OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nord (desambiguació)

«Nord» té aquests significats:
* Cinema: Pel·lícula francesa de 1991 dirigida per Xavier Beauvois. Vegeu Nord (pel·lícula).
* Comunicació: Canal de televisió de la comarca dels Ports. Vegeu Nord (televisió).
* Geografia: Punt cardinal també anomenat septentrió. Vegeu Nord.
* Geografia: Els països nòrdics
* Geografia: Departament de França. Vegeu Nord (departament).
* Economia: Nord, nom popular de la Companyia dels Camins de Ferro del Nord d'Espanya.
Viccionari
# Pol Carreras Torras

Pol Carreras Torras (Barcelona, 17 de gener de 1990) és un esquiador alpí català, que participa en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2014.
Fill d'entrenadors d'esquí, en categories inferiors va aconseguir diverses victòries i podis en eslàlom i eslàlom gegant. Ha estat 7 cops podi en els Campionats d'Espanya, i ha estat Campió d'Espanya 4 vegades. Ho va ser de super gegant a 2009, i d'Eslàlom en 2010, 2011 i 2012. Ha participat en dos Mundials (a Garmisch-Partenkirchen 2011 i Schladming 2013). En categoria júnior ha disputat al seu torn 3 Mundials aconseguint com a millor resultat un 38è lloc en l'eslàlom gegant de 2009. A la Copa del Món, la seva millor participació va ser a l'eslàlom d'Adelboden, el 12 de gener de 2014, en què no es va classificar per la 2a mànega en quedar 53è en la 1a mànega.

## Referències

* 1 2 3 «Sotxi 2014 - Pol Carreras» (en anglès). Sochi2014.com. Arxivat de l'original el 2014-04-07. [Consulta: 10 febrer 2014].
* ↑ Campderrós, Marta «El llarg camí de set catalans per competir a Rússia». Diari Ara, 06-02-2014 [Consulta: 8 febrer 2014].
# Tragédie lyrique

La tragèdia lírica (en francès tragédie lyrique o tragédie en musique) és el tipus d'òpera francesa més important en el període que abasta des de Jean-Baptiste Lully fins a Rameau (1683-1764). Es pot distingir per la seva estructura en cinc actes i per la intensitat dramàtica i la serietat de la música. Durant el segle xviii la tragèdia lírica va influenciar la reforma operística de Jommelli, Traetta i Gluck. Habitualment, la tragèdia lírica anava precedida per un pròleg amb una funció política: focalitzar l'atenció en el monarca (Lluís XIV). Així eren mostrats al públic un seguit d'esdeveniments —verídics o imaginaris— relacionats amb la figura reial. Cal remarcar la unitat dramàtica que aconsegueix Lully en integrar gèneres anteriors, com ara la comèdia o el ballet. A més, destaca l'ús d'escenografies sovint amb artificis mecànics.
Durant els vuitanta-cinc anys d'existència, el terme «tragèdia lírica» va ser emprat rarament per llibretistes o compositors. Gairebé tots els llibrets impresos abans de 1760 fan servir l'expressió tragédie o tragédie en musique. El mateix ocorre amb les composicions, amb variants com ara tragédie mise en musique.
Uns anys després de prendre el control de l'Académie Royale de Musique i, en conseqüència, d'adquirir el monopoli de l'òpera francesa, Jean-Baptiste Lully va escriure la seva primera tragèdia, Cadmus et Hermione (1673). A partir d'aquí, va completar tretze tragèdies, totes excepte dues amb llibret de Philippe Quinault, amb la qual cosa va establir les característiques del gènere al llarg de gairebé cent anys.

## Bibliografia

* Graham Sadler. Tragédie en musique. Grove Music Online. Oxford Music Online. 14 Feb. 2010
# Jasminum sambac

Jasminum sambac, conegut vulgarment com a sambac, gessamí d'Aràbia o diamela, és una espècie de gessamí procedent de l'Àsia meridional. Es presenta en forma d'arbust enfiladís de fulla perenne i pot arribar fins als tres metres d'alçada. Va ser molt popular a les cases de camp al pas del segle xix al xx arreu del País Valencià.

## Referències

* ↑ Jasminum sambac«Jasminum sambac» (en anglès). Germplasm Resources Information Network (GRIN). Agricultural Research Service, Department of Agriculture of United States.
* ↑ Ginés López González. Los árboles y arbustos de la Península Ibérica e Islas Baleares: especies silvestres y las principales cultivadas (en castellà). 2a edició. Mundi-Prensa Libros, 2006, p. 1295. ISBN 978-84-8476-272-0.
* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 7 juny 2024].
* ↑ «Sambac | Verd urbà». [Consulta: 7 juny 2024].
* ↑ «Jasminum sambac (L.) Aiton | Plants of the World Online | Kew Science» (en anglès). [Consulta: 7 juny 2024].

## Enllaços externs

* Bloc de Salvador Piera
# Mutant Aliens

Mutant Aliens és una pel·lícula de ciència-ficció-comèdia del 2001 del cineasta estatunidenc Bill Plympton. La pel·lícula és una paròdia de les pel·lícules de monstres de sèrie B, amb l'estil d'animació característic de Plympton i sexe i violència gratuïta. Mutant Aliens s'ha mostrat en diversos festivals d'animació, però mai no ha tingut una gran estrena a les sales.

## Argument

L'astronauta estatunidenc Earl Jensen està encallat a l'espai intencionadament pel cap del Departament d'Espai. Anys més tard, torna a la Terra. Per guanyar-se la confiança de la gent, explica una història commovedora del temps que ha passat en un planeta d'extraterrestres mutant. La majoria dels extraterrestres d'aquesta història són parts del cos humà de grans dimensions. Més tard es revela que Jensen realment ha passat el seu temps a l'espai creuant animals per crear un exèrcit de mutants, per tal de venjar-se del corrupte cap del Departament de l'Espai.

## Actors de veu

* Dan McComas: Earl Jensen
* Francine Lobis: Josie Jensen
* George Casden: Dr. Frubar, president
* Matthew Brown: Darby, Tomkins
* Jay Cavanaugh: Boris
* Amy Allison: La secretària
* Christopher Schukai: El guàrdia
* Kevin Kolack: El sacerdot
* Vera Beren: La periodista

## Referències

* ↑ Lenburg, Jeff. The Encyclopedia of Animated Cartoons. 3rd. Nova York: Checkmark Books, 2009, p. 205. ISBN 978-0-8160-6600-1.
* ↑ Mutant Aliens a comicritico.blogspot

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Tura Soler i Pagès

Tura Soler i Pagès (Santa Pau, 1963) és una periodista catalana especialitzada en successos.
Es va llicenciar en Ciències de la informació a la Universitat Autònoma de Barcelona. Des de 1986 treballa al diari El Punt Avui, on s'ha especialitzat en crònica de successos a Catalunya i és cap d'investigació. Destaquen els seus treballs sobre el cas del segrest de Maria Àngels Feliu i sobre Joan Vila, l'assassí del geriàtric d'Olot. Ha publicat diversos llibres i ha guanyat premis com el Carles Rahola de periodisme. També col·labora amb el programa Crims, de Carles Porta, i als anys 1980 també va col·laborar a El País.
Tura Soler, al seu torn, s'ha convertit en un personatge de ficció en diverses novel·les negres, on fa el paper de periodista d'investigació. Apareix a obres com Ginesta pels morts, d'Agustí Vehí; En el umbral de la muerte, d'Eduard Pascual; L'estranya desaparició de Laura, de Josep Torrent, o Plagues i volcans, de Miquel Casas.

## Obra

* Estampes del segrest d'Olot (El Punt, 1995) (amb Susana Alsina Coll i Fidel Bales Juanola) ISBN 9788460524410
* El volcà a la taula: els fesols de Santa Pau (El Medol, 2001) (amb Salvador Garcia-Arbós) ISBN 9788495559166
* Terra de crims (Editorial Xandri, 2017) (coautora)
* El que m’han ensenyat els morts per entendre millor la vida, memòries del forense Narcís Bardalet ISBN 9788494941702
* El pantà maleït, (La Campana, 2021) ISBN 9788418226212
* Rigor mortis (La Campana, 2023)

## Premis i reconeixements

* 2013 i 2019 - Premi Carles Rahola de periodisme
* 2020 - Premi Josep Maria Planes
* 2022 Premi Fulla Negra

## Referències

* ↑ «Quan els crims són reals – el SEGRE de negre». Arxivat de l'original el 2021-09-24. [Consulta: 24 setembre 2021].
* ↑ «El matí de Catalunya Ràdio (Manel Fuentes) - Tura Soler, autora de l'entrevista exclussiva a Joan Vila, assassí confés del geriàtric d'Olot». CCMA.cat. [Consulta: 24 setembre 2021].
* ↑ Soler, Tura. «"Sóc una bona persona" - 24 gen 2012». [Consulta: 24 setembre 2021].
* ↑ «Artículos escritos por Tura Soler» (en castellà). ElPaís.com. [Consulta: 24 setembre 2021].
* 1 2 Vàzquez, Eva. «"Per escriure amb rigor, el periodista ha de trepitjar el terreny" - 29 des 2017». [Consulta: 24 setembre 2021].
* ↑ «Els garrotxins Tura Soler i Martí Albesa han estat reconeguts als Premis Carles Rahola 2019». GarrotxaDigital.cat, 08-03-2019. [Consulta: 24 setembre 2021].
* ↑ «La periodista Tura Soler guanya el VII Premi Josep Maria Planes». Regió7.cat, 24-01-2020. [Consulta: 24 setembre 2021].
* ↑ «Ceba Negra». [Consulta: 29 gener 2024].
# Vrbovsko

Vrbovsko és un municipi de Croàcia que es troba al comtat de Primorje - Gorski Kotar.

## Demografia

Al cens del 2011 el total de població del municipi era de 5.076 habitants, distribuïts en les següents localitats:
* Blaževci - 38
* Bunjevci - 35
* Carevići - 17
* Damalj - 27
* Dokmanovići - 54
* Dolenci - 10
* Donji Vučkovići - 17
* Donji Vukšići - 13
* Draga Lukovdolska - 19
* Dragovići - 6
* Gomirje - 343
* Gorenci - 44
* Gornji Vučkovići - 13
* Gornji Vukšići - 0
* Hajdine - 80
* Hambarište - 38
* Jablan - 209
* Jakšići - 50
* Kamensko - 4
* Klanac - 35
* Komlenići - 11
* Lesci - 0
* Liplje - 62
* Lukovdol - 129
* Ljubošina - 173
* Majer - 16
* Mali Jadrč - 25
* Matići - 13
* Međedi - 0
* Mlinari - 7
* Močile - 88
* Moravice - 664
* Musulini - 162
* Nadvučnik - 29
* Nikšići - 30
* Osojnik - 102
* Petrovići - 15
* Plemenitaš - 38
* Plešivica - 11
* Podvučnik - 0
* Poljana - 8
* Presika - 14
* Radigojna - 23
* Radočaj - 0
* Radoševići - 35
* Rim - 38
* Rtić - 11
* Severin na Kupi - 118
* Smišljak - 21
* Stubica - 53
* Štefanci - 3
* Tići - 48
* Tomići - 13
* Topolovica - 3
* Tuk - 79
* Veliki Jadrč - 73
* Vrbovsko - 1 673
* Vučinići - 64
* Vučnik - 11
* Vujnovići - 41
* Vukelići - 20
* Zapeć - 9
* Zaumol - 39
* Zdihovo - 28
* Žakule - 24

## Referències

* ↑ «Popis gradova i općina» (Microsoft Excel) (en croat). uprava.hr. Ministeri d'Administració Pública de Croàcia, 10-06-2013. [Consulta: 2 desembre 2015].
* ↑ «Oficina estatal d'estadística de Croàcia.». Arxivat de l'original el 2018-08-28. [Consulta: 19 desembre 2019].
# Penny Arcade

Penny Arcade és un webcòmic centrat en els videojocs i la cultura dels videojocs escrit per Jerry Holkins i il·lustrat per Mike Krahulik. Fou publicat per primera vegada el 1998 al web loonygames.com. Des d'aleshores, Holkins i Krahulik han posat en marxa el seu propi web, al qual solen penjar una nova tira còmica cada dilluns, dimecres i divendres. Els còmics van acompanyats d'actualitzacions periòdiques al blog del web.

## Referències

* ↑ «Check out our first original comic strip!» (en anglès). loonygames. loonyboi productions, 1, 13, 16–20 novembre 1998. Arxivat de l'original el 1999-10-02 [Consulta: 26 juliol 2009]. Arxivat 1999-10-02 a Wayback Machine.
# Hymanella

Hymanella és un gènere de triclàdide planàrid que habita a Amèrica del Nord.

## Referències

* ↑ Tyler, Schilling, Hooge & Bush 2006 : Turbellarian taxonomic database. Version 1.5 Base de dades Arxivat 2012-02-04 a Wayback Machine.
* ↑ Castle, W.A «The Morphology and Life History of Hymanella retenuova, a New Species of Triclad from New England» (en anglès). American Midland Naturalist, 26, 1941, pàg. 85-97.
# Duília de Mello

Duília Fernandes de Mello (Jundiaí, 27 de novembre de 1963) és una astrònoma, i astrofísica Brasilera. que actualment resideix als Estats Units, on treballa en els camps de l'astronomia, astrofísica, exploració espacial, física, telescopi espacial, meteorits i fòssils.
És un doctora en Astronomia per la USP, professora de la Universitat Catòlica (CUA), i investigadora associada del GSFC/NASA, on desenvolupa activitats científiques des del 2003. Està casada amb el també astrònom Tommy Wiklind.

## Descobriments

La científica va ser responsable pel descobriment de la supernova SN 1997D des de Xile el dia 14 de gener de l'any de 1997. També va participar del descobriment de les bambes blaves, coneguts com a «orfenats d'estels» que donarien lloc a estels fora de les galàxies.

## Experiència professional

* Investigadora associada del Goddard Space Flight Center, des de març de 2003, i professora de la Catholic University of America, Estats Units, des d'agost de 2008
* Científica visitant del Departament de Física i Astronomia de la Universitat Johns Hopkins, Estats Units, des de setembre de 2002
* Professora ajudant de la Universitat Tecnològica de Chalmers, Observatori Espacial de Onsala, Suècia, des de març de 2000 fins a març de 2003
* Postdoctorals al STScI, Estats Units, des de maig de 1997 fins a agost de 1999
* Recent doctora al Observatório Nacional do Brasil, des de gener de 1996 fins a abril de 1997
* Postdoctorals a l'Observatori Interamericà de Cerro Tololo, Xile, des de febrer de 1995 fins a gener de 1996

## Referències

* ↑ Duilia De Mello al web de la NASA (anglès)
* ↑ ~ mcatelan/empleos/PhD-2011-CUA.pdf Instituto de Astrofísica Arxivat 2014-07-02 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ «Stars outside galaxies, Duilia de Mello (CUA / GSFC)», 10-06-2010. Arxivat de l'original el 15 de juny 2015. [Consulta: 24 d’agost 2013].(anglès)

## Enllaços externs

* Bloc personal (portuguès)
# La puntaire (pel·lícula)

La Dentellière és una pel·lícula francosuïssa dirigida per Claude Goretta el 1977. Ha estat doblada al català, i titulada com La puntaire.

## Argument

Pomme és una jove aprenenta perruquera sortida d'un medi modest, molt reservada i silenciosa. La seva patrona i amiga Marylène, molt expansiva, la porta a Cabourg per alguns dies de vacances. Pomme hi coneix François, un jove estudiant brillant i de bona família, també tímid com ella. Entren a París, s'estimen i s'instal·len junts. Però el fossar que els separa en el plànol cultural i social és gran. Pomme accepta la decisió de François que l'abandona i desapareix, sempre en silenci, abans que el sofriment que amaga i prova de rebutjar no la condueixi a un hospital psiquiàtric.

## Repartiment

* Isabelle Huppert: Béatrice anomenada Pomme
* Yves Beneyton: François Béligné
* Florence Giorgetti: Marylène Torrent
* Anne-Marie Düringer: la mare de Pomme
* Renate Schroeter: Marianne
* Christian Baltauss: Gérard
* Monique Chaumette: Sra. Béligné, la mare de François
* Jean Obé: M. Béligné, el pare de François
* Jeanne Allard: Thérèse
* Sabine Azéma: Corinne
* Christian Peythieu
* Heribert Sasse
* Michel de Ré: pintor
* Odile Poisson: caixera perruqueria
* Nicole Chomo
* Rebecca Potock
* Martine Mauclair
* Joëlle Robin
* France Valéry
* Valentine Albin
* Bertrand De Hautefort

## Al voltant de la pel·lícula

* Una altra pel·lícula estrenada la mateix any 1977, L'una canta, l'altra no d'Agnès Varda, té com a protagonista una jove actriu francesa el personatge de la qual té igualment el motiu « Pomme »: Valérie Mairesse (la « que canta », sent Thérèse Liotard la « que no canta»).

## Premis

* Festival de Canes 1977: Premi del jurat ecumènic per Claude Goretta
* 1978: BAFTA a la millor actriu estrangera: Isabelle Huppert
* 1980: David Donatello a la millor actriu: Isabelle Huppert

## Referències

* ↑ esadir.cat. La dentellière. esadir.cat.
* ↑ «La puntaire». goitaquefanara.cat. Fundació .cat. [Consulta: 6 novembre 2024].
* ↑ «La dentellière». The New York Times.
# Txerdin

Txerdin (en rus: Чердынь) és una ciutat de Rússia que es troba al territori de Perm. El 2023 tenia 4.502 habitants. Es troba a la riba del riu Kolva, a 267 km al nord de Perm.

## Referències

* ↑ Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2023 года (с учётом итогов Всероссийской п Arxivat 2024-04-09 a Wayback Machine. (en rus).
# Miguel Armando Ubeto Aponte

Miguel Armando Ubeto Aponte (Caracas, 2 de setembre de 1976) és un ciclista veneçolà.
Del seu palmarès destaca, una medalla d'or als Jocs Panamericans, la victòria final a l'UCI Amèrica Tour de 2011, així com un campionat nacional en ruta.
El 16 d'abril de 2013 va ser suspès per dos anys per un positiu per GW501516, una substància que incrementa la resistència a l'esforç.

## Palmarès

* 2002
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a la Independència Nacional
* 2004
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Táchira
* 2005
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Veneçuela
* 2007
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Veneçuela
** Vencedor d'una etapa de la Volta a la Independència Nacional
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Trujillo
* 2009
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Táchira
* 2010
** Vencedor de 2 etapes de la Volta al Táchira
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Cuba
** Vencedor d'una etapa al Tour de Guadalupe
* 2011
** Campió de Veneçuela en ruta
** 1r a l'UCI Amèrica Tour
** 1r a la Copa de la Federació Veneçolana de Ciclisme
** Vencedor de 2 etapes de la Volta al Táchira
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Veneçuela
** Vencedor d'una etapa al Tour de Guadalupe
* 2012
** 1r a la Volta a Veneçuela
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Táchira
* 2015
** Medalla d'or als Jocs Panamericans en ruta
** 1r al Clàssic de la Federació Veneçolana de Ciclisme
* 2017
** Campió de Veneçuela en ruta
* 2018
** Vencedor d'una etapa al Volta a Veneçuela
* 2021
** Vencedor d'una etapa al Volta a Veneçuela

## Referències

* ↑ UCI pide dos años de suspensión para el venezolano Miguel Ubeto el-nacional.com

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Chlorophyllum

Chlorophyllum és un gènere de grans bolets agaricals. El terme Chlorophyllum originàriament va ser encunyat l'any 1898, en un moment en el qual el color de les espores era un factor determinant per a diferenciar els gèneres de fongs. El terme Chlorophyllum inicialment va servir per a determinar l'espècie C. molybdites que és verinosa i té les espores verdes (Chloro en grec) aquest bolet comparteix moltes característiques amb el gènere de bolets Lepiota però no té les espores blanques. Actualment se sap que molts bolets classificats com Macrolepiota estan molt més relacionats amb Chlorophyllum molybdites que amb altres membres del gènere Macrolepiota. El gènere Chlorophyllum té una distribució especialment en zones tropicals i conté 16 espècies. Algunes són comestibles i altres verinoses.

## Taxonomia

* C. abruptibulbum
* C. agaricoides
* C. alborubescens
* C. brunneum
* C. molybdites
* C. globosum
* C. hortense
* C. humei
* C. mammillatum
* C. neomastoideum
* C. nothorachodes
* C. olivieri
* C. rhacodes
* C. sphaerosporum
* C. subfulvidiscum
* C. subrhacodes

## Referències

* ↑ Vellinga, Else. Arxivat 2008-07-20 a Wayback Machine., Volume 16, Number 2, Fall 2006.
* ↑ Kirk PM, Cannon PF, Minter DW, Stalpers JA.. Dictionary of the Fungi. 10a edició. Wallingford, UK: CABI, 2008, p. 138. ISBN 978-0-85199-826-8.
* ↑ Massee, George Edward «Fungi exotici, I». Bulletin of Miscellaneous Informations of the Royal botanical Gardens Kew, 1898, pàg. 113-36.

## Enllaços externs

* Key to Chlorophyllum in North America Arxivat 2010-08-16 a Wayback Machine.
# Palpatine

Palpatine és un personatge de l'univers fictici de la Guerra de les Galàxies.
Va començar la seva carrera política com a senador, representant Naboo al Senat Galàctic del planeta Coruscant. Després d'uns tèrbols moviments polítics va ascendir al lloc de Canceller Suprem de la República, mentre el Canceller Valorum baixava del lloc. Després de l'erupció de la guerra dels Clons i gràcies al representant Jar Jar Binks, va obtenir una sèrie de «poders especials» que podrien ser catalogats com a poders de «dictador». A la fi de les Guerres Clon va revelar la seva veritable identitat: era un Senyor dels Sith.
Palpatine havia actuat durant la batalla de Naboo com a Darth Sidious, un sith invisible perquè feia servir unes túniques negres. Va fer servir el virrei de la Federació de Comerç, sols per crear un conflicte prou important com per a ascendir de senador a canceller de la República Galàctica. Darth Sidious va tenir com a aprenent Darth Maul, un misteriós Zabrak que quasi perd la vida a Naboo després d'un combat de sabres làser. Gairebé immediatament va prendre al Comte Dooku com el seu nou aprenent Sith. El Jedi desertor va concloure els plans de Palpatine i va crear novament el caos, només que aquesta vegada a nivell galàctic: les Guerres Clon.
Palpatine es va aferrar al seu govern, i es va excedir en el seu període de govern diverses vegades, sempre amb el suport del vice-canceller Mas Amedda i la seva secretària Sly Moore. En veure el moment propici, Palpatine s'autoproclama emperador i converteix la República Galàctica en l'Imperi Galàctic. L'emperador va regnar per més de tres dècades, sempre envoltat de la seva cort de dignataris imperials: Sim Aloo, Sate Pestage, Kren Blista-Vinee i Janus Greejatus.
Finalment l'Aliança Rebel el va derrotar en la batalla d'Endor, on va perdre la vida a les mans de qui menys s'esperava: el seu últim deixeble.

## Referències

* ↑ Adam Bray, Cole Horton, Tricia Barr, Ryder Windham, Daniel Wallace. Ultimate Star Wars New Edition: The Definitive Guide to the Star Wars Universe (en anglès). Dorling Kindersley, 2019, p. 9. ISBN 9780241429266.
# El desafiament dels set magnífics

El desafiament dels set magnífics (títol original: The Magnificent Seven Ride) és un western estatunidenc dirigit per George McCowan, estrenat el 1972. És el tercer i últim film, continuació de The Magnificent Seven, inspirat en el clàssic japonès Els set Samurais. Ha estat doblada al català.

## Argument

Chris Adams, antic mercenari, ara marshall, s'instal·la en una petita ciutat i es casa amb Arilla. Però tres bandits, Donavan i els germans Allen, la maten després d'haver-la violat. Chris decideix perseguir els assassins de la seva dona, acompanyat de Noah Forbes, un periodista que ha conegut poc abans. Després d'haver trobat ràpidament i haver matat els Allen, l'acorralament de Donavan porta els dos homes a Mèxic al poble de Magdalena. Adams descobreix a l'església les disset dones del poble violades i pegades per una banda de bandits comandada per De Toro, així com poc després el cos de Donavan. Havia trobat una mica abans homes del poble que preparaven una emboscada contra De Toro, però cap no se n'escapa viu.
Chris Adams, sempre acompanyat de Noah Forbes, promet a les dones del poble, entre les quals Laurie Gunn, de protegir-les de De Toro. Una fugida al desert impossible, com el socors de la cavalleria americana, decideix contractar els serveis dels cinc últims criminals que ha detingut a canvi de la seva llibertat. Junts, provoquen De Toro agafant la seva dona, després preparen la seva defensa del poble, on es creen a poc a poc vincles entre les dones i els seus protectors. Gràcies a les trampes, a la defensa acarnissada dels set mercenaris i al concurs de les dones, la banda de De Toro és derrotada durant l'assalt del poble. Chris mata ell mateix De Toro durant la batalla. Chris Adams decideix al final de la pel·lícula quedar-se al poble amb Laurie Gunn de la qual s'ha enamorat, igual com els dos altres supervivents, Noah Forbes i MarK Skinner.

## Mercenaris morts

* Jim Mackay
* Scott Eliott
* Andy Hayes
* Pepe Carral

## Repartiment

* Lee Van Cleef: Marshal Chris Adams
* Stefanie Powers: Mrs. Laurie Gunn
* Michael Callan: Noah Forbes
* Mariette Hartley: Arilla Adams
* Luke Askew: Mark Skinner
* Pedro Armendáriz Jr.: Pepe Carral
* Ralph Waite: Jim Mackay
* James Sikking: Capità Andy Hayes
* Ed Lauter: Scott Elliot
* Gary Busey: Hank Allan

## Sèrie

Aquest film forma part d'una sèrie de films :
* 1960: Els set magnífics (The Magnificent Seven) de John Sturges
* 1966: Return of the Seven de Burt Kennedy
* 1969: Les pistoles dels Set Magnífics (Guns of the Magnificent Seven) de Paul Wendkos
* 1972: El desafiament dels set magnífics (The Magnificent Seven Rides) de George McCowan

## Referències

* ↑ esadir.cat. El desafiament dels set magnífics. esadir.cat.
* ↑ «The magnificent seven ride». The New York Times.