OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escuts i banderes de l'Horta Oest

Els escuts i banderes de l'Horta Oest són el conjunt de símbols que representen els municipis d'aquesta comarca.
En aquest article s'hi inclouen els escuts i les banderes oficialitzats per la Generalitat Valenciana i els que se van aprovar per l'administració de l'Estat abans de les transferències a la Generalitat Valenciana, així com altres que no han estat oficialitzats.
Compten amb escut oficial els municipis d'Alaquàs, Aldaia, Mislata, Paterna, Quart de Poblet i Torrent. D'estos, només Paterna compta també amb bandera oficial.

## Escuts oficials

* Escut d'Alaquàs Aprovat el 10 de maig de 1973.
* Escut d'Aldaia Aprovat el 10 de juny de 1977.
* Escut de Mislata Aprovat el 4 de desembre de 2001.
* Escut de Paterna Aprovat el 17 d'agost de 1973.
* Escut de Quart de Poblet Aprovat el 20 de maig de 1965.
* Escut de Torrent Rehabilitat el 8 de novembre de 2002.

### Notes

* ↑ L'ajuntament el fa servir amb la corona reial oberta.

## Escuts sense oficialitzar

* Escut de Manises
* Escut de Picanya
* Escut de Xirivella

## Banderes oficials

* Bandera de Paterna Aprovada el 28 de febrer de 2003.

## Referències

* ↑ «Decreto 1131/1973, de 10 de mayo, por el que se autoriza al Ayuntamiento de Alacuás, de la provincia de Valencia, para adoptar su escudo heráldico municipal» (pdf). Boletín Oficial del Estado, 11432, 06-06-1973, pàg. 135 [Consulta: 3 agost 2020].
* ↑ «Real Decreto 1626/1977, de 10 de junio, por el que se autoriza al Ayuntamiento de Aldaya, de la provincia de Valencia, para adoptar su escudo heráldico municipal» (pdf). Boletín Oficial del Estado, 161, 07-07-1977, pàg. 15267 [Consulta: 3 agost 2020].
* ↑ «Resolució de 4 de desembre de 2001, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, per la qual s'aprova l'escut de l'Ajuntament de Mislata (València)». Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 4165, 10-01-2002 [Consulta: 3 agost 2020].
* ↑ «Decreto 2205/1973, de 17 de agosto, por el que se autoriza al Ayuntamiento de Paterna, de la provincia de Valencia, para adoptar su escudo heráldico municipal» (pdf). Boletín Oficial del Estado, 226, 20-09-1973, pàg. 18305 [Consulta: 3 agost 2020].
* ↑ «Decreto 1475/1965, de 20 de mayo, por el que se autoriza al Ayuntamiento de Cuart de Poblet, de la provincia de Valencia, para legalizar su Escudo herádico municipal» (pdf). Boletín Oficial del Estado, 07-06-1965, pàg. 8196 [Consulta: 3 agost 2020].
* ↑ «Resolució de 8 de novembre de 2002, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, per la qual es rehabilita l'escut de l'Ajuntament de Torrent (València)». Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 4398, 13-12-2002 [Consulta: 3 agost 2020].
* ↑ «Resolució de 28 de febrer de 2003, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, per la qual s'aprova la bandera de l'Ajuntament de Paterna (Valencia)». Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 4468, 27-03-2003 [Consulta: 3 agost 2020].
# Historiografia d'Etiòpia

La historiografia d'Etiòpia comprèn les disciplines antigues, medievals i modernes enfocades a documentar la història d'Etiòpia, incloent-hi tant les fonts autòctones com les estrangeres. Les arrels de la historiografia etíop es remunten a l'antic Regne d'Axum (ca. 100-940). Els primers textos feien servir l'alfabet amhàric dels etíops o l'alfabet grec i apareixien a tota mena de suports, des de manuscrits i inscripcions sobre esteles fins a obeliscos que documentaven esdeveniments contemporanis. La historiografia esdevingué un gènere consolidat de la literatura etíop cap al principi de la dinastia salomònida (1270-1974). Durant aquest període, la història escrita consistia essencialment en biografies reials i cròniques dinàstiques, així com hagiografies i històries universals en forma d'annals. La influència d'obres com el Kebra Nagast de l'Església Ortodoxa convertí la mitologia cristiana en pedra angular de la historiografia medieval del país i reforçà les tradicions genealògiques dels reis salomònides d'Etiòpia, que deien ser descendents de Salomó, rei llegendari d'Israel.

## Referències

* ↑ Robin, 2012, p. 276.

## Bibliografia

* Robin, C. J. «Arabia and Ethiopia». A: Johnson, S. F. The Oxford Handbook of Late Antiquity (en anglès). Oxford University Press, 2012, p. 247-334. ISBN 978-0-19-533693-1.
# Arvo Askola

Arvo Askola (Valkeala, 2 de desembre de 1909 - Kuusankoski, 23 de novembre de 1975) va ser un atleta finlandès, especialista en curses de fons, que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre als Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la cursa dels 10.000 metres del programa d'atletisme. La cursa fou dominada pels corredors finlandesos que van ocupar les tres places de podi. Ilmari Salminen guanyà la cursa per tan sols dues dècimes sobre Askola, mentre Volmari Iso-Hollo completà el podi.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata al Campionat d'Europa d'atletisme de 1934 i un campionat nacional.

## Millors marques

* 3.000 metres obstacles. 9' 34.1" (1933)
* 5.000 metres. 14' 30.0" (1937)
* 10.000 metres. 30'15.6" (1936)

## Referències

* 1 2 3 «Arvo Askola Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 19 abril 2020].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ Hannus, Matti.. Yleisurheilu : tuhat tähteä. Porvoo: WSOY, 1983. ISBN 951-0-11900-8.
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# George MacDonald (remer)

George MacDonald (Hamilton, 5 d'octubre de 1906 - Nethy Bridge, 25 de setembre de 1997) va ser un remer canadenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de bronze en la competició del vuit amb timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Berlín, quedà eliminat en sèries en la mateixa prova. En ambdues ocasions n'era el timoner.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze en la prova vuit amb timoner als Jocs de l'Imperi Britànic de 1930.

## Referències

* 1 2 3 «Les MacDonald Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2012. [Consulta: 22 gener 2019].
# Uwe Kellner

Uwe Kellner (Jena, 17 de març de 1966) és un remer alemany, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Barcelona, on va guanyar la medalla de plata en la prova del quatre amb timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat del món de rem, el 1989 i 1990, així com tres campionats alemanys entre 1989 i 1992.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Uwe Kellner». [Consulta: 17 abril 2024].
* ↑ «World Rowing - Uwe KELLNER» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ RRK 08 Rudern – Deutsche Rudererfolge bei Weltmeisterschaften Arxivat 8 January 2011 a Wayback Machine.
* ↑ RRK 08 Rudern – Deutsche Rudererfolge bei Olympia
# Ferhat Arıcan

Ferhat Arıcan (Konak, Esmirna, 28 de juliol de 1993) és un gimnasta turc. Participa com el primer esportista mascle que representaix a Turquia en els Jocs Olímpics en gimnàstica des dels Jocs Olímpics de 1908, on Aleko Mulos va participar -en nom de l'Imperi Otomà- sota el nom de "Turquia", en la primera aparició del país a les Olimpíades. (En Londres 2012 va participar la gimnasta turca Göksu Üçtaş.) Arıcan va guanyar el dret de participar en Rio 2016, en les competicions eliminatòries realitzades a Rio, aconseguint un total de 86,131 punts en barra fixa, barres paral·leles, cavall amb arcs, salt sobre cavall i exercici de terra.

## Referències

* ↑ http://tr.eurosport.com/artistik-jimnastik/erkekler-cimnastikte-108-yillik-olimpiyat-hasreti-son-buldu_sto5447757/story.shtml
* ↑ https://web.archive.org/web/20160514122229/http://www.gsb.gov.tr/HaberDetaylari/3/62191/ferhat-aricandan-tarihi-basari.aspx
# Ghumdan

El castell de Ghumdan (àrab: قصر غمدان, qaṣr Ḡumdān) fou un castell a la vora de Sanà al Iemen, situat entre les muntanyes bessones de Nukum i Ayban, famós per les seves dimensions, amb una alçada de vint pisos.
Era de construcció anterior a l'islam, suposadament del segle i aC. Fou destruït pels axumites vers el 525. Després fou reconstruït i fou la residència de Sayf ibn Dhi Yazan després de l'establiment de la sobirania persa vers el 570. El musulmà Farwa ibn Musayk el va demolir quan els seus van conquerir Iemen.
Se l'ha confós de vegades amb el castell d'Umdan a Marib.

## Bibliografia

* H. Von Wissmann i M. Hofner, Beitrage sur hist. Geographie des vorislam. Sudarabien, Wiesbaden 1952.
# Eino Virtanen

Eino Virtanen (Uskela, 19 d'agost de 1908 - Hèlsinki, 3 de desembre de 1980) va ser un lluitador finlandès que va competir durant les dècades de 1930 i 1940. Combinà la lluita grecoromana i la lluita lliure. Era germà de l'atleta Lasse Virtanen.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on va guanyar la medalla de bronze en la competició del pes wèlter del programa de lluita grecoromana. En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat d'Europa de lluita, de bronze el 1939 en el pes wèlter de lluita grecoromana i d'or el 1946 en el pes mitjà d'estil lliure. A nivell nacional aconseguí cinc títols finlandesos: el 1936, 1939, 1943 i 1945 en pes wèlter grecoromà i el 1946 en pes mitjà d'estil lliure.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Eino Virtanen». [Consulta: 5 agost 2022].
# Servigney

Servigney és un municipi francès al departament de l'Alt Saona (regió de Borgonya - Franc Comtat). L'any 2007 tenia 98 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Servigney era de 98 persones. Hi havia 42 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 15 parelles sense fills, 15 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:

### Habitatges

El 2007 hi havia 53 habitatges, 40 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 9 estaven desocupats. 51 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 40 habitatges principals, 38 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 4 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 27 en tenien cinc o més. 36 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 24 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Servigney el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 69 persones, 53 eren actives i 16 eren inactives. De les 53 persones actives 50 estaven ocupades (27 homes i 23 dones) i 4 estaven aturades (1 home i 3 dones). De les 16 persones inactives 6 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Servigney hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 246 hectàrees.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Notes

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles

## Enllaços externs

* France par commune. Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Nils Björklöf

Nils Björklöf (Ingå, 12 d'abril de 1921 - Estocolm, 16 de setembre de 1987) fou un piragüista finlandès que va competir a finals de la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres on, formant parella amb Thor Axelsson, va guanyar la medalla de bronze en el K-2 1.000 metres i K-2 10.000 metres del programa de piragüisme. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del Món de piragüisme en aigües tranquil·les de 1948.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Nils Björklöf». [Consulta: 7 setembre 2021].
# Vacuactivus

Vacuactivus és una empresa internacional per a la producció i venda de cambres de crioteràpia i equips per a la rehabilitació de fitness, fundada l'any 2000. És un dels tres fabricants més grans de cambres de crioteràpia i d'equips de crioteràpia del món.
La seu es troba a Los Angeles, Califòrnia.

## Història

Vacuactivus es va fundar l'any 2000. El 2013 va obrir una oficina de vendes als Estats Units sota la direcció de Slim Wellness Studio LLC.
L'empresa té la seu a Los Angeles, Califòrnia, EUA.
Els productes de la companyia es distribueixen a 50 països d'arreu del món.
Els principals magatzems de fàbrica es troben a Gardena (Califòrnia), Newark (Nova Jersey), Słupsk i Przemyśl (Polònia), Dnipro (Ucraïna).

## Referències

* ↑ «Gyms and fitness centers are gaining popularity in Lebanon» (en anglès americà), 26-10-2015. [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ Hargreaves, Eilidh «How to design a home gym to super-charge your fitness» (en anglès). The Telegraph, 08-06-2020. ISSN: 0307-1235.
* ↑ «Business and futuristic technologies: how to combine science with marketing». [Consulta: 29 octubre 2022].
* 1 2 «Kriokomory – nowe trendy leczenia chorób z polskiego Słupska i ukraińskiego Dniepra | Słowo Polskie» (en polonès). [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ «Liquid Nitrogen Freezing Chamber Market – Which Companies to Lead the Race, Key Participants – JUKA Impact Cryotherapy VACUACTIVUS. – Industrial IT», 26-01-2022. Arxivat de l'original el 2022-01-26. [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ News, C. T. N. «Vacuactivus CryoV2 Cryotherapy Chamber Revolutionizes Cryosauna's - Health» (en anglès americà), 16-03-2021. Arxivat de l'original el 2022-10-04. [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ «New reality trends: a healthy lifestyle or a tribute to fashion?». Arxivat de l'original el 2022-10-04. [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ «Worldwide Cryotherapy Industry to 2026 - Technological Advancements in Cryotherapy Equipment Present Opportunities - ResearchAndMarkets.com» (en anglès), 13-10-2021. [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ Barry, Aoife. «This video shows there really isn't one 'ideal' body shape» (en anglès). [Consulta: 15 juny 2022].
# Club Unión Tarija

El Club Unión Tarija és un club de futbol bolivià de la ciutat de Tarija.
El club fou fundat el 8 d'abril de 1980 com a Club Unión Central.
L'equip jugà a la lliga professional boliviana entre 1999 i 2006.

## Palmarès

* Copa Simón Bolívar (segona divisió):
** 1998

## Referències

* ↑ «Club Unión Central». [Consulta: 23 maig 2010].
* ↑ Vanauskas, Laura. An Encyclopedia of Football in Bolivia – 1914 to 1998. Heart Books – Belgium, 1999, p. 192.
* ↑ «Bolivia - Cup Tournaments». rsssf. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Trabalhar Cansa

Trabalhar Cansa és una pel·lícula dramàtica brasilera del 2011 dirigida per Juliana Rojas i Marco Dutra. Es va estrenar a la secció Un Certain Regard al 64è Festival Internacional de Cinema de Canes. Va ser rodada a São Paulo, Paulínia, i Campinas, totes ciutats de l’estat de São Paulo.

## Argument

Mostra el deteriorament de la relació entre Helena i Otávio en el moment que ell perd la seva feina com a executiu d’assegurances quan ella necessita els diners per obrir una tenda de queviures. Comencen a passar estranys esdeveniments que afecten la seva relació amb Paula, a qui Helena ha contractat perquè curi de la seva filla

## Repartiment

* Helena Albergaria com a Helena
* Marat Descartes com a Otávio
* Naloana Lima com a Paula
* Gilda Nomacce com a Gilda
* Marina Flores com a Vanessa
* Lilian Blanc com a Inês
* Thiago Carreira com a Ricardo
* Hugo Villavicenzio com a Jorge

## Festivals i premis

* Selecció Oficial - Un Certain Regard, Festival de Cannes, 2011.
* Havana Star Prize - Millor guió, Havana Film Festival New York, 2012.
* Premi Ciutadà Kane a la direcció revelació al XLIV Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya

## Referències

* ↑ Smith, Ian Hayden. International Film Guide 2012, 2012, p. 78. ISBN 978-1908215017.
* ↑ «Festival de Cannes: Official Selection». Cannes. [Consulta: 16 abril 2011].
* ↑ «Cannes film festival 2011: The full lineup». guardian.co.uk [London], 14-04-2011 [Consulta: 16 abril 2011].
* ↑ «Brasileiro em Cannes» (en portuguese). Paraná Online. Grupo Paranaense de Comunicação, 14-04-2011. [Consulta: 17 maig 2014].
* ↑ Covert, Nadine. «Wrap-Up: Havana Film Festival New York» (en anglès americà), 23-04-2012. [Consulta: 11 juliol 2021].
* ↑ Sitges 2011 | Un palmarés encabezado por 'Red State', de Kevin Smith, espinof.com, 16 d'octubre de 2011

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Diògenes d'Apol·lònia

Diògenes (en grec antic: Διογένης ὁ Ἀπολλωνιάτης, Diogenēs ho Apol·lōniātēs), fill d'Apol·lòtemis, va ser un filòsof de l'antiga Grècia natural d'Apol·lònia que va viure al segle v aC.
S'ha discutit quina és aquesta ciutat d'Apol·lònia. Més que no pas Apol·lònia de Creta, sembla més raonable, com diu Claudi Elià, Apol·lònia de l'Euxí, atès que, com a colònia de Milet, era més susceptible d'influències de la tradició filosòfica milèsia. Es diu, en efecte, que era contemporani d'Anaxàgoras, del qual va recollir algunes idees. Seguí les teories d'Anaxímenes, i considerava l'aire com a element primordial: l'aire formava part de totes les coses, i al mateix temps era la divinitat; l'aire era déu. El seu pensament filosòfic xocava amb la religió de l'estat, i això li va ocasionar problemes; per aquest motiu es refugià a l'Àtica.
Simplici va analitzar i recollir fragments de la seva obra, els únics conservats del llibre (o llibres) que va escriure Diògenes. Es considera seu un llibre escrit en jònic titulat Περὶ Φύσεως, 'Sobre la naturalesa'. Simplici diu que va escriure altres llibres a més d'aquest: un sobre meteorologia i un altre sobre la naturalesa física de l'home, però reconeix que només va llegir el primer. En llibres d'Aristòtil es recull la seva aportació sobre les venes del cos humà i una versió paròdica de la seva ontologia apareix a les comèdies d'Aristòfanes.
Es considera que Diògenes i Demòcrit d'Abdera tanquen el període presocràtic. Durant la segona meitat del segle v aC, i especialment durant la guerra del Peloponnès, quan Sòcrates era ja a l'edat madura, es va abandonar la tendència cosmològica, que volia explicar filosòficament el món exterior i de forma molt secundària la problemàtica de l'home, per substituir-la per un acostament humanístic a la filosofia, on l'estudi de l'home és el punt de partida de tota investigació.

## Referències

* 1 2 Kirk, G. S.; Raven, J. E.; Schofield, M. Los filósofos presocráticos: historia crítica con selección de textos. Madrid: Gredos, 2008, p. 559-580. ISBN 9788424935672.
* 1 2 Smith, William (ed.). «Diogenes Apolloniates». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown, & Comp., 1867, p. 1021.
# Tears of a Girl

Tears of a Girl és un llibre escrit per Park Jung-yeon el 2015, quan encara era una estudiant de divuit anys. Va ser publicat en anglès i coreà. Se li ocorregué després de llegir El diari d'Anna Frank i en estar ajudant una organització de caritat anomenada House of Sharing que ajuda a ex-esclaves sexuals. El llibre va ser escrit amb la intenció de difondre mundialment sobre les esclaves sexuals coreanes durant la Segona Guerra Mundial. L'autora pensa utilitzar els ingressos aconseguits amb el llibre per a invertir-los solament en al distribució a altres països.

## Referències

* ↑ «Teenager Publishes Book on WWII Sex Slaves». The Choson Ilbo, 10-08-2015 [Consulta: 14 agost 2015].
* ↑ D-Bo «South Korean High Schooler Publishes Book on Comfort Women». Koogle.tv, 11-08-2015 [Consulta: 11 març 2016]. Arxivat 12 de març 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-12. [Consulta: 11 març 2016].
# Candela López Tagliafico

Candela López Tagliafico (Lomas de Zamora, 29 de maig de 1985) és una política catalana d'origen argentí, militant d'Iniciativa per Catalunya Verds (ICV). El 2015 va ser elegida alcaldessa de Castelldefels convertint-se en la primera dona al capdavant d'aquest consistori i la persona més jove que ha assumit el càrrec.

## Biografia

Viu a Castelldefels des dels tres anys, quan es va instal·lar amb la seva família el 1989. És diplomada en Gestió i Administració Pública, Llicenciada en Ciències del Treball per la Universitat de Barcelona (UB) i especialitzada en l'àmbit de les Polítiques Públiques i Socials.
En els últims anys ha treballat, de manera intermitent, en l'àmbit privat com a directora de projectes en una empresa d'importacions, coordinant presentacions de productes en fires nacionals i internacionals i com a responsable d'organització en l'àmbit dels recursos humans.
Sempre li ha agradat implicar-se en el teixit associatiu de la ciutat, des de ben jove en els espais educatius i també els vinculats a l'àmbit de la solidaritat.

## Trajectòria política

Des dels 20 anys forma part de moviments associatius i de participació. Defensa una Catalunya dins d'una Espanya federal.
Entre 2007 i 2011 va ser regidora de Joventut en un govern tripartit compost pel PSC, ICV-EUiA i CiU i regidora a l'oposició durant el mandat de Manuel Reyes (PP) de 2011 a 2015.
En les eleccions municipals de maig de 2015 va encapçalar Movem Castelldefels, una llista d'unitat popular gestada en dos anys en la que hi participen ICV, EUiA, Moviment d'Esquerres, Equo i Entesa al costat de persones implicades en la ciutat a través d'associacions i de moviments socials i d'altres a títol individual.
El 13 de juny de 2015 fou escollida alcaldessa amb 15 vots a favor, amb el suport dels quatre regidors de la seva formació, Movem Castelldefels, a més dels grups municipals del PSC (4 regidors), ERC (3), Castelldefels Sí Pot (2) i CiU (2), superant els 8 vots obtinguts pel popular Manuel Reyes. López es repartí l'alcaldia amb la candidata del PSC, María Miranda, que fou alcaldessa durant els dos últims anys del mandat.
López és coordinadora d'ICV al Baix Llobregat, membre de la direcció nacional d'ICV, i Coordinadora de Catalunya en Comú des de 2019.

## Referències

* ↑ «Movem Castelldefels - Bio». [Consulta: 9 agost 2015].
* ↑ «Candela López: “Havíem d'arribar a un acord després de patir l'immobilisme del PP”». Ara. [Consulta: 9 agost 2015].
* ↑ «Entrevista a Candela López, candidata de Movem Castelldefels a la alcadía de la ciudad». Castelldefels al dia. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 9 agost 2015].
* ↑ «Candela López (Movem) arrebata al PP la alcaldía de Castelldefels». El Diario. [Consulta: 9 agost 2015].
* ↑ «Els Comuns obren una nova etapa amb el tàndem López-Tarafa i un vot crític a la gestió recent». 324, 17-11-2024. [Consulta: 21 novembre 2024].