OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lile piquitinga

Lile piquitinga és una espècie de peix pertanyent a la família dels clupeids present a l'Atlàntic occidental: des de Nueva Esparta (Veneçuela) fins a Bahia i Espírito Santo (Brasil). És un peix marí d'aigua salabrosa, pelàgic-nerític i de clima tropical (13°N-20°S, 70°W-32°W) que viu entre 0-50 m de fondària. Pot arribar a fer 15 cm de llargària màxima (normalment, en fa 12). Té 13-21 radis tous a l'aleta dorsal i 12-23 a l'anal. És molt similar a Lile stolifera però les puntes de l'aleta caudal no són negres. És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Evermann B. W., 1896. The fishes of North and Middle America: a descriptive catalogue of the species of fish-like vertebrates found in the waters of North America, north of the Isthmus of Panama. Part I. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 47. i-lx + 1-1240.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Schreiner, C. & Ribeirio, A. de M., 1903. A collecção de peixes do Museu Nacional do Rio de Janeiro. Arquivos do Museu Nacional do Rio de Janeiro v. 12 (1902): 1-41.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985.
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303. ISBN 92-5-102340-9

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 - 300 metres lliures femenins

Natació als Jocs Olímpics d'estiu de 1920 :
| Lliures |||||
| 100 metres | homes | dones |
| 300 metres | | dones |
| 400 metres | homes | |
| 1.500 metres | homes | |
| Esquena |||||
| 100 metres | homes | |
| Braça |||||
| 200 metres | homes | |
| 400 metres | homes | |
| Relleus lliures |||||
| 4×100 metres | | dones |
| 4×200 metres | homes |
| < 1912 1924 > |||||
Els 300 metres lliures femenins va ser una de les deu proves de natació que es disputaren als Jocs Olímpics d'Anvers de 1920. Aquesta era la primera vegada que es disputava aquesta prova en uns Jocs i en edicions posteriors va passar a ser de 400 metres, com en els homes. La competició es disputà el 26 i el 28 d'agost de 1920. Hi van prendre part 16 nedadores procedents de 7 països.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Ethelda Bleibtrey (USA) | Margaret Woodbridge (USA) | Frances Schroth (USA) |

## Rècords

Aquests eren els rècords del món i olímpic que hi havia abans de la celebració dels Jocs Olímpics de 1920.
| Rècord del Món | 4:56.2 | Fanny Durack | ? | 1912 |
| Rècord Olímpic | | cap | | |
En la primera semifinal Ethelda Bleibtrey va establir un nou rècord del món amb 4:41.4 minuts. Ella mateixa millorà el seu rècord a la final, amb un temps de 4:34.0 minuts.

## Resultats
### Semifinals

Les semifinals es van disputar el dijous 26 d'agost de 1920. Els dos primers de cada sèrie i el millor tercer passen a la final.
Semifinal 1
| Posició | Nedador | Temps | Qual. |
| 1 | Ethelda Bleibtrey (USA) | 4:41.4 | Q WR |
| 2 | Constance Jeans (GBR) | 4:57.8 | Q |
| 3 | Carin Nilsson (SWE) | 5:07.0 | |
| 4 | Hilda James (GBR) | 5:07.2 | |
| 5 | Lily Beaurepaire (AUS) | | |
Semifinal 2
| Posició | Nedador | Temps | Qual. |
| 1 | Margaret Woodbridge (USA) | 4:56.6 | Q |
| 2 | Violet Walrond (NZL) | 5:04.6 | Q |
| 3 | Jane Gylling (SWE) | 5:04.8 | q |
| 4 | Grace McKenzie (GBR) | | |
| 5 | Ernestine Lebrun (FRA) | | |
Semifinal 3
| Posició | Nedador | Temps | Qual. |
| 1 | Eleanor Uhl (USA) | 5:02.0 | Q |
| 2 | Frances Schroth (USA) | 5:03.2 | Q |
| 3 | Aina Berg (SWE) | 5:29.6 | |
| 4 | Suzanne Wurtz (FRA) | 5:33.0 | |
| 5 | Florence Sancroft (GBR) | | |
| 6 | Barbara Nash (RSA) | | |

### Final

Es va disputar el dissabte 28 d'agost de 1920:
| Posició | Nedador | Temps |
| 1 | Ethelda Bleibtrey (USA) | 4:34.0 WR |
| 2 | Margaret Woodbridge (USA) | 4:42.8 |
| 3 | Frances Schroth (USA) | 4:52.0 |
| 4 | Constance Jeans (GBR) | 4:52.4 |
| 5 | Eleanor Uhl (USA) | |
| 6 | Jane Gylling (SWE) | |
| 7 | Violet Walrond (NZL) | |

## Referències

* ↑ «Swimming at the 1920 Antwerp Summer Games: Women's 300 metres Freestyle». Sports Reference. Arxivat de l'original el 1 de novembre 2012. [Consulta: 8 juliol 2017].

## Enllaços externs

* Belgium Olympic Committee. Olympic Games Antwerp 1920: Official Report (en francès), 1957.
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2009. [Consulta: 2 maig 2008].
# Bernard Chiarelli

Bernard Chiarelli (Valenciennes, 24 de febrer de 1934 - 17 de novembre de 2024) va ser un futbolista francès. Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1958.

## Referències

* ↑ «Bernard Chiarelli: World Cup footballer who was member of 1958 France squad dies aged 90».
* ↑ «French Football Federation official website». Arxivat de l'original el 5 d’abril 2019. [Consulta: 24 maig 2014].
# Agustín Luengo Capilla

Agustín Luengo Capella, també conegut com a El Gegant Extremeny o El Gegant de la Pobla, (Pobla d'Alcocer, Badajoz, 15 d'agost de 1849 - Madrid, 31 de desembre de 1875) fou un home molt corpulent i alt, com a conseqüència d'una malaltia anomenada acromegàlia, que va arribar a una alçada de 2,35 metres, convertint-se en el segon espanyol més alt de la història.

## Biografia

En néixer al carrer Colom de la Puebla de Alcocer, en el si d'una família molt humil, a casa dels seus pares de reduïdes dimensions, aquests es van veure obligats a fer forats a les parets de la casa on subjectar els taulons del seu llit.
De la seva infància se sap que va ser un nen molt malaltís, i que a l'edat de 12 anys es va posar a treballar en un circ com atracció, exhibint les seves grans mans de 40 cm de llarg, capaçes d'ocultar un pa d'1 kg. Allà el va conèixer Alfons XII, qui li va regalar un parell de botes, de les que actualment se'n mostra una al museu etnogràfic de Pobla d'Alcocer, equivalent a el número 52. Per aquella època s'estava muntant el Museu Antropològic de Madrid, dirigit en aquell moment per Pedro González de Velasco qui es va assabentar de l'existència del gegant i va contactar amb ell. Aquest li va fer una curiosa proposta: li va oferir comprar el seu cadàver per 2,50 ptes diàries mentre que visqués. A canvi d'això, una vegada mort, el seu cadàver quedaria exposat al museu antropològic de Madrid. Agustí va acceptar la proposta que li havia fet i va començar en aquest moment a gaudir de la vida amb la seguretat de tenir per viure, encara que això no li va durar gaire perquè aviat se li va diagnosticar tuberculosi òssia en estat avançat, i va morir el 31 de desembre de 1875 a l'edat de 26 anys.
A l'actualitat, se segueix conservant el seu esquelet al Museu Nacional d'Antropologia de Madrid.
A la seva localitat natal s'hi va habilitar l'abril de 2015 un museu temàtic del "Gegant Extremeny", i des de desembre de 2014 es pot visitar una escultura fallera a mida natural del gegant a les dependències de l'museu així com conèixer la llegenda d'aquest gegant de boca dels seus descendents amb el vídeo de la seva història.

## Referències

* ↑ Ayuntamiento de Puebla de Alcocer
* ↑ «Referencia en Mancomunidad Siberia I». Arxivat de l'original el 17 d'abril de 2008. [Consulta: 3 setembre 2008].
* ↑ Sorpresas en el museo antropológico. El País
* ↑ Cuando el tamaño importaba. DiarioVasco

## Enllaços externs

* Web oficial sobre el 'Gegant Extremeny'
* 'El Gigante Extremeño' a Turismo Puebla de Alcocer, web de la localidad natal
# Taxidea

Taxidea és un gènere de mamífers carnívors originaris de Nord-amèrica. El gènere només conté una espècie vivent, el toixó americà (T. taxus), però possiblement també inclou una espècie extinta que visqué a tot Nord-amèrica al Pliocè (T. mexicana). Tanmateix, alguns científics creuen que l'espècie extinta era en realitat una llúdria.

## Referències

* ↑ «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-05-27. [Consulta: 20 febrer 2011].
* ↑ E H Lindsay, N D Opdyke i N M Johnson «Blancan-Hemphillian Land Mammal Ages and Late Cenozoic Mammal Dispersal Events» (resum) (en anglès). Annual Review of Earth and Planetary Sciences, 12, 5-1984, pàg. 445-488. DOI: 10.1146/annurev.ea.12.050184.002305.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Georges Rigal

Georges Rigal (18è districte de París, 6 de gener de 1890 - Saint-Maur-des-Fossés, 25 de març de 1974) va ser un waterpolista i nedador francès que va competir durant les dècades de 1910 i 1920.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va disputar la prova dels 100 metres lliures del programa de natació. En ella quedà eliminat en sèries. En aquests mateixos Jocs fou cinquè en la competició de waterpolo. Dotze anys més tard, als Jocs de París, va guanyar la medalla d'or en la competició de waterpolo.

## Referències

* 1 2 «Georges Rigal Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2009-01-06. [Consulta: 22 març 2018].
# Portada/efemèride desembre 18

Claudine Auger
« 17 de desembre · 18 de desembre · 19 de desembre »
# Federico Ribes Ponsoda

Federico Ribes Ponsoda, (Benimantell, 1952 – Madrid, 25 de juny de 2017) va ser un director de fotografia valencià.
De petit es va traslladar a Alacant, on de jovenet ja s'apassionà per la fotografia, i començà amb retrats a amics i familiars de manera amateur. El 1971 es trasllada a Barcelona per a estudiar fotografia a l'Escola Elisava i a l'Escola de Mitjans Audiovisuals de Barcelona (EMAV), on es va especialitzar en imatge fotogràfica i es declara admirador de les tècniques de Vittorio Storaro. El gener de 1977 es trasllada a Madrid per estudiar Ciències de la Informació en la Universitat Complutense, però deixa els estudis quan a través d'una amiga participa com a meritori en el rodatge de Las truchas (1978), de José Luis García Sánchez, a la que seguiria com a foto fixa el 1980 Pepi, Luci, Bom y otras chicas del montón de Pedro Almodóvar. A partir d'aleshores va començar a treballar en l'empresa audiovisual de Ricardo Saenz de Heredia, amb la que realitzarà tota mena de projectes audiovisuals en publicitat, pel·lícules institucionals, espots, documentals i sèries televisives, compaginades amb llargmetratges cinematogràfics. El 2002 va fundar amb Jesús Mora la productora Zeta Films i va produir unes cinc pel·lícules.

## Filmografia (selecció)

* Héctor, el estigma del miedo (1984)
* Quimera (1986)
* La guerra de los locos (1987)
* Soldadito español (1988)
* El río que nos lleva (1989)
* Crónicas del mal (5 episodis, 1992-1993)
* À la recherche du mari de ma femme (1993)
* Una casa en las afueras (1995)
* Yoyes (2000)
* Código natural (2000)
* Extranjeras (2003)
* Viure sense por (2005)
* Perquè ningú oblidi el teu nom (2007)
* Malamuerte (2009)
* Cuéntame cómo pasó (3 episodis, 2010)
* Los muertos no se tocan, nene (2011)
* En fuera de juego (2012)
* El Príncipe (2014-2016)

## Premis

* Premi a la millor fotografia del Festival de Màlaga de 2000 per Código natural.
* Premi a la millor fotografia de Mostra Cinema Valencià a la XXX edició de la Mostra de València

## Referències

* ↑ Muere el director de fotografía Federico Ribes, al web de l'Acadèmia de Cinema
* ↑ Mostra Viva homenajea la memoria del cine y el compromiso social de Federico Ribes y Alejandra Soler, 20 Minutos, 9 d'octubre de 2017
* ↑ Federico Ribes al Diccionario Audiovisual Valenciano
* ↑ Fallece el director de fotografía Federico Ribes, Información, 26 de juny de 2017
* ↑ El drama de la inmigración ilegal "Harragas" conquista la Mostra, Levante-EMV, 25 d'octubre de 2009
# Il frullo del passero

Il frullo del passero és una pel·lícula italiana de drama romàntic del 1988 dirigida per Gianfranco Mingozzi. L'argument està extret del conte homònim de Tonino Guerra.

## Argument

A Novafeltria, un poble de la Romanya, la vida tranquil·la de Silvana ha arribat a un punt d'inflexió després de la mort del seu amant que l'havia mantingut fins aleshores. La jove està a punt de marxar quan l'amic del mort, el ric vidu Gabriele, li ofereix quedar-se, oferint-li una vida fàcil i còmoda sempre que escolti les històries de les seves aventures amoroses juvenils.
L'encant de les paraules de Gabriele sedueix la Silvana i l'emociona tant que la jove s'abandona a una aventura ardent amb un jove guapo conegut per casualitat al poble proper.
En aquest punt, la Silvana hauria de decidir anar a viure amb el jove guapo, però s'adona que, en canvi, està realment enamorada d'un home per primera vegada i aquest home és Gabriele que, tot i no haver-la ni tocat amb un dit, va aconseguir a les paraules per aconseguir el propòsit d'enamorar-la.

## Repartiment

* Philippe Noiret: Gabriele Battistini
* Ornella Muti: Silvana
* Nicola Farron: el jove
* Chiara Argelli: dona de Gabriele
* Claudine Auger: la vídua de Dino
* Sabrina Ferilli: la dona de les estrelles
* Rosa Di Brigida: la dona de l'escenari
* Myriam Axa: Eva
* Beppe Chierici: El rector de la parròquia
* Claudio Del Falco: Adam
* Giuseppe Mauro Cruciano: un fill de Gabriele
* Claudio Rosini: l'altre fill de Gabriele
* Roberto Giannini: El periodista
* Bruno Rosa: Dino

## Criítica

| « | «Examinant contextualment la pel·lícula i la història Il frullo del passero, de Il polverone de Tonino Guerra, es veuria temptat d'afirmar la superioritat de la literatura sobre el cinema.» | » |
| « | «Una pel·lícula inusual, massa elaborada per ser considerada de ple èxit però no gaire lluny d'arribar a l'objectiu d'un cinema imaginatiu i intrigant.» | » |

## Reconeixements

* David di Donatello 1989
** Millor cançó original (Felicità de Lucio Dalla i Mauro Malavasi)

## Notes

* ↑ Roberto Chiti. Dizionario del cinema italiano: I film. Gremese, 2000. ISBN 8877424230.
* ↑ Tullio Kezich, Il filmnovanta: cinque anni al cinema: 1986-1990, Mondadori, Milano, 1990
* ↑ Giovanni Grazzini da Il Messaggero, 23 dicembre 1988
* ↑ Enrico Lancia. I premi del cinema. Gremese Editore, 1998, 1998. ISBN 8877422211.

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Helena Fromm

Helena Fromm (Oeventrop, 5 d'agost de 1987) és una esportista alemanya que va competir en taekwondo.
Va participar en els Jocs Olímpics de Londres 2012, obtenint una medalla de bronze en la categoria de –67 kg. Va guanyar dues medalles de bronze al Campionat del Món de taekwondo, en els anys 2007 i 2011, i tres medalles al Campionat d'Europa de taekwondo entre els anys 2006 i 2010.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2012 | Londres ( Anglaterra) | 3 | –67 kg |
| Campionat del Món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2007 | Pequín ( R.P. de la Xina) | 3 | –67 kg |
| 2011 | Gyeongju ( Corea del Sud) | 3 | –67 kg |
| Campionat d'Europa ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2006 | Bonn ( Alemanya) | 2 | –63 kg |
| 2008 | Roma ( Itàlia) | 1 | –67 kg |
| 2010 | Sant Petersburg ( Rússia) | 3 | –67 kg |

## Referències

* ↑ «Helena Fromm» Arxivat 2010-05-28 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (en anglès).
* ↑ «Helena Fromm» en Taekwondodata.com (en anglès).
# Chenonetta

Chenonetta és un gènere d'ànecs, per tant d'ocells aquàtics de la família dels anàtids (Anatidae), amb una espècie viva, pròpia d'Austràlia i una altra extinta en època històrica, pròpia de Nova Zelanda.

## Taxonomia

S'han descrit dues espècies dins aquest gènere, una d'elles extinta.
* Chenonetta jubata – Ànec de crinera.
* Chenonetta finschi – Ànec de Finsch. Extint.
L'ànec de Finsch va ser assignat al monotípic gènere Euryanas però estudis genètics han propiciat la seva ubicació a Chenonetta.
El gènere Chenonetta es va considerar dins la tribu Anatini, i més tard tadornini, per a ser actualment situat a l'Aythyini.

## Referències

* ↑ Worthy, Trevor H. & Olson, Storrs L. (2002): Relationships, adaptations, and habits of the extinct duck 'Euryanas' finschi. Notornis 49(1): 1–17. PDF text Arxivat 2007-10-19 a Wayback Machine.
* ↑ Sraml, M.; Christidis, L.; Easteal, S.; Horn, P. & Collet, C. (1996): Molecular Relationships Within Australasian Waterfowl (Anseriformes). Australian Journal of Zoology 44(1): 47-58. doi:10.1071/ZO9960047 (HTML abstract)
* ↑ John Boyd's Page Rev. 23-03-2011
# Llista de Creus de Sant Jordi/1998/Entitats
#### Entitats

Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!
| Entitat | Wikidata | Descripció |
| IESE Business School | Q705316 | escola de negocis |
| North American Catalan Society | Q1325553 | |
| Amics dels Jardins | Q11905327 | |
| Col·lecció Clàssics del Cristianisme | Q11914751 | |
| Fundació Noguera | Q11923279 | Entitat cultural |
| Hospital de la Santa Creu de Vic | Q11926107 | hospital a Vic |
| Robafaves Llibres SCCL | Q11945775 | |
| Amics dels Museus de Catalunya | Q16165941 | |
| Cobla la Principal d'Olot | Q16188901 | |
| Federació Catalana de Hockey | Q20100550 | federació esportiva catalana |
| Col·legi Oficial de Metges de Tarragona | Q20101180 | |
# Bosc Estatal del Baix Aglí

El Bosc Estatal del Baix Aglí (en francès, oficialment, Forêt Domaniale du Bas-Agly) és un bosc de domini públic del terme comunal de Vingrau, a la comarca del Rosselló, de la Catalunya del Nord.
El bosc, molt extens, ocupa aproximadament 13,26 km². Està situat tot a l'entorn del poble de Vingrau, repartit en, almenys, deu sectors diferents, entre el poble i el límit amb Occitània, al nord-oest, entre el poble i els termes d'Òpol i Perellós, al nord-est, entre el poble i el de Salses, a l'est, i entre el poble i el de Talteüll, al sud.
El bosc està sotmès a una explotació gestionada per l'Office National des Forêts, ja que procedeix d'antigues propietats reials, i té l'identificador F16296T.

## Referències

* ↑ El Bosc Estatal del Baix Aglí en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «175 - Vingrau». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Becat, Joan; Ponsich, Pere; Gual, Raimon. «Vingrau». A: El Rosselló i la Fenolleda. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 14). ISBN 84-85194-59-4.
# Can Gomar

Can Gomar és una obra del municipi de Castelldefels (Baix Llobregat) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

Al peu del turó del castell al límit del nucli urbà, entre can Roca de Baix i l'antiga masia de ca n'Arnand es troba la torre de can Gomar. Es tracta d'una torre de planta circular i envoltada per un matacà continu. Aquesta torre, juntament amb d'altres que hi ha a Castelldefels, van ser erigides al segle xvi per controlar la línia de la costa de les incursions corsàries dels turcs.
La torre s'uneix a la masia per la planta baixa mitjançant un petit pont. La masia és de planta rectangular amb planta baixa i pis i coberta a dues aigües. La masia i la torre tenen llindes, brancals i dovelles de pedra de marès vermella.

## Història

Al llarg del temps ha tingut diversos noms: Can Claret (1883-1909), Can Minguet o Can Gomà (1920), Can Ballester (1932). Actualment és propietat de l'Ajuntament de Castelldefels, que l'ha rehabilitat com a casa de cultura.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Gomar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 abril 2015].
* ↑ «Can Gomar (Castelldefels - Baix Llobregat)». Pobles de Catalunya. Centre d'Estudis i Divulgació del Patrimoni (CEDIP). [Consulta: agost 2019].

## Enllaços externs

* Can Gomar Arxivat 2010-06-20 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Surjoux

Surjoux és un municipi francès situat al departament de l'Ain i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 74 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Surjoux era de 74 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 67 habitatges, 35 eren l'habitatge principal de la família, 23 eren segones residències i 9 estaven desocupats. 61 eren cases i 6 eren apartaments. Dels 35 habitatges principals, 32 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 29 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 18 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Surjoux el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 46 persones, 32 eren actives i 14 eren inactives. De les 32 persones actives 29 estaven ocupades (16 homes i 13 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 14 persones inactives 8 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva, 1 d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa de serveis.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Surjoux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Surjoux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.