OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Thumeréville

Thumeréville és un municipi francès situat al departament de Meurthe i Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 107 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Thumeréville era de 107 persones. Hi havia 38 famílies, de les quals 5 eren unipersonals (5 homes vivint sols), 14 parelles sense fills, 14 parelles amb fills i 5 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 41 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família i 2 estaven desocupats. 39 eren cases i 1 era un apartament. Dels 39 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 25 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 25 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Thumeréville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 12 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 74 persones, 57 eren actives i 17 eren inactives. De les 57 persones actives 53 estaven ocupades (33 homes i 20 dones) i 5 estaven aturades (5 dones i 5 dones). De les 17 persones inactives 3 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Thumeréville hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 684 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Thumeréville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Thumeréville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Tierra de Barros

Tierra de Barros és una comarca d'Extremadura situada al centre-sud de la província de Badajoz. El cap comarcal és Almendralejo. Té 16 municipis i 74.000 habitants.

## Municipis

* La Albuera
* Aceuchal
* Almendralejo
* Corte de Peleas
* Entrín Bajo
* Entrín Alto
* Hinojosa del Valle
* Hornachos
* Palomas
* Puebla de la Reina
* Puebla del Prior
* Ribera del Fresno
* Torremejía
* Santa Marta de los Barros
* Solana de los Barros
* Aldea de Cortegana
* Aldea de Retamar
* Villalba de los Barros
* Villafranca de los Barros

## Enllaços externs

* www.dipbasostenible.com Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
* www.comarcadeolivenza.com Arxivat 2007-11-09 a Wayback Machine.
# Charles-Louis Chassin

Charles-Louis Chassin (Nantes, 11 de febrer de 1831 - Beauchamp, 18 de juliol de 1901) va ser un historiador francès que va editar el fons documental definitiu sobre la Revolta de la Vendée.
Chassin va considerar favorablement la revolució francesa, declarant que el centenari de la revolució demostrava "la legitimitat de les exigències dels nostres pares".
A l'escoltar la notícia de l'assassinat d'Abraham Lincoln, Chassin escriure una carta a "Le Phare de la Loire" elevant la idea d'una medalla commemorativa en honor de Lincoln, que seria enviat a Mary Todd Lincoln. Això havia de ser finançat per una subscripció de deu cèntims i finalment va acumular 40.000 signatures (incloses les de Victor Hugo, Jules Michelet i Louis Blanc).

## Obres

* Les Elections et les cahiers de Paris en 1789: Documents recueillis, mis en order at annotés (París, 1888–89), 4 volums.
* La Préparation de la guerre de Vendée (París, 1892), 3 volums.
* Les Pacificacions de l'Ouest, 1794-1801 (París, 1896–99), 3 volums.

## Referències

* ↑ David A. Bell, The First Total War: Napoleon's Europe and the Birth of Warfare as We Know it (Houghton Mifflin Harcourt, 2007), pàg. 181.
* ↑ Richard Bernstein, La revolució francesa: correcta o incorrecta?, The New York Times (10 de juliol de 1988)
* 1 2 Gabor S. Boritt, Mark E. Neely, Jr. and Harold Holzer, The European Image of Abraham Lincoln, Winterthur Portfolio Vol. 21, No. 2/3 (Summer - Autumn, 1986), p. 161.
# Timation

Els satèl·lits Timation van ser concebuts, desenvolupats i llançats pel Laboratori d'Investigació Naval a Washington, DC al començament de 1964. El concepte de Timation es basava en retransmetre una referència de temps acurada per al seu ús com un senyal captada pels receptors terrestres. El 31 de maig de 1967 va ser llançat el satèl·lit Timation-1. Aquest va ser seguit pel llançament del satèl·lit Timation-2 el 1969. Els resultats d'aquest programa i Projecte de la Força Aèria 621B va formar la base pel Sistema de Posicionament Global (GPS). La contribució de l'Armada al programa GPS va seguir centrada en aconseguir rellotges cada vegada més precisos.
Hi ha una connexió històrica entre el conservar l'hora exacta, la navegació i l'Armada El 1714, el govern britànic va aprovar la Llei de longitud (vegeu premi longitud) per crear un incentiu per resoldre el problema de la navegació marítima. La solució, desenvolupada per John Harrison, va ser un rellotge acurat que podia conservar l'hora local de Greenwich, hora d'Anglaterra. Fins avui l'hora GMT (Greenwich Mean Time) és l'hora de referència pel planeta, i als Estats Units, l'hora oficial per al Departament de Defensa es manté per la Marina dels Estats Units a l'Observatori Naval dels Estats Units a Washington, DC. Aquesta es manté en sincronia amb l'hora de referència oficial civil mantinguda pel NIST i contribueix a la Hora Atòmica Internacional.

## Vegeu també

* Senyal horari
* GPS

## Referències

* ↑ R.L. Beard. «GPS Clock Technology and the Navy PTTI programs at the U.S. Naval Research Laboratory Arxivat 2011-06-06 a Wayback Machine.», 1986. [Consulta: 1 febrer 2009].
* ↑ «NIST Time Arxivat 2015-03-24 a Wayback Machine.». [Consulta: 10 juny 2013].

## Enllaços externs

* Who invented the Global Positioning System? (thespacereview.com)
* GPS en català Arxivat 2010-05-14 a Wayback Machine.
# Neurergus

Neurergus és un gènere d'amfibis urodels de la família Salamandridae. Són tritons aquàtics de colors vius. Es troben al Pròxim Orient, de Síria a l'Iran. Totes les espècies es troben amenaçades a causa de la pèrdua d'hàbitat. Estudis recents han demostrat que el gènere podria ser monofilètic.

## Taxonomia

El gèneres Neurergus inclou cinc espècies:
* Neurergus barani Öz, 1994
* Neurergus crocatus Cope, 1862
* Neurergus derjugini (Nesterov, 1916)
* Neurergus kaiseri Schmidt, 1952
* Neurergus strauchii (Steindachner, 1887)

## Referències

* ↑ Steinfartz, S.; Hwang, U. W.; Tautz, D.; Öz, M. and Veith, M. (2002) "Molecular Phylogeny of the Salamandrid Genus Neurergus: Evidence for an Intrageneric Switch of Reproductive Biology" Amphibia-Reptilia 23: pp. 419-431, doi:10.1163/15685380260462338
* ↑ «Neurergus Cope, 1862 | Amphibian Species of the World». [Consulta: 6 novembre 2019].

## Enllaços externs

* "Neurergus kaiseri" photographs of Neurergus kaiseri
* "Neurergus Cope, 1862" Arxivat 2012-02-19 a Wayback Machine. Salamanders of the Old World,
* "Neurergus (Cope, 1862)" Living Under World.Org, A Web Project about Amphibians
# Langur crepuscular

El langur crepuscular (Trachypithecus crepusculus) és una espècie de primat de la família dels cercopitècids. Viu a l'Índia, Laos, Myanmar, Tailàndia, el Vietnam i la Xina. El seu hàbitat natural són els boscos de diferents tipus. Té una llargada de cap a gropa de 49–51 cm, la cua de 82–83 cm i un pes de 6,4–6,9 kg. Anteriorment era considerat una subespècie del langur de Phayre (T. phayrei). El seu nom específic, crepusculus, significa 'crepuscle' en llatí.

## Referències

* ↑ Entrada «Trachypithecus» d'Animalia (en anglès).
# Euset

Euset (en francès Euzet) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Ibn al-Adim

Kamal-ad-Din Abu-l-Qàssim Úmar ibn Àhmad ibn Híbat-Al·lah (àrab: كمال الدين ٱبو القاسم عمر بن أحمد بن هبة الله, Kamāl ad-Dīn Abū l-Qāsim ʿUmar ibn Aḥmad ibn Hibat Allāh), conegut com a Ibn al-Adim (àrab: ابن العديم, Ibn al-ʿAdīm), fou un historiador àrab nascut a Alep el 1192 i mort al Caire el 1262. Membre de la rica família local dels Banu l-Adim, d'origen iraquià, va escriure dues obres històriques sobre Alep, un diccionari biogràfic i una història de la ciutat en orde cronològic fins al 1243. Recentment també se li ha atribuït la redacció del llibre de cuina Al-wusla ilà l-habib fi wasf at-tayyibat wa-t-tib.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, volum III, pag. 717-718
# Joan Velilla i Alcaraz

Joan Velilla i Alcaraz, també conegut com a Juan Velilla, (Reus, 30 de març de 1927 - ?, maig de 1995) va ser un actor de teatre, cinema, televisió i doblatge català.

## Filmografia
### Teatre

* 1954, 5 març. El personatge de Carles de l'obra Una història qualsevol de Josep A. Tàpias i Santiago Vendrell. Estrenada al Teatre Romea de Barcelona.
* 1955, juliol. La núvia ha perdut el ram, original de Salvador Bonavia. Estrenada al teatre Romea, de Barcelona.
* 1955, desembre. Camarada Cupido, original de Xavier Regàs i dirigida per Joan Cumellas.
* 1957, 12 maig. Assaig general, original de Josep Escobar i dirigida per Esteve Polls.
* 1958, setembre. Quizá...mañana, original de Josep Castillo Escalona i Xavier Fàbregas. Estrenada al teatre Alexis de Barcelona.
* 1963, abril. Las mujeres nos asustan, original de Jean de Létraz, i adaptació de Félix Ros. Estrenada al teatre Windsor de Barcelona.
* 1965, 15 juny. Un senyor damunt d'un ruc, original de Mas i Ciurana. Estrenada al teatre Barcelona de Barcelona.
* 1966, abril. Ella, él y Salomón, original de José Santolaya. Estrenada al teatre Windsor de Barcelona.
* 1967, juliol. El meu sogre és un barrut. Estrenada al teatre Barcelona, de Barcelona.
* 1969, juliol. Ronyons de recanvi de Joaquim Muntanyola. Estrenada al teatre Talia de Barcelona.
* 1972, 18 maig. Una casa d'...embolics, original d'Álvaro Fortes i Federico Soldevilla. Estrenada al teatre Barcelona, de Barcelona.
* 1974, setembre. Quina nit! (reposició), original de Salvador Bonavia (llibret) i Jaume Mestres (música). Estrenada al teatre Romea de Barcelona.

### Cinema

* 1949. La niña de Luzmela Director: Ricardo Gascón, a partir de la novel·la homònima de Concha Espina.
* 1950. La honradez de la cerradura. Director: Luis Escobar, a partir de l'obra teatral homònima de Jacinto Benavente
* 1956. Veraneo en España. Director: Miquel Iglesias
* 1956. Un heredero en apuros Director: Miquel Iglesias
* 1956. Pasión bajo el sol. Director: Antonio Isasi-Isasmendi.
* 1957. Su desconsolada esposa. Director: Miquel Iglesias
* 1959. Charlestón
* 1959. Un mundo para mí
* 1960. Tu marido nos engaña. Director: Miquel Iglesias
* 1960. Amor bajo cero. Director Ricardo Blasco
* 1960. Crimen para recién casados. Director: Pedro Luis Ramírez
* 1961. Julia y el celacanto
* 1962. Tierra de todos
* 1963. A tiro limpio
* 1966. Dio, come ti amo!. Director: Miquel Iglesias.
* 1968. La 'mini' tía. Director: Ignacio F. Iquino.
* 1968. La banda del Pecas
* 1968. De Picos Pardos a la ciudad. Director: Ignacio F. Iquino.
* 1971. Abre tu fosa, amigo, llega Sábata...
* 1975. Exorcismo
* 1975. La maldición de la bestia
* 1976. Les llargues vacances del 36. Director: Jaime Camino
* 1990. La teranyina. Director: Antoni Verdaguer
* 1994. Sombras paralelas. Director: Gerardo Gormezano

### Televisió

* 1977. El delantero centro murió al amanecer d'Agustín Cuzzani. Adaptació i realització d'Esteve Duran. Dins l'espai Teatro Club de TV2.
* Doctor Caparrós, medicina general

## Referències

* 1 2 «Juan Velilla» (en anglès). IMDbPro. [Consulta: 30 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Joan Velilla a l'IMDB
# Les Monges Franciscanes

Les Monges Franciscanes és una obra del municipi de Vilassar de Mar (Maresme) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici religiós de tres cossos, dos laterals coberts per una teulada de dos vessants amb el carener perpendicular a la façana i un cos central, perpendicular als altres dos, cobert per una teulada de dues vessant amb el carener paral·lel a la façana, fent "U".
Tot el conjunt està format per una planta baixa i un pis. El cos de l'esquerra té una capella i exteriorment presenta una espadanya, un gran finestral amb guardapols que li dona un cert aire historicista i un portal d'entrada que connecta directament amb l'exterior. Els elements arquitectònics utilitzats són bastant senzills i només cal destacar la gran quantitat de cartel·les que suporten el voladís de la teulada. S'accedeix al conjunt a través d'un pati central.

## Referències

* 1 2 3 «Les Monges Franciscanes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 març 2015].
# Copa salvadorenca de futbol

La copa salvadorenca de futbol, també anomenada Copa El Salvador o Copa Claro per patrocini, és una competició del Salvador de futbol per eliminatòries.

## Historial

Font:

### Copa Presidente (1999-2006)

| Any | Campió | Resultat | Finalista |
| 1999-00 | Águila | 3-2 | Luis Ángel Firpo |
| 2005-06 | Atlético Balboa | 2-0 | Independiente Nacional 1906 |
| 2006-07 | Once Municipal | 1-0 | Águila |

### Copa Presidente/Independencia (2014-15)

| Any | Campió | Resultat | Finalista |
| 2014-15 | Águila | 2-0 | FAS |

### Copa El Salvador/Copa Claro (2016-present)

| Any | Campió | Resultat | Finalista |
| 2016-17 | Santa Tecla | 1-0 | FAS |
| 2018-19 | Santa Tecla | 1-0 | Audaz |

## Referències

* ↑ «El Salvador - List of Cup Finals». RSSSF. [Consulta: 1r octubre 2011].
# Copa del Món de Futbol de 2030

La Copa del Món de Futbol de 2030 serà la XXIV edició de la Copa del Món masculina de la FIFA, que tindrà lloc a l'estiu de 2030 a Espanya, Marroc i Portugal. Serà el primer cop en la història de la competició en què tres països de dos continents diferents ostenten l'organització de l'esdeveniment. Addicionalment, en commemoració del centenari de la celebració de la primera Copa del Món a l'Uruguai, aquest país, juntament amb l'Argentina, i el Paraguai, disputaran el seu partit inaugural com a amfitrions, presentant-se aíxi el fet únic que es disputaran partits de la competició a sis països de tres continents diferents, la qual cosa ha estat objecte de crítiques.

## Referències

* ↑ esport3. «El Mundial del 2030 es disputarà a Espanya i a cinc seus més», 04-10-2023. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ «Joseph Blatter critica el formato del Mundial 2030: «Destrozar el torneo no es lógico»» (en castellà), 04-10-2023. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ 20minutos. «Philip Lahm se suma a las críticas contra el Mundial 2030: "La FIFA descuidó el aspecto medioambiental en la elección de las sedes"» (en castellà), 14-10-2023. [Consulta: 21 gener 2024].
# Rectoria de Cabrera

La Rectoria de Cabrera és una casa de l'Esquirol (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa dels ermitans o rectoria de planta rectangular coberta a dues vessants i assentada sobre el desnivell de manera que l'entrada que es troba a la banda de migdia correspon al primer pis. El carener és paral·lel a la façana i el portal està situat a l'extrem esquerre, és adovellat i les finestres de la planta baixa estan protegides amb reixes i les del primer pis tenen els ampits motllurats. A la part posterior hi ha l'horta i un gran desnivell. Aquesta edificació s'uneix a la capella per la banda de ponent. Al davant de la casa hi ha un gran esplanada. És construïda amb pedra, alguns sectors són arrebossats. L'estat de conservació es mitjà, ja que l'interior té alguns afegitons de nova construcció

## Història

No queda rastre del Castell que donà nom a la família Cabrera. El santuari va a substituir l'antiga capella dels Cabrera esmentada la 1144 i que fou renovada a mitjans del segle xiii i que més tard es veuria enderrocada pels terratrèmols de 1427 fins que s'erigí el Santuari actual entre 1611 i 1641. El campanar és posterior. La casa dels ermitans o rectoria, avui convertida en hostal, fou refeta al segle xvii i ampliada al XVIII segons una data constructiva que data de 1783.

## Referències

* 1 2 «Ectoria de Cabrera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Conferència sobre el futur d'Europa

La Conferència sobre el futur d'Europa és una conferència proposada el 2019 que hauria d'haver començat el 9 maig de 2020 però que, a causa de la pandèmia de COVID-19, s'ha vist posposada al 9 maig de 2021, Diada d'Europa, 71 anys després de la Declaració de Schuman.
La conferència hauria de servir per rellançar el projecte democràtic de la Unió Europea, tot implicant tots els ciutadans europeus i la societat civil, sense prejudici d'una revisió dels tractats fundacionals de la mateixa UE (la darrera revisió dels Tractats es remunta al 2007 amb la signatura del Tractat de Lisboa.)
A més a més, un repunt de participació democràtica a les eleccions europees del 2019 (50,62%) ha empès les institucions europees a decidir d'encetar un nou capítol de la Unió Europea per, almenys formalment, donar més veu als ciutadans.
Després de diversos mesos d'aturada deguts a la pandèmia, el 3 febrer de 2021, tots 27 estats membres de la UE van acceptar la proposta del president portuguès António Costa (president de torn del Consell de la Unió Europea), segons la qual la conferència haurà de ser organitzada de manera unificada per les tres principals institucions europees (Comissió Europea, Parlament Europeu i Consell) amb el suport d'un comitè executiu.

## Referències

* ↑ André Curvelo Campos. «EU27 accept Portuguese idea on Conference on the Future of Europe» (en anglès britànic), 04-02-2021.
# Eduard Zehnder

Eduard Zehnder (Leuggern, 10 de novembre de 1940 - Greifensee, 22 de novembre de 2024) va ser un matemàtic suís, considerat un dels fundadors de la topologia simplèctica.

## Biografia

Zehnder va estudiar matemàtiques i física a l'ETH Zürich 1960 a 1965, on també va fer el seu doctorat en física teòrica, defensant la seva tesi el 1971 sota la direcció de Res Jost. Va ser professor visitant a l'Institut Courant de Ciències Matemàtiques (convidat per Jürgen Moser), membre visitant de l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton de 1972 a 1974. Va passar la seva habilitació en matemàtiques el 1974 a la Universitat d'Erlangen-Nuremberg. Va tenir a la Universitat de Bochum de 1976 a 1986; a la Universitat d'Aix-la-Chapelle durant el curs 1987-88, on va ser director de l'Institut de Matemàtiques. A partir de 1988, va tenir una càtedra a l'ETH Zürich, on es va convertir en emèrit el 2006. El 1986 va ser ponent en el Congrés Internacional de Matemàtics a la Universitat de Califòrnia a Berkeley. El 2012 es va fer soci de la Societat Americana de Matemàtiques.
Ha realitzat aportacions fonamentals a l'àmbit dels sistemes dinàmics. En particular, en una de les seves obres innovadores amb Charles C. Conley, va establir la celebrada conjectura d'Arnold per a punts fixos de difeomorfismes hamiltonians i va obrir el camí per al desenvolupament del nou camp de la topologia simplèctica.
Va dirigir la tesi de diversos matemàtics. El seu primer alumne va ser Andreas Floer, qui va defensar la seva tesi l'any 1984.

## Referències

* ↑ Eduard Zehnder al Mathematics Genealogy Project.
* ↑ List of Fellows of the American Mathematical Society, retrieved 2013-09-01.

## Enllaços externs

* Fotos de l'Oberwolfach d'Eduard Zehnder
# Derivació (lingüística)

La derivació lingüística és el procediment de formació de paraules que permet a les llengües designar conceptes relacionats semànticament a mots primitius, afegint afixos (p. ex. «porter» de porta). Una paraula pot estar composta d'un lexema i un o més afixos. Es poden afegir els afixos d'un en un, ampliant gradualment la paraula, o en combinació de dos, quan no existeix el mot amb només un dels dos («emblanquinar» de blanc). La derivació permet tenir un lèxic que permet designar nombrosos sentits a partir d'un nombre molt més reduït d'arrels o mots primitius (principi d'economia lingüística). Igualment la derivació és la principal font de noves paraules en moltes llengües.
La derivació és semblant a certes formes de flexió, ja que ambdós usarien morfemes afegits a l'arrel per a expressar diferències. No obstant això, la flexió no comporta canvi de referents, sinó que les marques afegides tenen un fi estrictament gramatical. D'un altre costat la derivació es diferencia de a la composició pel fet que els afixos tots sols no tenen un sentit. Per exemple «er» tot sol no significa res, pot indicar el professional, en fuster, ferrer, o l'arbre en pomer, o el camí per a carros en carrer.

## Afixos

Els afixos es classifiquen segons la posició que ocupen respecte de l'arrel en prefixos, infixos i sufixos.

### Prefixos

Els prefixos van davant de l'arrel. Acostumen a modificar o especificar el significat de l'arrel però no alteren la categoria gramatical, ja que es manté la del radical.
Exemples:
* des + calçar = descalçar
* in + madur = immadur (el prefix in- amb valor negatiu es canvi per raons fonètiques en im- devant B, M i P)

### Infixos

Els infixos es col·loquen entre el lexema i el sufix. La paraula resultant d'afegir un infix necessita obligatòriament el sufix per a existir, de la mateixa manera que l'infix no pot ser suprimit. Exemples:
* bony + eg + ut = bonyegut
* herba + ol + ari = herbolari

### Sufixos

Van després de l'arrel. No només modifiquen o especifiquen el significat del lexema, sinó que també aporten la categoria gramatical del mot resultant, que pot coincidir o no amb la categoria gramatical del radical. D'aquesta manera, tenim sufixos que transformen verbs en substantius, substantius en adjectius, etc. Alguns sufixos canvien la posició de la síl·laba tònica.
Exemples:
* fred + or = fredor
* forn + er = forner

## Referències

* ↑ «Derivació (lingüística)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Gramàtica de la llengua catalana. Institut d'Estudis Catalans [Consulta: 18 març 2009].