el diàleg interreligiós i intercultural i l'entesa". El 2015 va signar un acord amb l'ISCREB.

## Referències

* 1 2 «L'ISCREB ha signat un acord amb l'organització internacional per al diàleg interreligiós KAICIID». Gencat, 22-05-2015 [Consulta: 18 gener 2016].
# Lapislàtzuli Editorial

Lapislàtzuli Editorial és una editorial independent catalana fundada el 2011 per l'escriptor Jon López de Viñaspre i el comunicador Enric Caujapé. El seu catàleg inclou obres de poetes com Antonina Canyelles, Elies Barberà, Montserrat Costas o Salem Zenia; de narradors com Clarice Lispector, Jorge Amado, Marian Vayreda, Bego Olivas, Raimon Casellas, o els japonesos Ichiyoo Higuchi, Ogai Mori, Soseki Natsume, Ryunosuke Akutagawa, Jun’ichiro Tanizaki, Naoya Shiga, Ranpo Edogawa, Kenji Miyazawa i Ango Sakaguchi; i d’autors de no-ficció com Juli Gutiérrez Deulofeu, Ko Tazawa, Norbert Bilbeny, Sílvia Campins i Luis Izquierdo-Mosso.
El seu primer llibre publicat fou Putes i consentits (antologia poètica) d'Antonina Canyelles. L’any 2014, el llibre La matemàtica de la història: Alexandre Deulofeu o el pensador global, de Juli Gutiérrez Deulofeu, va rebre el Premi Liberisliber al millor llibre de l’any. Aquest assaig va donar peu a la realització del documental Alexandre Deulofeu, l’historiador del futur, produït per Visiona TV i TV3.
El setembre de 2014, Lapislàtzuli va signar un acord de col·laboració amb el professor i traductor Ko Tazawa per desenvolupar una Sèrie de Literatura Japonesa, amb l’objectiu d’editar, ordenades cronològicament, 10 petites obres de grans autors contemporanis japonesos i fer conèixer millor al públic català la literatura d’aquell país.

## Referències

* ↑ lectura 580, EntrevistasLiteratura japonesa 22/09/2015 5 Minutos de. «Lapislàtzuli editorial: joyas literarias en catalán» (en castellà), 22-09-2015. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ «D’un brasiler que es va morir dues vegades». [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ «Lapislàtzuli editará todos los cuentos de Marià Vayreda» (en castellà), 30-09-2011. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ Serra, Aina Riera. «Antonina Canyelles : La formidable dona bala torna a volar», 11-03-2018. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ «La matemàtica de la història». [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ Tramullas, Gemma. «Juli Gutiérrez: «La única solución para la humanidad es ser buenos»» (en castellà), 28-02-2015. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ «"La independencia de Catalunya llegará en el 2029"» (en castellà), 08-12-2014. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ «Lapislàtzuli Editorial inicia en catalán una serie de literatura japonesa» (en castellà), 02-09-2015. [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ Gaillard, Valèria. «"Al Japó ja no es llegeixen novel·les traduïdes" - 26 set 2015». [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ TV3. «Entrevista a Ko Tazawa, escriptor, editor i doctor en Filologia Catalana». [Consulta: 21 març 2021].
* ↑ Aragay, Ignasi. «Ko Tazawa, atrapat a Catalunya», 12-09-2018. [Consulta: 21 març 2021].
# Mateu Barceló

Mateu Barceló (Ciutadella de Menorca, 1879 - Ciutadella de Menorca, 1960), conegut amb el sobrenom de Uetam, va ser un tenor menorquí nascut a Ciutadella.

## Biografia

Fou descobert pel director italià Domenico Bellíssimo, amb qui va començar la seva formació musical i vocal. La seva primera presentació en públic va tenir lloc a l'Ateneu de Maó el 24 de març de 1907 cantant O Salutaris Hostia, composició del professor francès Jean Baptiste Alexandre Bax (Saint Ives Bax).
L'any 1909 es traslladà a Barcelona per continuar els seus estudis i el 1910 va ser contractat pel teatre Mora de Huelva. El 1911 debutà al Coliseu dos Recreios de Lisboa amb la companyia del director italià Guelfo Mazzi. Els seus primers papers van ser a les òperes Aïda (Verdi) i La Gioconda (Ponchielli). El seu retorn a Barcelona va significar el començament d'una temporada plena d'activitat al Teatre Condal del Paral·lel, fundat i regentat pels germans Onofri, on va obtenir sempre molt bones crítiques. A finals de 1911 va ser convidat al Teatro Real de Madrid, on cantà Madame Buttefly (Puccini) junt amb la soprano italiana Rosina Storchio, qui havia estrenat el rol de Cio-Cio-San el 1904 a la Scala de Milà.
L'any 1912 tornà a Portugal, concretament a Porto i al Teatre Donha Maria II de Lisboa. Entre 1914 i 1916 participà en moltes produccions de les temporades teatrals maoneses, sobretot al Teatre Principal, al Teatre del Casino o Casino Nou juntament amb el baríton maonès Esteve Llopis i la companyia d'opereta de Pablo Coronado. També cantà als teatres barcelonesos Tívoli i Bosque, on assolí èxits memorables amb les seves interpretacions dels papers de Verdi, Puccini i Leoncavallo. Però l'èxit a Barcelona va arribar de la mà del Lohengrin de Wagner, paper amb el qual es va guanyar un espai en el cor del públic català. El 1917 es presentà a Ciutadella al Teatre del Cercle Artístic cantant Carmen (Bizet), on va obtenir, novament, un gran èxit de públic.
Gradualment la seva carrera es va anar apagant a causa de la situació artística, cultural i política que envoltava el país, que va causar una transformació en les aficions del públic i va traslladar l'òpera cap a un públic menys massiu. En acabar la Guerra Civil es retirà a Ciutadella, on es va vincular i va col·laborar amb l'orfeó de Ciutadella, i on va morir l'any 1960.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Martínez, Mari Luz. «Mateu Barceló 'Uetam'». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut del Teatre (reconeixement).
# Louis Karpinski

Louis Karpinski (Rochester, 5 d'agost de 1878 - Winter Haven, 25 de gener de 1956) va ser un matemàtic i historiador de les matemàtiques estatunidenc.

## Vida i Obra

Karpinski va estudiar al New York State Normal School d'Oswego (Nova York) de 1894 a 1897. Després de donar classes durant dos cursos al Berea College de Kentucky, es va matricular a la universitat Cornell, en la qual es va graduar en matemàtiques el 1901. Per ampliar estudis va anar a Europa, on va obtenir el doctorat el 1903 a la universitat d'Estrasburg amb una tesi sobre teoria de nombres, dirigida per Heinrich Weber. A partir de 1904 va ser professor de la universitat de Michigan, en la qual es va jubilar el 1948.
El curs 1909-1910 va fer una estança a la Universitat de Colúmbia en la que va coincidir amb David Eugene Smith. Sota la seva influència es va començar a interessar per la història de les matemàtiques. Fruit d'aquesta col·laboració va ser el llibre, escrit conjuntament, The Hindu-Arabic Numerals (1911). En articles posteriors va establir hipòtesis sobre l'aparició del zero posicional a la matemàtica hindú. Va escriure més d'un centenar d'obres, entre les quals destaquen els seus treballs sobre Abu-Kàmil Xujà, Jacopo da Firenze, i Robert de Chester.
També va ser un notable jugador de escacs i un gran col·leccionista i estudiós de la cartografia.

## Referències

* ↑ Kraus i Jones, 2011, p. web.
* ↑ Aczel, 2015, p. 75-78.
* ↑ Hughes, 1982, p. 31-37.
* ↑ Hoyrup, 2007, p. 3.
* ↑ Pedley, 2005, p. 167.

## Bibliografia

* Aczel, Amir D. Finding Zero (en anglès). Palgrave Macmillan, 2015. ISBN 978-1-137-27984-2.
* Hoyrup, Jens. Jacopo da Firenze's Tractatus Algorismi and Early Italian Abbacus Culture (en anglès). Birkhäuser, 2007. ISBN 978-3-7643-8390-9.
* Hughes, Barnabas «The Medieval Latin Translations of al-Khwarizmi’s al-jabr» (en anglès). Manuscripta, Vol. 26, Num. 1, 1982, pàg. 31-37. DOI: 10.1484/J.MSS.3.1028. ISSN: 0025-2603.
* Pedley, Mary Sponberg «Louis Charles Karpinski and the cartography of the Great Lakes» (en anglès). Michigan Historical Review, Vol. 31, Num. 1, 2005, pàg. 167 i ss. ISSN: 0890-1686.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Louis Karpinski» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Jones, Phillip S. «Karpinski, Louis Charles». Complete Dictionary of Scientific Biography, 2008. [Consulta: 2 febrer 2020]. (anglès)
* «Louis C. Karpinski». University of Michigan. Arxivat de l'original el 4 de febrer 2020. [Consulta: 4 febrer 2020]. (anglès)
* Kraus, E.H; Jones, P.S. «Memorial Louis C. Karpinski - LSA Minutes». University of Michigan, 2011. Arxivat de l'original el 4 de febrer 2020. [Consulta: 4 febrer 2020]. (anglès)
# Llista de Creus de Sant Jordi/1994/Persones
#### Persones

Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!
| Persona | Wikidata | Descripció | Ocupació |
| Santiago Calatrava Valls | Q168482 | enginyer, artista i arquitecte valencià | escultor arquitecte enginyer estructural enginyer civil enginyer conservador |
| Rosa Maria Sardà i Tàmaro | Q272435 | actriu catalana | director de teatre comediant presentador de televisió actor de teatre actor de cinema actor director de cinema |
| Lluís Antoni Santaló i Sors | Q304910 | matemàtic català | matemàtic professor d'universitat escriptor |
| Maria Àngels Anglada i d'Abadal | Q456914 | poeta, novel·lista i professora catalana | poeta escriptor professor d'universitat crític literari professor de català novel·lista |
| Albert Closas i Lluró | Q4711981 | actor de teatre i cinema català | actor de cinema actor director de cinema |
| Salvador Escamilla i Gómez | Q5672896 | intérpret musical | periodista actor |
| Antoni Pladevall i Font | Q8201080 | historiador i sacerdot català | historiador arxiver sacerdot |
| Octavi Fullat i Genís | Q9051664 | | pedagog filòsof professor d'universitat escriptor sacerdot catòlic |
| Jordi Galí i Herrera | Q11036729 | pedagog català | escriptor pedagog |
| Carles Güell de Sentmenat | Q11680532 | polític català | empresari polític enginyer |
| Carme Llauradó i Martí | Q11912504 | activista espanyola | activista |
| Esyllt T. Lawrence | Q11921104 | periodista, assagista i traductora gal·lesa | escriptor traductor periodista |
| Gonçal Lloveras i Vallès | Q11924477 | | metge escriptor |
| Jaume Clavell i Nogueras | Q11927260 | | activista cultural escultor |
| Joan Alemany i Esteve | Q11927582 | sacerdot català (1920-2008) | |
| Joan Batlles i Alerm | Q11927626 | Prevere català | sacerdot |
| Josep Maria Bricall i Masip | Q11928666 | economista i polític català | polític economista professor d'universitat |
| Llorenç Gascon i Fernández | Q11933517 | empresari espanyol | empresari |
| Miquel Pujol i Grau | Q11936957 | | violoncel·lista |
| Pau Roure | Q11940567 | escriptor espanyol | escriptor |
| Pere Güell i Garriga | Q11940984 | | pedagog |
| Roser Rahola d'Espona | Q11946314 | editora catalana | editor |
| Salvador Sunyer i Aimeric | Q11946802 | escriptor i polític català | polític escriptor auxiliar de farmàcia professor de català |
| Joan Amorós i Pla | Q16166126 | | activista cultural |
| Manuel Capdevila i Font | Q16184544 | | |
| Francesc d'Assís Casademont i Pou | Q16187720 | pintor català | pintor paisatgista |
| Joan Vilà i Valentí | Q17037092 | Geògraf, professor i escriptor català | geògraf catedràtic escriptor assagista |
| Joan Sagalés i Anglí | Q19300006 | | activista cultural |
| Montserrat Pau i Piferrer | Q19301288 | | activista cultural |
# Emile Smith Rowe

Emile Smith Rowe (28 de juliol de 2000) és un futbolista professional anglès que juga com a mitjapunta pel Fulham FC de la Premier League.

## Referències

* ↑ «2018/19 Premier League squads confirmed». Premier League, 03-09-2018. [Consulta: 4 octubre 2018].
* 1 2 «Emile Smith Rowe». Arsenal F.C.. [Consulta: 4 octubre 2018].
* ↑ «Emile Smith Rowe: Overview». Premier League. [Consulta: 17 agost 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Emile Smith Rowe al web de la Football Association
# Adrià Comella i Carnicé

Adrià Comella i Carnicé (Vilanova de Segrià, 1972), és un polític i metge català.
Llicenciat en Medicina i Cirurgia per la Universitat de Lleida i estudis en administració i direcció d'empreses i gestió pública a ESADE, va iniciar la seva carrera professional en la divisió de consultoria d'estratègia del grup Indra i a partir d'aquí ha anat desenvolupament tasques de consultor d'empreses sobretot en àrees d'estratègia i organització. Els últims anys ha assessorat a empreses i governs d'Europa i Amèrica Llatina en sectors com la logística, la salut, el medi ambient i l'administració pública així mateix ha treballat com gestor d'actius a Catalunya Caixa i Farré Consulting.
Des de juny de 2018 fou director del Servei Català de la Salut (Catsalut) i durant el seu mandat coincidí amb els temps més complicats de la Pandèmia de COVID-19 a Catalunya. Fou substituït en el càrrec per Gemma Craywinckel l'ú de juny de 2021. Fou el responsable de l'àrea comercial de l'Institut de formació contínua de la Universitat de Barcelona on liderava el desenvolupament del traspàs de coneixement i formació universitària a empreses. En l'àmbit social, ha estat Adjunt del Rector de la Universitat de Lleida mentre estudiava medicina, membre del Consell Interuniversitari de Catalunya i fundador i primer president de l'Associació d'Antics Alumnes de la Universitat de Lleida. Posteriorment fou secretari general del Departament de Justícia, des d'on va impulsar el tancament de la presó Model de Barcelona i la reordenació del conjunt del sistema penitenciari, així com la potenciació de la digitalització dels jutjats de Catalunya i els serveis d'atenció a les víctimes.

## Referències

* ↑ Martí, J. «És probable que es derivi a la privada activitat ajornada». Diari Segre, 06-05-2020 [Consulta: 2 juny 2021].
* 1 2 Periódico, El. «Adrià Comella, nuevo director del CatSalut» (en castellà), 07-06-2018. [Consulta: 15 març 2020].
* ↑ ACN «El lleidatà Adrià Comella deixa de dirigir el Servei Català de la Salut». Diari La Mañana, 01-06-2021 [Consulta: 2 juny 2021].
* 1 2 «Qui són els tretze secretaris generals del govern de Puigdemont?». Vilaweb, 15-01-2016 [Consulta: 15 gener 2016].
* ↑ «Només una dona entre els tretze secretaris generals del nou Govern». Nació digital, 15-01-2016. Arxivat de l'original el 15 de gener 2016 [Consulta: 15 gener 2016].
# Convent de les Germanes Franciscanes de la Immaculada

El convent de les Germanes Franciscanes de la Immaculada a Montcada. Es tracta de dependències conventuals declarades com a Bé de Rellevància Local el 26 de setembre 2002 amb número de codi 46.13.171-014. Fou construït a finals del segle xix i des de l'any 2008 està dedicat a l'hostalatge amb el nom d'El Convent. Pertany a la congregació de las Germanes Franciscanes de la Immaculada i té un claustre compost per una galeria arquejada i un pati amb tarongers i altres plantes.

## Referències

* ↑ «Fitxa BRL: Convent de les Germanes Franciscanes de la Immaculada». Cult.gva.es. [Consulta: desembre 2015].
* 1 2 «Hostal El Convent de Moncada». Meligrana.com. Arxivat de l'original el 2016-01-13. [Consulta: desembre 2015].
* ↑ «El Convent de Moncada y su historia». Elconventdemoncada.com. [Consulta: desembre 2015].
# Miquel Bultó Just

Miquel Bultó Just va ser un dibuixant de còmics.

## Biografia

Miquel Bultó va néixer el 3 de juliol de 1942 a l’Espluga de Francolí, als anys setanta del segle XX, va anar a viure i a treballar de cambrer a l'àrea metropolitana de Barcelona, en aquesta època va descobrir el món del còmic i conegué a Joan Boix autor de còmics, que ja treballava per editorials de l'estat espanyol i de la resta d'Europa. L'aprenentatge com a dibuixant de còmic el va fer a l'StudioBoix de Badalona fundat per Joan Boix, al cap de pocs mesos d'iniciar la seva formació ja va rebre els primers encàrrecs professionals. En còmic eròtic va dibuixar a la revista Rambla. Comikaze (1990), als números, 4,5 i 6. Judia Verde (1993) als números, 73,76,86,87,88 i 89.
Pel mercat alemany va dibuixar a partir del número sis la sèrie Nick Sonderband de Hansrudi Wäscher. D'altres col·laboracions foren amb l'estudi i agència de producció de còmics comicon-barcelona.
Per la seva ciutat natal Espluga de Francolí va il·lustrar els programes de la festa major dels anys 1985 i 1997. El 2021 el programa de la festa major per tal de retre-li homenatge es va fer amb una composició de parts d'originals de l’il·lustrador. Miquel Bultó a morir el 7 de juliol del 2020 a l'edat de setanta-vuit anys, quant residia a la carretera de Poblet a l’Espluga de Francolí.

## Referències

* 1 2 3 «Festa Major Espluga de Francolí | Xanascat, la xarxa jove d'albergs de Catalunya». [Consulta: 7 desembre 2024].
* 1 2 «Miguel Bultó» (en anglès). [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ Molné, Laia. «El cartell de la Festa Major 2021 es converteix en un homenatge a l'il·lustrador espluguí Miquel Bultó i Just» (en castellà), 18-06-2021. [Consulta: 7 desembre 2024].