OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Going My Way

Going My Way és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Leo McCarey, estrenada el 1944.

## Argument

A partir d'una història pròpia, Leo McCarey va dirigir aquesta pel·lícula on s'honra el sacerdoci, i es presenta a un membre d'aquesta professió de servei als altres dotat d'una gran simpatia, entranyablement interpretat pel gran Bing Crosby. La cinta va ser la gran triomfadora en els Oscars de 1944, i va assolir tal èxit de públic que va originar una seqüela, Les campanes de Santa María, en la qual a Bing Crosby s'afegiria la guardonada Ingrid Bergman. Va obtenir set estatuetes i va ser nominada a uns altres tres premis.

## Repartiment

* Bing Crosby: pare Chuck O'Malley
* Barry Fitzgerald: pare Fitzgibbon
* Frank McHugh: pare Timothy O'Dowd
* James Brown: Ted Haines Jr.
* Gene Lockhart: Ted Haines Sr.
* Jean Heather: Carol James
* Risë Stevens: Genevieve Linden
* Porter Hall: Mr. Belknap
* Fortunio Bonanova: Tomaso Bozanni
* Eily Malyon: Mrs. Carmody
* The Robert Mitchell Boy Choir

## Premis i nominacions
### Premis

* 1945: Oscar a la millor pel·lícula
* 1945: Oscar al millor director per Leo McCarey
* 1945: Oscar al millor actor per Bing Crosby
* 1945: Oscar al millor actor secundari per Barry Fitzgerald
* 1945: Oscar al millor guió original per Leo McCarey
* 1945: Oscar a la millor cançó original per Jimmy Van Heusen (música) i Johnny Burke (lletra) Swingin' on a star
* 1945: Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica
* 1945: Globus d'Or al millor director per Leo McCarey
* 1945: Globus d'Or al millor actor secundari per Barry Fitzgerald

### Nominacions

* 1945: Oscar a la millor fotografia per Lionel Lindon
* 1945: Oscar al millor muntatge per LeRoy Stone

## Referències

* ↑ «Going My Way». The New York Times.
# Becudet gris

El becudet gris (Macrosphenus concolor) és un ocell de la família dels macrosfènids (Macrosphenidae).

## Hàbitat i distribució

Habita el bosc obert i vegetació secundària del sud-est de Guinea, Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Togo, Benín, Nigèria, illes del golf de Guinea i sud del Camerun, sud-oest de la República Centreafricana, nord i nord-est de la República Democràtica del Congo i Uganda, cap al sud a Guinea Equatorial, el Gabon, Congo i sud-oest, sud i est de la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ «Becudet gris». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
# El Xiprer

El Xiprer és un habitatge al nucli d'Esplugues de Llobregat (al Baix Llobregat) protegit com a bé cultural d'interès local. És un edifici de planta baixa i pis amb coberta a quatre aigües, obra de l'arquitecte Eusebi Bona. L'estructura exterior és de tipologia rural i contrasta amb l'interior de disseny actual.

## Referències

* «Masia el Xiprer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 maig 2012].
# Belvés (Dordonya)

Belvés (en francès Belvès) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.680 | 1.714 | 1.623 | 1.581 | 1.553 | 1.428 | 1.482 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-1995 | René Barde | |
| 1995-1996 | René Malaurie | Divers droite |
| 1996-2004 | Claudine Le Barbier | Divers droite |
| 2004- | Jean-Pierre Lavialle | Divers droite |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 8 novembre 2010].
# True Lies

True Lies és una pel·lícula estatunidenca de James Cameron estrenada el 1994. Es tracta del remake de la pel·lícula francesa La Totale!, dirigida per Claude Zidi el 1991 amb Thierry Lhermitte i Miou-Miou. Ha estat subtitulada al català.

## Argument

Un agent secret, la família del qual ignora les activitats descobreix que la seva dona està a punt de començar una relació amb un home fent-se passar per un agent secret i que s'atribueix els fets d'armes del verdader agent secret. En el mateix moment, es congria una important amenaça terrorista contra els Estats Units. Intentarà recuperar el cor de la seva dona, i posar fi a les activitats del grup terrorista. Des de llavors, la seva vida professional sobrepassarà sobre la seva vida personal, i viceversa.

## Repartiment

* Arnold Schwarzenegger: Harry Tasker
* Jamie Lee Curtis: Helen Tasker
* Tom Arnold: Albert Gibson
* Bill Paxton: Simon
* Tia Carrere: Juno Skinner
* Art Malik: Salim Abu Aziz
* Charlton Heston: Spencer Trilby
* Eliza Dushku: Dana Tasker
* Grant Heslov: Faisil
* Marshall Manesh: Jamal Khaled
* James Allen: Coronel
* Dieter Rauter: Boathouse guard
* Jane Morris: Janice
* Katsy Chappell: Allison
* Crystina Wyler: Charlene
* Ofer Samra: Yusif
* Robert Shriver

## Premis i nominacions
### Premis

* 1995. Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per a Jamie Lee Curtis

### Nominacions

* 1995. Oscar als millors efectes visuals per John Bruno, Thomas L. Fisher, Jacques Stroweis i Pat McClung
* 1995. BAFTA als millors efectes visuals per John Bruno, Thomas L. Fisher, Jacques Stroweis, Pat McClung i Jamie Dixon

## Al voltant de la pel·lícula

* La pel·lícula ha estat adaptada en videojoc, True Lies, estrenat el 1994 sobre Game Boy, Sega Game Gear, Sega Mega Drive i Super Nintendo.
* Aquesta pel·lícula és la primera a fer aparèixer l'actor Eliza Dushku, que serà l'heroïna de Tru Calling: compte enrere, sèrie americana l'heroïna de la qual reviu la jornada per salvar la vida d'un mort que l'ha interpelat.
* La música amb la que balla Arnold Schwarzenegger en l'escena d'introducció de la pel·lícula és el tango Por una cabeza.
* Des que la seva dona ha descobert que era espia i després que ha aconseguit alliberar-se bastant fàcilment de la sala de tortura, diu «m'he casat amb Rambo».
* En l'última escena, quan Jamie Lee Curtis i Schwarzenegger ballen un tango, intercanvien una rosa amb la seva boca en un gest que recorda el de Jack Lemmon ballant amb Joe E. Brown al final de Ningú no és perfecte.

## Referències

* ↑ «True Lies». Goita què fan, ara!. [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ «True Lies». The New York Times.
* ↑ «trivia». ImdB.

## Enllaços externs

* Fitxa Encyclo-ciné
# Camps (Var)

Camps de la Fònt (en francès Camps-la-Source) és un municipi francès situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 448 | 474 | 581 | 767 | 1.113 | 1.272 | 1.485 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Bernard Vaillot | |

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana
Viccionari
# Castèlnòu de Braçac

Castèlnòu de Braçac (en francès Castelnau-de-Brassac) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 949 | 1.059 | 925 | 872 | 805 | 803 | 781 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Christian Rouquette | |
| 2008- | Christian Rigal | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Dolný Kubín

Dolný Kubín és una ciutat d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Žilina, és capital del districte de Dolný Kubín.
Fins al Tractat del Trianon del 1920 la vila s'anomenava Alsókubin i pertanyia al Regne d'Hongria. Es trobava al comtat d'Árva, del qual n'era capital. El seu nom provenia de Jakub, un patrònim eslovac.

## Història

El territori de la vila ja estava habitat des de l'antiguitat. La menció més antiga data del 1235 amb el nom de Kolbin. Fou en aquella època que es desenvolupà la vila. Les traces escrites fan apel·lacions diferents de la població: Kublen el 1314, Kubin el 1315, Also Helben el 1381, Clbin el 1391, Culbyn i Cublyn el 1408-1409... Al segle XVI la vila patí un gran canvi amb la instal·lació d'artesans alemanys. El 1632 Alsókubin rebé l'estatus de ciutat i tingué dret de tenir un mercat. Es convertí en capital del comtat d'Árva el 1683. Al segle xviii Alsókubin tenia l'estatus de ciutat i era un centre artesanal molt important. El 1715 la població ja arribava a les 340 persones, i era coneguda per la seva producció de formatge, oli, lli i cervesa.
La vila patí diversos incendis al llarg dels anys 1834, 1893 i 1895. El 1849 l'exèrcit del comandant Beniczky reprimí els exèrcits revolucionaris eslovacs. El 1872 la primera institució financera, i el 1888 la primera escola de comerç, s'obriren a Alsókubin.

## Llocs d'interès

* Església catòlica en honor de Caterina d'Alexandria, construïda al segle xiv i renovada en estil neogòtic el 1885-1886. Té un altar del segle xvi.
* Església evangèlica, construïda entre el 1893 i 1894 a l'indret d'una antiga església destruïda durant un incendi.
* L'antic ajuntament, que data del segle xvii en estil barroc, amb l'escut d'armes del comtat d'Árva a la façana. Avui dia l'edifici és un centre cultural.
* El pont de pedra amb columnes sobre l'Orava.
# Badia de Roses

La badia de Roses és una badia de la mar Mediterrània situada a la costa de l'Alt Empordà, a l'extrem N del golf de Roses i de la Costa Brava, entre la punta de la Poncella (sota el castell de la Trinitat) i la desembocadura de la Mugueta, límit S de la urbanització de Santa Margarida i del municipi de Roses, al qual tota l'àrea pertany. El far de Roses, a la punta de la Bateria, i el de Santa Margarida, al grau de la Muga, en marquen els extrems.
Pren el seu nom de la vila de Roses, cap del municipi i principal nucli urbanitzat, encara que, a conseqüència del desenvolupament del turisme a partir de la dècada de 1960, en l'actualitat pràcticament tota la badia està urbanitzada.
Molt sovint, s'aplica impròpiament aquesta denominació al golf de Roses o una i altra són emprades com a sinònimes, a causa de la concurrència de significats en altres llengües.

## Història

Històricament important com a recer de la navegació i principal via d'accés al sector N de la plana de l'Alt Empordà, fou el lloc escollit pels grecs massaliotes per a fundar l'establiment de Rode (Rodes), succeït a l'alta edat mitjana per la vila de Roses, que es desenvolupà sobre les seves restes i al voltant del monestir de Santa Maria de Roses.
A la baixa edat mitjana, Roses esdevingué el principal port del comtat d'Empúries i, a partir de mitjan segle xvi, amb la construcció de l'anomenada ciutadella de Roses, un centre estratègic de primer ordre en l'imperi habsbúrgic, que fins a la Guerra del Francès va patir durament les conseqüències bèl·liques d'aquest fet.
Actualment, a part de ser un gran centre turístic, té el port de pesca més important del N de Catalunya.

## Vegeu també

* Roses
* Golf de Roses

## Referències

* ↑ «Badia de Roses». Gran Enciclopèdia Catalana.
# Sant Esteve d'Aravell

Sant Esteve d'Aravell és una església sufragània en el poble d'Aravell, municipi de Montferrer i Castellbò (Alt Urgell), protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Església d'una sola nau, amb capçalera plana orientada a nord i coberta de fusta a doble vessant amb llosa. L'interior ha estat reformat recentment segons el model d'un saló barroc, amb abundància de motllures, pilastres, capitells compostos i colors lluminosos. La porta d'accés al temple s'obre a la façana sud, i és en arc de mig punt, motllurada. Aquesta mateixa façana presenta un òcul circular en alt, també motllurat. Adossat a l'extrem septentrional del mur de llevant hi ha un cos quadrangular que fa de sagristia, i a l'angle sud-occidental hi ha un campanar de torre, de secció quadrangular, amb coberta de pissarra piramidal amb faldons i quatre obertures al pis superior. Els paraments presenten evidències abundants de morter de calç.

## Història

La primera notícia de l'indret d'Aravell data de l'any 910 i continua apareixent en nombrosos documents dels segles xi i xii, per motiu, principalment, de donacions o deixes testamentàries fetes a favor, principalment, del capítol de la catedral de la Seu d'Urgell. L'advocació de sant Esteve apareix en una donació de l'any 1003. A final del segle xv i començament del XVI, l'indret pertanyia al vescomtat de Castellbò. En les visites pastorals dels anys 1575, any en què es recullen desperfectes a la teulada, i de 1758, així com en el Plan Parroquial de 1904, consta com a sufragània d'Adrall.

## Referències

* 1 2 «Església de Sant Esteve d'Aravell». Pla d'ordenació urbanística municipal: Catàleg de béns protegits p. 21-22. Ajuntament de Montferrer i Castellbò. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 8 maig 2012].
# Carvas

Carvas (en francès Carves) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 173 | 153 | 148 | 138 | 131 | 112 | 112 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989- | Maryvonne Chaumel | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 8 novembre 2010].
# What a Way to Go!

What a Way to Go! és una pel·lícula estatunidenca del 1964 dirigida per J. Lee Thompson. És protagonitzada per Shirley MacLaine, Paul Newman, Robert Mitchum, Dean Martin, Gene Kelly, Robert Cummings i Dick Van Dyke en els papers principals.
Guardonada amb el premi Silver Sail del Festival Internacional de Cinema de Locarno 1964 al millor actor (Gene Kelly).

## Argument

Comèdia negra a l'entorn d'una rica vídua, Louisa Foster (Shirley McLaine) que, després d'haver perdut prematurament els seus quatre marits, dóna una quantitat milionària a obres de caritat. Les autoritats d'Impostos pensen que ha perdut la raó i l'envien a un psiquiatre.

## Repartiment

* Shirley MacLaine... Louisa May Foster
* Paul Newman... Larry Flint
* Robert Mitchum... Rod Anderson, Jr.
* Dean Martin... Leonard 'Lennie' Crawley
* Gene Kelly... Pinky Benson
* Robert Cummings... Dr. Victor Stephanson
* Dick Van Dyke... Edgar Hopper
* Margaret Dumont... Senyora Foster
* Anton Arnold... Senyor Foster
* Lou Nova... Trentino
* Fifi D'Orsay... Baronessa

## Nominacions

* Shirley MacLaine va ser candidata al premi BAFTA a la millor actriu estrangera.
* Paul Newman va ser candidat al premi Golden Llorer al millor actor.
* Ted Haworth, Stuart A. Reiss, Walter M. Scott i Jack Martin Smith van ser candidats al premi Oscar a la millor direcció artística.
* Edith Head i Moss Mabry van ser candidats al premi Oscar al millor vestuari, en color.
* Marjorie Fowler va ser candidata al premi Eddie que concedeix la societat de muntadors dels Estats Units American Cinema Editors (ACE).

## Comentaris

Va ser una pel·lícula pensada per a Marilyn Monroe en el paper principal. L'actriu anava a trobar-se en un mateix film amb els galants més cobejats de l'època: Paul Newman, Robert Mitchum, Dean Martin, Gene Kelly, Robert Cummings i Dick Van Dyke. El 1962 va morir Marilyn; no obstant això, el projecte va sobreviure i el paper que havia estat pensat per a Marilyn va acabar recaient en Shirley MacLaine.

## Referències

* ↑ «What a Way to Go!». The New York Times.

## Enllaços externs

* http://tcmdb.com/title/title.jsp?scarletttitleid=95411 Arxivat 2007-10-01 a Wayback Machine. Arxivat 2007-10-01 a Wayback Machine..
* http://movies2.nytimes.com/gst/movies/movie.html?v_id=116375 Arxivat 2003-08-14 a Wayback Machine. Arxivat 2003-08-14 a Wayback Machine..
* http://www.culturalianet.com/art/ver.php?art=8705 Arxivat 2005-12-02 a Wayback Machine. Arxivat 2005-12-02 a Wayback Machine..
* http://www.mundocine.net/ella-sus-maridos-pelicula-4623.html*.
# La Cèla (Var)

La Cèla (en francès La Celle) és un municipi francès situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 243 | 363 | 543 | 730 | 911 | 1.082 | 1.239 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Jacques Paul | |

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana
# Caüsac de Sanch Amauç

Caüsac (en francès Cahuzac) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 135 | 153 | 139 | 218 | 160 | 141 | 337 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michel Naves | |

## Llocs i Monuments

* L'ajuntament.
* El monument de la guerra.
* La torre de l'església.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Històries de Nova York

Històries de Nova York (títol original: New York Stories) és una pel·lícula estatunidenca estrenada el 1989, doblada al català.

## Argument

El pel·lícula està constituïda de tres curtmetratges que tenen per tema central Nova York. El primer, Life Lessons , dirigit per Martin Scorsese i escrit per Richard Price. El segon, Life Without Zoe , escrit i dirigit per Francis Ford Coppola ajudat de Sofia Coppola pel guió. L'últim, Oedipus Wrecks , escrit i dirigit per Woody Allen.

## Critiques

Els crítics van ser en general positives per Life Lessons i Oedipus Wrecks , però més aviat negatives per Life Without Zoe. Hal Hinson, del Washington Post, va escriure a propòsit de la part realitzada per Coppola,
| « | ...és de lluny la pitjor direcció | » |

## Repartiment

* Woody Allen: Sheldon
* Nick Nolte: Lionel Dobie
* Rosanna Arquette: Paulette
* Marvin Chatinover: el psiquiatre
* Mae Questel: la mare
* Mia Farrow: Lisa
* Molly Regan: la secretària de Sheldon
* Ira Wheeler: Bates
* Jessie Keosian: tia Ceil
* Steve Buscemi: Gregory Stark
* Adrien Brody: Mel
* Talia Shire: Charlotte
* Victor Argo: policia
* Holly Marie Combs: Helena

## Al voltant de la pel·lícula

* Jessie Keosian, que interpreta la tia Ceil en el curtmetratge de Woody Allen, resulta ser l'antiga Professora de biologia d'aquest. No l'havia tornat a veure des d'aquella època.
* La interpretació de Steve Buscemi en la part de Martin Scorsese ha estat escrita per ell mateix.

## Referències

* ↑ «Històries de Nova York». esadir.cat.
* ↑ New York Stories (1989) a Rotten Tomatoes(anglès)
* ↑ Hal Hinson, New York Stories , Washington Post, 3 març 1989.(anglès)
# Església de Sant Pere dels Arquells

L'església de Sant Pere dels Arquells és un edifici del poble de Sant Pere dels Arquells, al municipi de Ribera d'Ondara (Segarra) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

És un edifici situat en un costat de la plaça de l'Església del poble, de planta rectangular, d'una sola nau coberta amb volta d'aresta amb claus, capelles laterals bastides en els murs i capçalera amb absis. Presenta una coberta a doble vessant i campanar d'espadanya que sobresurt del la mateixa estructura de l'absis. L'actual porta d'accés es troba al mur de migjorn i se'ns presenta amb pilastres a banda i banda adossades al mur, de les quals arranca un arc de mig punt. A la clau de l'arc hi ha un relleu amb el símbol papal i unes claus, i per sobre la data "1867". La porta culmina amb un frontó perfectament definit gràcies a una motllura que el ressegueix.
La pica d'aigua beneïda és feta de pedra i es troba abandonada a l'exterior de l'església. Presenta un costat foradat, cosa que sembla indicar que havia estat adossada al mur. Té un brocal en forma de cornisa, una faixa excavada i decorada amb volutes, i una segona cornisa; en conjunt delimiten la part superior de la pica. Una vintena de sòcols limiten uns relleus en forma de lòbuls.

## Història

L'església de Sant Pere dels Arquells fou fins al 1835 el centre de la prepositura o priorat del mateix nom, que havia estat creat el 1100 per Ramon Guillem d'Òdena, el qual donà al monestir de Santa Maria de l'Estany l'església de Sant Pere, fundada pel seu pare l'any 1086, amb la condició que els de l'Estany instal·lessin als Arquells una comunitat prioral sota la regla de Sant Agustí.
El que en subsisteix avui no evidencia en res l'antiga fundació, tot i que, incertament, hom hi podria relacionar les restes d'una pica beneïtera
De fet és fins al segle xiv que la Prepositura gaudeix d'una certa prosperitat, ja que les visites pastorals del segle xiv confirmen un progressiu esllanguiment de la fundació, que és molt clar ja en el segle xvi, moment en què a causa de la secularització dictada pel papat passà a dependre del monestir de Montserrat (1592) i fou regida per monjos amb títol de paborde, fins al 1835.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Església de Sant Pere dels Arquells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Jack Hoobin

John "Jack" Hoobin (Dagenham, Gran Londres, 23 de juny del 1927 - Sydney, 10 de juny del 2000) va ser un ciclista australià. Com amateur va participar en tres proves dels Jocs Olímpics de 1948 i va guanyar el Campionat del món en ruta de 1950.

## Palmarès

* 1950
** Campió del Món amateur en ruta

## Referències

* ↑ «Olympedia – Jack Hoobin». [Consulta: 16 desembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - John HOOBIN» (en italià). [Consulta: 16 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Cladech

Cladech (en francès Cladech) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 118 | 115 | 91 | 96 | 81 | 84 | 89 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-2008 | Jean-Pierre Mazières | PCF |
| 2008- | Richard Barland | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 8 novembre 2010].