OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Klaus Suomela

Klaus Uuno Suomela (Porvoo, Uusimaa de l'Est, 10 de novembre de 1888 – Hèlsinki, 4 d'abril de 1962) va ser un gimnasta finlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de plata en el concurs per equips, sistema lliure del programa de gimnàstica.
El 1924, als Jocs de París, participà en el concurs de literatura del programa d'art.

## Referències

* 1 2 «Klaus Suomela Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 2 febrer 2017].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
# Georg Westling

Georg Gustaf Westling (Hèlsinki, 26 d'agost de 1879 - Hèlsinki, 14 de novembre de 1930) va ser un regatista finlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de bronze en la categoria de 8 metres del programa de vela. Westling navegà a bord del Lucky Girl junt a Arthur Ahnger, Emil Lindh, Gunnar Tallberg i Bertil Tallberg.

## Referències

* ↑ «Georg Westling Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 de setembre 2015. [Consulta: 22 febrer 2017].
# Fideus de xocolata

Els fideus de xocolata són trossets molt petits de llaminadura, normalment amb gust de xocolata, tot i que també es comercialitzen amb diversos colors i sabors, utilitzats per a decorar o afegir textura a dolços i postres, típicament cupcakes, galetes, dònuts, gelats, iogurt gelat i alguns flams.

## Història

L'origen dels fideus es remunta almenys fins a la fi del segle xviii, quan els rebosteria francesos començaren a emprar-los per decorar les pièces montées. Els hagelslag neerlandesos foren inventats el 1936 per Gerard de Vries per a Venz, una companyia neerlandesa que els popularitzà. Després de molta recerca i desenvolupament, De Vries i Venz crearen la primera màquina capaç de produir petits fideus de xocolata. Foren batejats hagelslag per la seva semblança amb el prominent fenomen meteorològic als Països Baixos, la calamarsa. Si el contingut de cacau és inferior al 35% s'ha de dir cacaofantasie en comptes de hagelslag.

## Usos

Els fideus de xocolata solen necessitar glacejat per a adherir-se a la superfície de l'aliment. S'empren sovint en dolços més petits, com ara cupcakes, galetes, trufes i brigadeiros, que solen tenir més glacejat i menys diàmetre que els pastissos. Als Països Baixos els hagelslag es mengen sobre pa (de forma semblant als muisjes i els vlokken), sent també freqüent a Bèlgica i Indonèsia, una antiga colònia neerlandesa. Aquests països també empren vruchtenhagel i anijshagel (fets de sucre i amb gust de fruita o anís, respectivament) sobre pa, principalment per esmorzar.

## Referències

* ↑ Venz
* ↑ «The Chocolate Sprinkle Sandwich». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 2 gener 2016].
# Achillea chrysocoma

Achillea chrysocoma és una espècie de planta de la família de les Compostes o Asteraceae. És un endemisme de les muntanyes d'Albània, nord de Grècia, Bulgària i els Balcans. Majoritàriament, es troba exposada al sol i és indiferent al tipus de sòl (calcàri o silici). Floreix a la primavera i té un port tapissant que arriba als 20 cms d'alçada.

## Descripció

És una planta estolonífera, és a dir, fa estolons laterals llargs i prims que neixen a la base de les tiges i creixen horitzontalment, ajagudes i arrelant en els nusos donant lloc a plantes filles idèntiques.
Al final de cada branca hi ha una roseta de fulles compostes amb els raquis progressivament més estrets cap a la part apical; els folíols són molt petits i estan recoberts de pèls llargs i molt espessos, de manera que la fulla agafa una tonalitat glauc-blanquinós que li dona un aspecte lanuginós (de llana o vellut) molt ornamental. Les tiges també són molt piloses. Les fulles són petites, de color daurat, agrupades en corimbes d'uns 5 cm de diàmetre. El seu cultiu és de fàcil implantació però de creixement relativament lent. La densitat que pot assolir és d'unes 6 a 8 plantes/m². En general aguanta bé la sequera però agraeix algun reg ocasional. No requereix cap mena de sega i és poc sensible a plagues o malalties.

## Referències

* ↑ «Achillea sibirica subsp. camtschatica a EOL» (en anglès). [Consulta: 20 gener 2015].
* ↑ «Achillea sibirica subsp. camtschatica a The Plant List» (en anglès). [Consulta: 20 gener 2015].
* ↑ «Achillea chrysocoma - Plantes méditerranéennes pour jardins secs à VIVERS CAREX», 25-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-03-25. [Consulta: 6 octubre 2024].
* ↑ de Bolòs, Oriol; Vigo, Josep; Masalles, Ramon M.; Ninot, Josep M. «Compostes». A: Flora Manual dels Països Catalans. 2a edició. Barcelona: PorticNatura, 1993, p. 1214. ISBN 8473064003.
# Senat de l'Uruguai

El Senat de l'Uruguai (en castellà: Senado del Uruguay o Cámara de Senadores), resultat de la Carta Magna del 1967, conserva l'estructura bicameral establerta amb la primera Constitució de 1830.

## Formació

El Senat està compost per 31 membres, 30 dels quals són elegits per sufragi directe i l'altre, el vicepresident de la República, presideix la Cambra.
Els senadors s'escullen cada cinc anys per sufragi directe en eleccions de circumscripció nacional. El repartiment de les banques del senat és proporcional segons el nombre de vots obtinguts per les llistes dels respectius partits polítics.
Per a ser senador és necessari tenir almenys 30 anys, ser ciutadà uruguaià i gaudir d'aquests drets durant un període no inferior a set anys. El mandat del senador és compatible amb el mandat del cap d'Estat, el president de la República.
L'actual president del Senat és Beatriz Argimón.
| Nom | Inici de mandat | Fi de mandat | Partit |
| Ledo Arroyo Torres | 1 de març de 1955 | 1 de març de 1959 | Partit Colorado |
| Juan Carlos Raffo Frávega | 1 de març de 1959 | 1 de març de 1963 | Partit Nacional |
| Martín R. Echegoyen | 1 de març de 1963 | 1 de març de 1967 | Partit Nacional |
| Jorge Pacheco Areco | 1 de març de 1967 | 6 de desembre de 1967 | Partit Colorado |
| Alberto Abdala | Desembre de 1967 | 1 de març de 1972 | Partit Colorado |
| Jorge Sapelli | 1 de març de 1972 | 27 de juny de 1973 | Partit Colorado |
| Enrique Tarigo Vázquez | 1 de març de 1985 | 1 de març de 1990 | Partit Colorado |
| Gonzalo Aguirre Ramírez | 1 de març de 1990 | 1 de març de 1995 | Partit Nacional |
| Hugo Batalla Parentini | 1 de març de 1995 | 3 d'octubre de 1998 | Partit Colorado |
| Hugo Fernández Faingold | 3 d'octubre de 1998 | 1 de març de 2000 | Partit Colorado |
| Luis Antonio Hierro López | 1 de març de 2000 | 1 de març de 2005 | Partit Colorado |
| Rodolfo Nin Novoa | 1 de març de 2005 | 1 de març de 2010 | Front Ampli |
| Danilo Astori | 1 de març de 2010 | 1 de març de 2015 | Front Ampli |
| Raúl Fernando Sendic | 1 de març de 2015 | 1 de setembre de 2017 | Front Ampli |
| Lucía Topolansky | 13 de setembre de 2017 | 1 de març de 2020 | Front Ampli |
| Beatriz Argimón | 1 de març de 2020 | Present | Partit Nacional |

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial del Senat Arxivat 2006-02-21 a Wayback Machine. (castellà)
# Afrodita II (escultura)

L'escultura urbana coneguda pel nom Afrodita II, ubicada a la plaça de la Paz, a la ciutat d'Oviedo, Principat d'Astúries, Espanya, és una de les més d'un centenar que adornen els carrers de l'esmentada ciutat espanyola.
El paisatge urbà d'aquesta ciutat, es veu adornat per obres escultòriques, generalment monuments commemoratius dedicats a personatges d'especial rellevància en un primer moment, i més purament artístiques des de finals del segle xx.
L'escultura, feta de bronze, és obra de Esperanza D'Ors, i està datada 1996.
Segons opinió dels diversos autors, es tracta d'una escultura amb una forta càrrega eròtica i sensual, amb què es pretén, en opinió d'Adolfo Casaprima, "oferir un homenatge al nu femení".
D'altra banda, la mateixa autora ha descrit la sèrie d'escultures realitzades sota la influència del mite d'Afrodita com a reflex del seu pensament sobre la mar Mediterrània.

## Referències

* 1 2 Escultura «Afrodita II» Arxivat 2014-12-20 a Wayback Machine. a vivirasturias.com
* 1 2 «Escultura pública en Oviedo». Arxivat de l'original el 2014-07-17. [Consulta: 14 novembre 2018].
* 1 2 «Ruta por el Oviedo más escultural... 32 figuras que te dejarán de piedra :) ¿TE ATREVES CON UN "SELFIE" DIFERENTE EN TODAS? - GUÍA TURISMO ASTURIAS» (en castellà). GUÍA TURISMO ASTURIAS.
* ↑ Escultura pública de Oviedo (selecció, catalogació i textos d'Adolfo Casaprima Collera, fotos de Nardo Villaboy), edit. Ajuntament d'Oviedo, any 2001.
# Serp llop laosiana

La serp llop laosiana o serp llop indoxinesa (Lycodon laoensis), és una espècie de serp del gènere Lycodon, de la família dels colúbrids, que és originària d'Àsia.

## Hàbitat i característiques

És una espècie de serp d'hàbits nocturns.
* Longitud: 50 cm.
* Color: -.

## Referències

* Günther, A. 1864 The Rèptils of British Índia. London (Taylor & Francis), xxvii + 452 pàg.
* Llança,B. 1999 A new species of Lycodon from the Philippines, with a key to the genus (Reptilia: Serpentes: Colubridae). Tropical Zoology 12: 89-104.
# Una cançó del passat

Una cançó del passat (títol original en anglès: A love song for Bobby Long) és una pel·lícula estatunidenca de 2004, dirigida per Shainee Gabel i protagonitzada per John Travolta, Scarlett Johansson, Deborah Kara Unger, Gabriel Macht, Dane Rhodes. Ha estat doblada al català. La novaiorquesa Scarlett Johansson, la nova perla de Hollywood i John Travolta (Pulp Fiction), amb cabell blanc, alcoholitzat i panxa prominent. Els acompanyen Gabriel Match (Molt més que amics) i Deborah Kara Unger (The Game). La documentalista Shainee Gabel (Anthem) dirigeix i escriu "Una cançó del passat", títol original d'aquesta adaptació de la novel·la "Off Magazine Street", produïda el 2004 i amb la qual Scarlett Johansson va obtenir la nominació a la millor actriu als Globus d'Or.

## Argument

La vida de Bobby Long, antic professor d'universitat adorat pels seus alumnes s'esfondra després d'un greu esdeveniment i fuig a Nova Orleans amb el seu protegit, el biògraf Lawson Pines. Allà s'acomoden a la casa d'una amiga. D'altra banda, Purslane Hominy Will és una adolescent solitària que torna a la seva ciutat d'origen, Nova Orleans, després de rebre la notícia que la seva mare ha mort. Allà descobreix que la casa que li pertany està habitada per dos homes, Bobby i Lawson, amics de la seva mare, que fa temps van triar el camí equivocat. Els tres es veuran obligats a conviure en una llar desgavellada i Pursy descobrirà a través d'aquests individus com era la seva mare i alguna cosa més de la seva pròpia.

## Repartiment

* John Travolta..... Bobby Long
* Scarlett Johansson..... Purslane Will
* Gabriel Macht..... Lawson Pines
* Deborah Kara Unger..... Georgianna
* Clayne Crawford..... Lee

## Producció

La pel·lícula es va rodar en exteriors a Nova Orleans i Gretna, Louisiana.
La banda sonora inclou "Someday" de Los Lobos, "Bone" de Thalia Zedek, "Lonesome Blues" de Lonnie Pitchford, "Different Stars" i "Lie in the Sound" de Trespassers William, "All I Ask is Your Love" de Helen Humes, "Rising Son" de Big Bill Morganfield, "Praying Ground Blues" de Lightnin' Hopkins, "Blonde on Blonde" de Nada Surf, i la pista del títol, "A Love Song For Bobby Long" de Grayson Capps, que és fill de l'escriptor (Ronald Everett Capps) de la novel·la en què la pel·lícula està basada.
La pel·lícula va ser estrenada al Festival de Cinema de Venècia el setembre de 2004.

## Nominacions

* Globus d'Or a la millor actriu dramàtica 2005 per Scarlett Johansson

## Referències

* ↑ «Una cançó del passat». Ésadir.cat. [Consulta: 2 març 2022].
* ↑ «A Love Song for Bobby Long» (en anglès). [Consulta: 13 gener 2019].
# Mitra Farahani

Mitra Farahani (en persa میترا فراهانی; Teheran, 27 de gener de 1975) és una pintora, directora de cinema, guionista i directora de fotografía iraniana, establerta a París.
Farahani és graduada en Arts gràfiques per la Universitat Azad de Teheran. Va ser arrestada el 17 de juny de 2009 pel govern iranià en un viatge, a la seva arribada a Teheran des de París i empresonada a la Presó Evin; es va al·legar que el seu arrest es devia a la campanya d'oposició al règim iranià que havia dut a terme després de l'elecció presidencial i també per haver fet algunes pel·lícules no islàmiques fora de l'Iran. El govern iranià la va alliberar el 30 de juny de 2009.
Farahani ha dirigit molts films entre els quals es troben Juste une femme (2002), una pel·lícula sobre el canvi de gènere de Morvarid dins l'Iran, Tabous - Zohre & Manouchehr (2004), Behjat Sadr: Time Suspended (2006) o Fifi az Khoshhali Zooze Mikeshad (2012), un documental sobre el pintor iranià, escultor i director de teatre Bahman Mohasses. També ha treballat com a directora de fotografia per a pel·lícules com Ziarat (2005) o Fifi az Khoshhali Zooze Mikeshad (2012). Per la pel·lícula Juste une femme va guanyar el Teddy Award el 2002 i, el 2014, va ser seleccionada com a membre del jurat pel 64è Festival Internacional de Cinema de Berlín.

## Referències

* 1 2 DARGIS, MANOHLA. «Artist Comes Cackling Back to the Limelight ‘Fifi Howls From Happiness,’ From Mitra Farahani». The New York Times. [Consulta: 16 gener 2016].
* ↑ «Mitra Farahani». UniFrance. [Consulta: 16 gener 2016].
* ↑ «Mitra Farahani». Behind the Name. [Consulta: 2 desembre 2024].
* 1 2 «Mitra Farahani». [Consulta: 21 juny 2015].
* ↑ «Behjat Sadr: Time Suspended». Arxivat de l'original el 2015-06-21. [Consulta: 21 juny 2015].
* 1 2 «Iran election: faces of the dead and detained». The Guardian, 28-01-2010. ISSN: 0261-3077 [Consulta: 21 juny 2015].
* ↑ «Iran - Imprisonnement of the film-maker Mitra Farahani». Arxivat de l'original el 2011-07-27. [Consulta: 21 juny 2015].
* ↑ «Berlinale 2014: International Jury». Berlinale. Arxivat de l'original el 2014-01-18. [Consulta: 31 desembre 2013].
# Can Sans (Montcada i Reixac)

Can Sans és un edifici al municipi vallesà de Montcada i Reixac catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Casa documentada l'any 1456. Fou seu dels membres del Consell de Cent. L'Ajuntament ha deixat que l'Associació de Veïns de Santa Maria de Montcada hi organitza activitats. Ara bé, a fi i a efecte de no arribar a la pèrdua total de l'edifici i el seu ús, caldria fer una recuperació gairebé total de la coberta, doncs els veïns mínimament han intentat salvaguardar l'interior, però en part no seria total sense una restauració de la teulada. El gener de 2013, tenint en compte el mal estat de conservació que presentava l’edifici, l'ajuntament va procedir finalment al desmuntatge controlat de les ruïnes.

## Descripció

Edifici de planta rectangular, de tipus II segons la classificació de Josep Danés, amb coberta a dues vessants, però en aquest cas, un carener horitzontal a la façana. Malgrat el mal estat actual, és un edifici de peculiar importància tant per la construcció com per la situació en un dels accessos a Montcada, lloc de pas obligat. La façana principal presenta una distribució d'obertures (portes i finestres) que si més no, conserven el seu emmarcament primigeni, tot i que moltes són tapiades. Presenta planta baixa i dos pisos. Queden restes de la portalada que tancava el pati interior que comença a partir de la meitat de la façana cap a l'esquerra. Té teuladeta a dues vessants i porta rectangular d'arc rebaixat. És una tipologia de portalada força particular per la situació, la meitat de la façana principal queda fora de la tanca.
A la planta baixa hi ha la porta d'entrada, rectangular i d'arc rebaixat. A l'esquerra es conserva l'adovellat de l'arc rodó de mig punt, d'un cos totalment, a hores d'ara, enderrocat. Podria ser l'antic accés a la casa o a qualsevol altre cos. Al primer pis es conserven tres finestres rectangulars amb pedres grosses d'emmarcament i llinda d'una sola peça. Sota teulada, segon pis i golfes, hi ha tres finestres rectangulars més petites. Ràfec incipient amb una filada de teules decoratives. Parament de pedres sense escairar i maons. Presenta pedres cantoneres.
El 2013 va ser derruïda, però se'n conservà la base perquè se'n pogués apreciar la planta.

## Referències

* 1 2 3 «Can Sans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
* ↑ Ajuntament, 2021.
* ↑ «Empieza el derribo de la Masía Can Sants de Montcada» (en castellà), 17-01-2013. [Consulta: 17 abril 2022].

## Enllaços externs

* «Can Sans». Patrimoni arqueològic. Ajuntament de Montcada i Reixac, 5 d’octubre 2021. [Consulta: 18 novembre 2024].
# Tamara Echegoyen Domínguez

Támara Echegoyen Domínguez (Ourense, Galícia, 17 de febrer de 1984) és una regatista gallega, guanyadora d'una medalla olímpica d'or.

## Carrera esportiva

Membre del Real Club Náutico de Vigo, va participar, als 28 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit), on va guanyar la medalla d'or en la classe Elliott 6m al costat d'Ángela Pumariega i Sofía Toro.
Va guanyar tres medalles al Campionat Mundial de 49er entre els anys 2016 i 2022 , i dues medalles de bronze al Campionat Europeu de 49er, els anys 2016 i 2023. A més, va obtenir una medalla d'or al Campionat Mundial de Match Race de 2013 i una medalla d'or al Campionat Europeu d'Elliott 6m de 2011.
Al llarg de la seva carrera s'ha proclamat tres vegades campiona del Món de vela en la classe Vaurien, i una vegada campiona d'Europa en la modalitat Elliott 6m.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Támara Echegoyen». [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «Sailor Biography» (en anglès). World Sailing. Arxivat de l'original el 2024-01-06. [Consulta: 6 gener 2024].
# Tauler Kanban

Un tauler kanban és una de les eines que es poden utilitzar per implementar kanban per gestionar el treball a nivell personal o organitzatiu.
Els taulers Kanban representen visualment el treball en diverses etapes d'un procés utilitzant targetes per representar elements de treball i columnes per representar cada etapa del procés. Les targetes es mouen d'esquerra a dreta per mostrar el progrés i per ajudar a coordinar els equips que realitzen el treball. Un tauler kanban es pot dividir en "carrers de natació" horitzontals que representen diferents tipus de treball o diferents equips que realitzen el treball.
Els taulers Kanban es poden utilitzar per a treballs de coneixement o processos de fabricació.
Els taulers senzills tenen columnes per "esperar", "en curs" i "completat" o "fer pendent", "fer" i "fet". Es poden crear taulers kanban complexos que subdivideixen el treball "en curs" en diverses columnes per visualitzar el flux de treball a través d'un mapa de flux de valor sencer.
Segons el Project Management Institute, un tauler kanban és una "eina de visualització que mostra el treball en curs per ajudar a identificar colls d'ampolla i sobrecompromisos, permetent així a l'equip optimitzar el flux de treball".

## Aplicacions

Kanban es pot utilitzar per organitzar moltes àrees d'una organització i es pot dissenyar en conseqüència. El tauler kanban més senzill consta de tres columnes: "a fer", "a fer" i "a fer", encara que es necessiten alguns detalls addicionals com els límits de WiP per donar suport completament al Mètode Kanban. Les funcions empresarials que utilitzen taulers kanban inclouen:
* Tauler Kanban per a l'equip de desenvolupament de programari. Un exemple popular de tauler kanban per al desenvolupament de programari àgil o ajustat consisteix en les columnes Backlog, Ready, Coding, Testing, Approval i Done. També és una pràctica habitual nomenar les columnes d'una manera diferent, per exemple: Següent, En desenvolupament, Fet, Acceptació del client, En directe.
* Kanban per a equips de màrqueting
* Kanban per a equips de recursos humans
* Gestió de tasques personals o "kanban personal"
* Kanban per a equips de comptabilitat. Normalment consta de columnes: elements nous, preparats per a la distribució, en curs i completats.

## Referències

* ↑ Atlassian. «What is a Kanban Board?» (en anglès). [Consulta: 6 juliol 2024].
* ↑ Asana. «What Is Kanban? A Beginner’s Guide for Agile Teams [2024 • Asana]» (en anglès). [Consulta: 6 juliol 2024].
* ↑ Project Management Institute, 2021, §Glossary Section 3. Definitions.
* ↑ H. Kniberg, M. Skarin: Kanban and Scrum making the most of both. C4Media, Publisher of InfoQ.com, USA 2010, p. 31.
* ↑ Anderson, David J. Essential Kanban Condensed. Seattle, WA: Lean Kanban University Press, 2016. ISBN 978-0-9845214-2-5. Arxivat 2020-03-11 a Wayback Machine.
# 1001

1001 (MI) fou un any comú començat en dimecres del calendari julià, l'any 1001 de les designacions de l'Era Comuna (CE) i Anno Domini (AD), el primer any del Mil·lenni II, el segle XI i el segon any de la dècada dels 1000. Al principi del 1001, el calendari gregorià estava 6 dies per davant del calendari julià, que era el calendari dominant de l'època.

## Esdeveniments
### Països Catalans

* El Comte Ramon Borrell ordena la segregació de l'alou de Lloret del de Maçanet, fet que es té com a fundació de Lloret de Mar com a municipi independent.
* Casament d'Ermengol I d'Urgell amb Tetberga de Provença (data aproximada).
* Ermengol I d'Urgell realitza el seu segon viatge a Roma.

### Món

* 1 de gener - Székesfehérvár, Hongria: Esteve I és coronat com a rei dels Hongaresos, amb el reconeixement del papa Silvestre II.
* 14 d'abril - Venècia: el dux Pere Orsèol II rep l'emperador Otó III, qui el felicita per la conquesta de la Dalmàcia.
* Establiment de l'arquebisbat d'Esztergom, data que dona inicia a l'església autònoma hongaresa.
* Boleslau I de Polònia envaeix part de l'actual Eslovàquia.
* Comença una «guerra santa» per convertir l'Índia a l'islam.

## Naixements

* Al-Qàïm, califa abbàssida de Bagdad. (m. 1075)
* Duncan I, rei d'Alba (Escòcia). (m.1040)

## Necrològiques
### Països Catalans

* Ermengarda de Vallespir, comtessa de Cerdanya i Besalú.

### Món

* 13 de gener: Fujiwara no Teishi, emperatriu del Japó.
* 21 de desembre: Hug I de Spoleto, marquès de Toscana i duc de Spoleto. (n.c.950)

## Referències

* ↑ «La història de Maçanet de la Selva». Ajuntament de Maçanet de la Selva. [Consulta: 16 novembre 2024].
# Cratesiclea

Cratesiclea (en grec antic Κρατησικλείας, "Kratesikleías") nascuda a Pèrsia, va ser una reina d'Esparta, esposa de Leònides II i mare de Cleòmenes III.
Casada amb Leònides II que va regnar del 254 aC fins al 235 aC i que a causa d'aquest matrimoni va ser destituït temporalment l'any 242 aC a proposta de l'èfor Lisandre. Una antiga llei espartana obligava als reis a casar-se amb dones nascudes a Esparta, i Cratesiclea era d'origen selèucida, donada en matrimoni al rei per un lloctinent de Seleuc II Cal·línic. Deposat, Leònides es va exiliar, però al cap d'un any va tornar a Esparta on va recuperar el tron, matant al rei euripòntida Agis IV.
Del seu matrimoni,Cratesiclea va tenir tres fills, Cleòmenes III, que va ser rei a la mort del seu pare, Euclides d'Esparta, que va compartir regne amb el seu germà i Quilonis, que es va casar amb Cleombrot, i va ser rei per un breu període, quan Leònides va marxar a l'exili.
Després de la mort de Leònides, Cratesiclea es va casar amb Megistó, un fidel col·laborador del seu fill Cleòmenes, i es va fer famosa per haver anat voluntàriament com a hostatge a Egipte davant del rei Ptolemeu III Evèrgetes I, quan Cleòmenes es trobava en dificultats en l'anomenada Guerra de Cleòmenes, un conflicte entre Esparta i els seus aliats i la Lliga Aquea i el Regne de Macedònia. Va anar-hi amb els seus dos nets, els fills de Cleòmenes.
Quan Cleòmenes va ser derrotat en la batalla de Sel·làsia va fugir cap a Egipte on hi havia la seva mare i els seus fills, a demanar ajuda a Ptolemeu II. Però la mort de Ptolemeu i l'ascens al tron del seu fill Ptolemeu IV Filopàtor va canviar la situació, i Cleòmenes, a Alexandria va intentar una rebel·lió, on va morir. Cratesiclea i els seus nets van ser executats per ordre de Ptolemeu IV. Plutarc diu que no estava gens esglaiada davant de la mort, i que va demanar de morir abans que els seus nets, però no se li va concedir el desig i els va veure morir.

## Referències

* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Agis, 11
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Agis, 16-18
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Agis, 22
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Agis, 37-38
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Agis, 38