OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Muazzez İlmiye Çığ

Muazzez İlmiye Çığ (Bursa, 20 de juny de 1914 - Província de Mersin, 17 de novembre de 2024) va ser una reconeguda sumeròloga i assiriòloga turca, considerada «l'última reina sumèria».

## Biografia

Es va fer popular entre l'opinió publica quan va defensar que el fet de cobrir el cap femení era una pràctica habitual des de molt abans de l'islam, i que en el període sumeri les dones que es cobrien el cap eren prostitutes, «prostitutes sagrades relacionades amb el culte». Durant les discussions a Turquia sobre el turbant, va defensar que abans de la república, des de 1912 (en temps de l'Imperi Otomà) les nenes anaven a l'escola amb el cap descobert, i manifestava que, quan ella estudiava al col·legi a Çorum, el 1923, abans de la reforma de la laïcitat a Turquia, les estudiantes més grans no es cobrien el cap.
Çığ va ser processada el 2006 pel seu llibre Vatandaşlık Tepkilerim («Les meves reaccions com a ciutadana») però va ser absolta dels càrrecs. Va fer una important donació al primer Museu de la Dona de Turquia obert a Esmirna el 2014.

## Obra publicada

* 1993: Zaman Tüneli ile Sümer'e Yolculuk
* 1995: Kur'an, İncil ve Tevrat'ın Sümer'deki Kökeni
* 1996: Sümerli Ludingirra
* 1997: The Prophet Abram, According to Sumerian Writings and Archeological Findings
* 1998: İnanna'nın Aşkı
* 2000: Hititler ve Hattuşa
* 2002: Civilization Heritage in the Middle East
* 2005: Bereket Kültü ve Mabet Fahişeliği

## Referències

* ↑ «Muazzez İlmiye Çığ'ın cenaze töreninin ayrıntıları belli oldu» (en turc). [Consulta: 19 novembre 2024].
* ↑ «Muazzez Çığ stands among the world’s best Sumerologists» (en anglès). Hürriyet, 15-11-2008. [Consulta: 9 agost 2023].
* 1 2 «'Kızların başı 1912'de bile açıktı'» (en turc). aydinlik, 04-11-2013. [Consulta: 9 agost 2023].
* 1 2 Arsu, Sebnem. «Turkish Scholar Who Mocked Head Scarves Is Acquitted» (en anglès). NY Times, 02-11-2006. [Consulta: 9 agost 2023].
* ↑ «Türkiye'nin ilk Kadın Müzesi yarın açılıyor» (en turc). haberekspres, 22-01-2014. [Consulta: 9 agost 2023].

## Vegeu també

* Halet Çambel
* Muhibbe Darga
* Nimet Özgüç
* Suzan Kahramaner
# Sant Rafèu

Sant Rafèu (nom occità) (en francès Saint-Raphaël) és un municipi francès situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava. L'any 2005 tenia 32.200 habitants. Fou la localitat on es va exiliar i va morir el president de la Generalitat Josep Irla i Bosch.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 409 | 501 | 647 | 883 | 966 | 974 | 955 | 994 | 1.041 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1.055 | 1.143 | 1.271 | 1.461 | 1.508 | 2.456 | 3.227 | 3.810 | 4.270 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 4.865 | 4.893 | 5.112 | 6.183 | 8.919 | 9.539 | 9.635 | 8.969 | 10.177 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 13.425 | 17.844 | 21.080 | 24.118 | 26.616 | 30.233 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1976-1977 | Guy Gomez | |
| 1977-1992 | René-Georges Lauri | RPR |
| 1992-1995 | Charles Omede | RPR |
| 1995- | Georges Ginesta | UMP |

## Agermanaments

* Gant
* Djermuk
* Tiberíades
* Sankt Georgen im Schwarzwald

## Referències

* ↑ «Sant Rafèu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Jove Orquestra Simfònica de l'Anoia

La Jove Orquestra Simfònica de l'Anoia és una entitat cultural, de la comarca de l'Anoia, sense afany de lucre. Formada l'any 1990 gràcies a la iniciativa de l'Orquestra de Cambra d'Igualada, va començar sent dirigida per Xavier Cassanyes, compositor de sardanes. Les principals aportacions a la cultura de la comarca són (a part dels concerts) la gravació de l'Himne del Patge Faruk, personatge de la Festa dels Reis d'Igualada, i la interpretació, l'any 2004, de l'oratori "Mil Anys" amb música de Mn. Valentí Miserachs i llibret d'Antoni Dalmau, amb motiu del Mil·lenari de la Basílica de Sta. Maria.
L'orquestra compta amb una secció aleví i la JOSA Jazz amb la participació de nens i nenes de diverses edats i és una entitat en la que han participat músics de renom d'origen igualadí i anoienc

## Referències

* ↑ «La Jove Orquestra Simfònica de l'Anoia es queda sense celebració dels 30 anys». [Consulta: 24 abril 2020].
* ↑ «Base de dades UAB». [Consulta: 19 abril 2020].
* ↑ «L'Oratori 'Mil Anys' ressonarà de nou a Santa Maria, aquest diumenge». [Consulta: 18 abril 2020].
* ↑ «JOSA Jazz – JOSA». [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ «ENTREVISTA A: JOSEP MIQUEL MINDAN, DIRECTOR DE LA JOVE ORQUESTRA SIMFÒNICA DE L’ANOIA». La veu de l'Anoia, 31-12-2020. [Consulta: 7 maig 2024].

## Enllaços externs

* Jove Orquestra Simfònica de l'Anoia - Lloc web oficial
# Aparell proa-popa

L'aparell proa-popa correspon als vaixells que hissen veles de tall. L'expressió "aparell proa-popa" és una traducció literal de "fore & aft rig" (en anglès). En neerlandès (o afrikaans) és "voor en achter" que té un significat equivalent.
Les veles de tall es disposen en sentit longitudinal seguint la línia de crugia del vaixell, de proa a popa. És en aquest sentit que cal entendre les frases anglesa i neerlandesa indicades.
Les veles de tall són: floc, vela d'estai ("stay sail"), vela bermudiana o marconi, la vela guaira ("gunter sail"), la vela llatina ("lateen sail"), la vela de martell, la vela al terç ("lug sail"), la cangrea ("gaff rigged sail", "spanker"), vela tarquina, …

## Aparells amb veles de tall

* Amb un pal: catboat, sloop, cúter.
* Amb dos pals: quetx, iola
* Amb dos o més pals: goleta, goleta d'estais, pailebot, barca de mitjana, xabec, ...(dromon, galera medieval…).
Els bricbarques, els bergantins goleta i altres estan aparellats en part amb veles de tall i, en part amb veles quadres.

## Referències

* ↑ Juan Monjo y Pons. Curso metodico de arquitectura naval aplicada á la construccion de los buques mercantes: Obra compuesta en vista de las estrangeras mas modernas que tratan de la meteria ... J. Tauló, 1856, p. 1–.

## Vegeu també

* Aparell (nàutica)
* Gràtil
* Pujament
* Termes mariners
* Bergantí
* Bergantí goleta

## Bibliografia

* Whitewright, Julian. «The Mediterranean Lateen Sail in Late Antiquity». The International Journal of Nautical Archaeology, 38, 1, 2009, p. 97–104.
* «Home page», 2005–2012. Arxivat de l'original el 5 de gener 2014. [Consulta: 15 gener 2014]. «Home page», 2005–2012. Arxivat de l'original el 5 de gener 2014. [Consulta: 15 gener 2014]. 15, «Home page», 2005–2012. Arxivat de l'original el 5 de gener 2014. [Consulta: 15 gener 2014].
* Rousmaniere, John. The Illustrated Dictionary of Boating Terms: 2000 Essential Terms for Sailors and Powerboaters. W. W. Norton & Company, juny 1998, p. 174. ISBN 0393339181. Rousmaniere, John. The Illustrated Dictionary of Boating Terms: 2000 Essential Terms for Sailors and Powerboaters. W. W. Norton & Company, juny 1998, p. 174. ISBN 0393339181. ISBN 978-0393339185
* Smyth, W. H.; Belcher, E. The sailor's word-book: An alphabetical digest of nautical terms, including some more especially military and scientific ... as well as archaisms of early voyagers, etc.. Londres: Blackie and Son, 1867. London: Blackie i Fill.
* A naval encyclopædia: comprising a dictionary of nautical words and phrases; biographical notices, and records of naval officers; special articles of naval art and science. PHILADELPHIA: LR HAMERSLY & CO, 1881 [Consulta: 23 gener 2014]. A naval encyclopædia: comprising a dictionary of nautical words and phrases; biographical notices, and records of naval officers; special articles of naval art and science. PHILADELPHIA: LR HAMERSLY & CO, 1881 [Consulta: 23 gener 2014]. 23, A naval encyclopædia: comprising a dictionary of nautical words and phrases; biographical notices, and records of naval officers; special articles of naval art and science. PHILADELPHIA: LR HAMERSLY & CO, 1881 [Consulta: 23 gener 2014]. A Internet Archive
# Antoni Brell

Antoni Brell fou un compositor i mestre de capella català que va viure al segle XVII. Durant els anys 1671-1690 va ser mestre de capella de la col·legiata de Sant Nicolau d'Alacant. Va escriure Tono per a 3 v i Ac al darrer terç del segle XVII.
Es conserven obres seves als fons musical de l'Església parroquial de Sant Pere i Sant Pau de Canet de Mar.

## Referències

* ↑ https://dialnet.unirioja.es/servlet/articulo?codigo=7149566
* ↑ Obres d'Antoni Brell a l'IFMuC. Base de dades dels fons musicals de Catalunya.
# Protoowyheeïta

La protoowyheeïta (proto-owyheeite en anglès) és un mineral de la classe dels sulfurs.

## Característiques

La protoowyheeïta és una sulfosal de fórmula química Ag₉Pb₄₀Sb₄₅S₁₁₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional en el mes de setembre de l'any 2024. Encara resta pendent de publicació. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «02.HC: Sulfosals de l'arquetip SnS, amb només Pb». L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del departament mineralògic-petrogràfic del Museu d'Història Natural de Viena (Àustria), amb el número de catàleg: O 3026.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al túnel Sant'Olga de la mina Monte Arsiccio, situada a la localitat de Stazzema, a la província de Lucca (Toscana, Itàlia). Aquest indret és l'únic de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Proto-owyheeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 26 novembre 2024].
* 1 2 Bosi, Ferdinando; Hatert, Frédéric; Pasero, Marco; Mills, Stuart J. «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) – Newsletter 81». European Journal of Mineralogy, 36, 5, 21-10-2024, pàg. 917–923. DOI: https://doi.org/10.5194/ejm-36-917-2024 [Consulta: 26 novembre 2024].
* ↑ «Strunz-mindat (2024) Classification - With only Pb». Mindat. [Consulta: 26 novembre 2024].
# Opátka

Opátka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país. La primera referència escrita de la vila data del 1324.

## Referències

* ↑ «Košický kraj (Slovakia): Towns and Municipalities in Districts - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 26 novembre 2024].
* 1 2 «VOĽBY : Obec Opátka». [Consulta: 26 novembre 2024].
# Louis d'Aubusson de la Feuillade

Louis d'Aubusson de la Feuillade, duc de Roannais, (1673 - 28 de gener, de 1725) fou un militar i aristòcrata francès al servei de Lluís XIV de França durant la Guerra de Successió Espanyola. Nomenat comandant en cap de l'exèrcit francès al front italià després que el Duc de Vendôme fos destinat al front continental, fou derrotat en la batalla de Torí. Aquesta batalla significà l'expulsió de les tropes franceses d'Itàlia i el tancament del front italià de la Guerra de Successió Espanyola.

## Perfil biogràfic

Era el fill de François d'Aubusson de La Feuillade, un Mariscal de França. Es casà amb la filla de Michel Chamillart, el secretari d'estat per a la guerra de Lluís XIV de França.

## Expedient militar

Des dels 15 anys serví com a voluntari en l'exèrcit. Fou nomenat Mestre de camp (coronel) d'un regiment de cavalleria del seu nom l'agost de 1689, però el seu regiment és llicenciat després de la pau de Rijswick, el 1698.
Fou nomenat Mestre de camp (coronel) d'un regiment de cavalleria del seu nom el maig de 1701 i a finals de 1702 fou ascendit al grau de mariscal de camp.

### Guerra de Successió Espanyola

Quan després de la derrota de les tropes franceses a la batalla de Ramillies de 1706, el Duc de Vendôme fou destinat a Flandes per reorganitzar el front continental, el duc de Roannais fou nomenat el seu successor com a comandant en cap de les tropes franceses al front de guerra italià.
El seu nomenament obeïa a la recomanació que el seu sogre havia fet al rei Lluís XIV de França. El Duc de Roannais, a l'edat de 33, no tenia cap tipus d'experiència com a comandant en cap i era ambiciós i arrogant.
El Duc de Roannais ignorà el bon consell del Marquès de Vauban (un expert sobre setges), i atacà la ciutadella de Torí frontalment. Durant el llarg setge que precedí la batalla de Torí dessagnà de manera absurda tot un petit exèrcit, malbaratant un recursos valuosos.
Després de la derrota a la batalla de Torí, seguida per la completa retirada de les tropes franceses d'Itàlia, La Feuillade fou el cap de turc. Se l'ignorà durant la resta del regnat de Lluís XIV de França i no fou rehabilitat fins al regnat de Lluís XV de França, que el nomenà Mariscal de França el 1724.
El Duc de Roannais morí al Castell Marly sense fills i el títol de duc de Roannais s'extingí.
# Simancas

Simancas és un municipi de la província de Valladolid, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó a uns 12 km de la capital provincial i a la riba del Duero. Correspon a la musulmana Shant Mankash. El seu castell tenia els arxius de la corona castellana, amb especial rellevància els dels segles XVI i XVII.

## Història

La zona va tenir alguna població romana i visigoda però va quedar despoblada amb la invasió àrab. Fou repoblada per Alfons III junt amb Zamora, Toro, i Dueñas, vers els darrers anys del segle IX. El 939 Abd al-Rahman III va fer una expedició contra Zamora i davant de Simancas va patir segons els cronistes castellans una seriosa derrota (8 i 9 d'agost de 939); en la retirada fou altra vegada derrotat en la batalla d'Alhandega (al-Khandak). La derrota a la batalla de Simancas fou atribuïda a la traïció d'alguns oficials cordovesos i a la tornada a Còrdova uns 300 oficials foren executats (crucificats).
Almansor va conquerir Simancas en la seva divuitena campanya el 983.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 1996 | 2900 | 3952 | 4413 |

## Referències

* ↑ Vallvé Bermejo, Joaquín. Al-Andalus: sociedad e instituciones (en castellà). Real Academia de la Historia, 1999, p. 167. ISBN 8489512167.
# Vamek II Dadiani

Vamek II Dadiani fou mtavari de Mingrèlia del 1474 al 1482. Era fill de Mamia II Dadiani i germà de Liparit I Dadiani. Va succeir el seu nebot Samsan ed-Daula Dadiani el 1474. Rebel·lat contra el rei Bagrat VI de Geòrgia, va ser derrotat en la batalla el 1477 i es va haver de sotmetre a Geòrgia, submissió que no va tenir continuïtat. Va morir el 1482 i el va succeir el seu nebot Liparit II Dadiani.

## Referències

* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.

## Enllaços externs

* Dinastia Dadiani Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine..
* Genealogia
# Wahabu

Wahabu fou un estat que va existir a la regió del riu Volta al segle xviii. El va fundar Mamadou Karantao després de peregrinar a la Meca (1815), on va entrar en contacte amb Muhàmmad ibn Abd-al-Wahhab fundador del wahhabisme. En tornar (1820) es va instal·lar a Boromo i amb els seus seguidors va sotmetre la regió dominant als habitants gourounsi (ko) i amb el suport del mossi, dagari i dioula (que ja eren musulmans) va dominar els bwaba, bobo, tyéfe i altres, va imposar el wahhabisme i va fundar una nova capital, Wahabu (moderna Ouahabou); va morir en intentar conquerir Baho (que anteriorment ja havia conquerit) en una data desconeguda, posterior el 1840 i el va succeir el seu fill Moktar Karantao, qui va seguir la política d'expansió, va sotmetre els dagari i els lobi, però fou derrotat en la batalla de Djindermé (1887). El 1888 va rebre el capità Gustave Binger quan va passar per Wahabu. El 1898 va ser derrotat pels francesos i va haver de signar el tractat de protectorat.

## Bibliografia

* West African challenge to empire: culture and history in the Volta-Bani anticolonial war. Per Mahir Şaul i Patrick Yves Royer
* Muslims and chiefs in West Africa: a study of Islam in the Middle Volta Basin in the pre-colonial period Per Nehemia Levtzion
* Muslim travellers: pilgrimage, migration, and the religious imagination. Per Dale F. Eickelman i James P. Piscatori

## Enllaços externs

* Histoire de l'Afrique de l'Ouest Arxivat 2008-09-28 a Wayback Machine. (francès)
# Temporada 1956-57 de l'NBA

La temporada 1956-57 de l'NBA fou l'onzena de la història de l'NBA. El Boston Celtics fou el campió després de guanyar al St. Louis Hawks per 4-3. Seria el primer anell de campions del setze que ha aconseguit fins a l'any 2008.

## Classificacions

* Divisió Est
| Equip | V | D | %V | P |
| Boston Celtics C | 44 | 28 | ,611 | - |
| Syracuse Nationals | 38 | 34 | ,528 | 6 |
| Philadelphia Warriors | 37 | 35 | ,514 | 7 |
| New York Knicks | 36 | 36 | ,500 | 8 |
* Divisió Oest
| Equip | V | D | %V | P |
| Minneapolis Lakers | 34 | 38 | ,472 | - |
| Fort Wayne Pistons | 34 | 38 | ,472 | - |
| St. Louis Hawks | 34 | 38 | ,472 | - |
| Rochester Royals | 31 | 41 | ,431 | 3 |
* V: Victòries * D: Derrotes * %V: Percentatge de victòries * P: Diferència de partits respecte al primer lloc
* C: Campió

## Estadístiques

| Categoria | Jugador | Equip | Mitjana/% |
| Punts per partit | Paul Arizin | Philadelphia Warriors | 25,6 |
| Rebots per partit | Bill Russell | Boston Celtics | 19,6 |
| Assistències per partit | Bob Cousy | Boston Celtics | 7,5 |
| Percentatge de tirs de camp | Neil Johnston | Philadelphia Warriors | 44,7 |
| Percentatge de tirs lliures | Bill Sharman | Boston Celtics | 90,5 |

## Premis

* MVP de la temporada
** Bob Cousy (Boston Celtics)
* Rookie de l'any
** Tom Heinsohn (Boston Celtics)
* Primer quintet de la temporada
** Paul Arizin, Philadelphia Warriors
** Bob Pettit, St, Louis Hawks
** Bob Cousy, Boston Celtics
** Bill Sharman, Boston Celtics
** Dolph Schayes, Syracuse Nationals
* Segon quintet de la temporada
** Dick Garmaker, Minneapolis Lakers
** Maurice Stokes, Rochester Royals
** Neil Johnston, Philadelphia Warriors
** Slater Martin, St, Louis Hawks
** George Yardley, Fort Wayne Pistons

## Vegeu també

* Draft de l'NBA del 1957
* Playoffs de l'NBA del 1957
# Tellières-le-Plessis

Tellières-le-Plessis és un municipi francès situat al departament de l'Orne i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 71 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Tellières-le-Plessis era de 71 persones. Hi havia 27 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 15 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 56 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família, 26 eren segones residències i 1 estava desocupat. Tots els 53 habitatges eren cases. Dels 29 habitatges principals, 21 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 15 en tenien cinc o més. 21 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Tellières-le-Plessis el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 8 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 41 persones, 34 eren actives i 7 eren inactives. De les 34 persones actives 30 estaven ocupades (19 homes i 11 dones) i 5 estaven aturades (5 dones i 5 dones). De les 7 persones inactives 3 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa d'informació i comunicació.
L'any 2000 a Tellières-le-Plessis hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Tellières-le-Plessis a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Tellières-le-Plessis a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Temple de les Aigües

El temple de les aigües de Zaghouan o nimfeu de Zaghouan és un monument arqueològic romà a Zaghouan, en la governació homònima, a Tunísia. Aprofita les nombroses fonts del Djebel Zaghouan (1.300 m) que ja en època púnica arribaven a Cartago per un aqüeducte. Es va construir durant l'imperi d'Hadrià, vers l'any 120. És una construcció en semicercle que té dotze nínxols, on hi havia les estàtues de les nimfes i al centre un petit temple que permetia honorar la divinitat protectora de les fonts. A la rodalia es pot veure l'aqüeducte, que té 123 km i data de la mateixa època.

## Referències

* ↑ Zaghouan, el templo de las Ninfas Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine., viatorimperi.com
* ↑ Zaghouan, el templo de las aguas Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine. a sobretunez.com
* ↑ Temple of water Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine. a firesense.eu