OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Laurent Clerc

Louis Laurent Marie Clerc (La Balme-les-Grottes, 26 de desembre de 1785 – Hartford, 18 de juliol de 1869) va ser un pedagog important en la història de l'educació dels sords als Estats Units.
Va néixer el 1785 a La Balme-les-Grottes, França. Quan tenia un any, els seus pares van descobrir que era sord. Van intentar molts mètodes per restaurar la seva oïda, però cap no va tenir èxit. Quan tenia dotze anys, va començar a estudiar a la Institution Nationale des Sourds-Muets a París. Després d'acabar els estudis, va treballar com a professor a la mateixa escola durant uns 20 anys.
L'any 1815 Clerc va conèixer Thomas Gallaudet, un estatunidenc que volia aprendre com ensenyar estudiants sords. El 1816, els dos van anar junts als Estats Units, i el 1817 van fundar l'American School for the Deaf, l'escola per a sords més antiga dels Estats Units, a Hartford, Connecticut. Clerc va passar 41 anys com a professor a l'escola a Hartford.
Va tenir molta influència en la comunitat sorda estatunidenca. Per exemple, la llengua de signes americana prové de la llengua materna de Clerc, la llengua de signes francesa. A més, va ser el convidat d'honor a la inauguració de la Universitat Gallaudet, la primera universitat per a persones sordes del món.
El 1819 es va casar amb Eliza Crocker Boardman, una de les primeres estudiants de l'escola a Hartford. Va morir a Hartford el 18 de juliol de 1869.

## Referències

* 1 2 Canlas, Loida R. «Laurent Clerc: Apostle to the Deaf People of the New World» (en anglès). Gallaudet University. Arxivat de l'original el 2016-03-08. [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ «Laurent Clerc, the Instructor of Deaf Mutes» (en anglès). The New York Times, 19-07-1869 [Consulta: 3 març 2016].
* ↑ Crowley, John. «Monsieur Laurent Clerc» (en anglès). Disability History Museum. [Consulta: 3 març 2016].
# Roberto Prádez Gautier

Roberto Prádez Gautier (Saragossa, c. 1772 - Madrid, 7 de desembre de 1836) fou un pedagog, sord i primer mestre de sords a Espanya, de dibuix, cal·ligrafia i aritmètica.
De pares francesos, sord des de molt aviat i orfe molt jove, el 1789, se'n va a Saragossa i es matriculaa la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles a València, on cursa estudis, passant en 1797 a la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando de Madrid, sent pensionat pel rei Carles IV d'Espanya fins a 1804. En obrir el Reial Col·legi de Sordmuts, organitzat per la Reial Societat Econòmica Matritense d'Amics del País i patrocinat per la Corona, el 1805, va sol·licitar una plaça de professor, oferint-se per ensenyar als sords a llegir, a escriure o dibuixar, oferta que se li va acceptar encara que reduïda a la tasca de professor de dibuix. El 1808 la Junta de Govern de el Real Col·legi va acceptar l'oferta de Prádez d'ensenyar l'escriptura, nomenant-lo professor interí de cal·ligrafia. Durant aquells anys de crisi, la importància de Prádez va créixer espectacularment, ja que les seves obligacions oficials es van ampliar passant a ser professor d'escriptura i d'aritmètica, i assumint diverses tasques de l'Escola. Conclosa la guerra el 1813, i reoberta l'Escola de Madrid a l'any següent, un cop més, sota els auspicis de la Reial Societat Econòmica Matritense, Prádez va continuar exercint com a professor de Cal·ligrafia i Dibuix, casant-se en 1815 amb Modesta Serra. Va patir dos processos de depuració política, sent absolt en el primer i condemnat en el segon.

## Referències

* ↑ Gascón Ricao, Antonio; Storch de Gracia y Asensio, José Gabriel «Roberto Prádez Gautier». Reial Acadèmia de la Història [Consulta: 25 abril 2021].

## Bibliografia

* Plann, Susan «Roberto Prádez: sordo, primer profesor de sordos». Revista Complutense de Educación [Madrid], Vol. 3, Núm. 1/2, 1992, pàg. 237-262. ISSN: 1130-2496.
* Gascón, Antonio; Storch de Gracia, José Gabriel. Historia de la educación de los sordos en España y su influencia en Europa y América. Madrid: Editorial Universitaria Ramón Areces, 2004, pàgs. 309-327. ISBN 84-8004-671-6.
# Vilaplana (Ribagorça)

Vilaplana és un despoblat pertanyent al municipi de les Paüls, a la comarca de Ribagorça. És situat al marge dret del riu Isàvena.

## Referències

* ↑ «Vilaplana | enciclopedia.cat». [Consulta: 7 desembre 2024].
# Després del maig

Després del maig (francès: Après mai) és una pel·lícula dramàtica francesa del 2012 escrit i dirigit per Olivier Assayas. La pel·lícula va ser seleccionada per competir pel Lleó d'Or al 69a Mostra Internacional de Cinema de Venècia, on Assayas va guanyar el Premi al millor guió. Ha estat doblada al català.

## Argument

L'any 1971, l'estudiant francès Gilles s'enreda en convulsions polítiques contemporànies encara que preferiria ser un artista creatiu. Mentre es divideix entre la seva solidaritat amb els seus amics i les seves ambicions personals, s'enamora de Christine.

## Repartiment

* Clément Métayer com a Gilles
* Lola Créton com a Christine
* Félix Armand com Alain
* Carole Combes com a Laure
* India Menuez com a Leslie
* Hugo Conzelmann com a Jean-Pierre
* Martin Loizillon com a Rackam le Rouge
* André Marcon com el pare de Gilles

## Producció

Amb l'excepció de Lola Créton (i André Marcon i Martin Loizillon en papers secundaris), tots els actors són principiants en cinema.

## Recepció crítica

Després de la projecció a la Mostra de Venècia, el crític Serge Kaganski veu en aquesta pel·lícula un gran èxit i una gran pel·lícula sobre la joventut dels anys 1970.
Les crítiques són molt contrastades ‒ entre l'entusiasme de Thomas Sotinel a Le Monde
| « | Aquest adolescent de les conseqüències del maig troba un lloc al món, i és el cinema qui li ofereix | » |
i la gran reserva de L'Express o de Joachim Lepastier a les Cahiers du cinéma
| « | Aquest etern “Què ens queda dels nostres vint anys?" és l'única pregunta que cal fer quan pinta el quadre d'un moment tan històric? No n'estic segur. | » |

## Distincions

* 2012 : Premi Osella al millor guió a la Mostra de Venècia
* Festival de Cinema de Gant de 2012: Premi Georges Delerue a la millor banda sonora.

## Referències

* ↑ «Something in the Air». unifrance.org. [Consulta: 21 gener 2014].
* ↑ «Venezia 69». labiennale. Arxivat de l'original el 28 July 2012. [Consulta: 26 juliol 2012].
* ↑ «Official Awards of the 69th Venice Film Festival». labiennale. Arxivat de l'original el 12 September 2012. [Consulta: 9 setembre 2012].
* ↑ Després del maig a esadir.cat
* ↑ Clément «generation-assayas_824320 Génération Assayas». Liberation, 25-06-2012.
* ↑ Kaganski, Serge «Mostra de Venise 2012, jour 5 : Après mai d’Assayas, notre Lion d’or personnel». Les Inrockuptibles, 04-09-2012..
* ↑ Article du Monde du 13 novembre 2012.
* ↑ Critiques de presse sur allocine.fr.
* ↑ Kaganski, Serge «Mostra de Venise 2012: belle édition, médiocre palmarès». Les Inrockuptibles.

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Twine

Twine és una eina gratuïta i de codi obert creada per Chris Klimas per fer ficció interactiva en forma de pàgines web. Està disponible a Mac OS X, Windows i Linux.
Twine posa l'accent en l'estructura visual de l'hipertext i no requereix el coneixement d'un llenguatge de programació com fan moltes altres eines de desenvolupament de jocs. Es considera una eina que pot utilitzar qualsevol persona interessada en ficció interactiva i jocs experimentals.
Twine 2 és una aplicació basada en navegadors escrita en HTML5 i Javascript, també disponible com a aplicació d'escriptori independent; també admet CSS. Actualment es troba a la versió 2.3.5, a l’octubre del 2019.
Twine es va fer popular a l'escena de videojocs queer el 2012–2013.

## Obres notables

* Rat Chaos (2012)
* Queers in Love at the End of the World (2013)
* Depression Quest (2013)
* The Uncle Who Works at Nintendo (2014)
* The Writer Will Do Something (2015)
* Arc Symphony (2017)
* You Are Jeff Bezos (2018)

## Pel·lícules

Twine va ser utilitzat per l'escriptor Charlie Brooker per desenvolupar la pel·lícula interactiva Black Mirror: Bandersnatch.

## Referències

* 1 2 «Twinery: Twine Homepage». [Consulta: 10 juny 2015].
* 1 2 Petit, Carolyn. «Power to the People: The Text Adventures of Twine». GameSpot UK, 12-01-2013. [Consulta: 15 maig 2013].
* ↑ , 19-11-2014.
* ↑ (en anglès) .
* ↑ Reynolds, Matt Wired UK, 28-12-2018 [Consulta: 28 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Twine - Lloc web oficial
* «Anna Anthropy and the Twine revolution». , 10-04-2013.
# Reginald Baker

Reginald Leslie "Snowy" Baker (Surry Hills, Sydney, Nova Gal·les del Sud, 8 de febrer de 1884 – Hollywood, Los Angeles, Califòrnia, 2 de desembre de 1953) va ser un esportista, promotor esportiu i actor australià que va competir a principis del segle xx.
Baker destacà en nombrosos esports, guanyant els campionats de Nova Gal·les del Sud de natació i boxa mentre era juvenil. Va jugar a rugbi a 15 amb l'Eastern Suburbs, diversos partits amb Nova Gal·les del Sud contra Queensland, i el 1904 representà Austràlia en dos partits contra el Regne Unit. El 1908, en representació d'Australàsia, va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata de la categoria del pes mitjà del programa de boxa, en perdre la final contra Johnny Douglas. A banda també disputà proves del programa de salts i natació. També destacà en equitació, waterpolo, atletisme, rem i criquet.
Baker es retirà de la competició després d'haver estat ferit en un accident automobilístic, i es va involucrar en la promoció de la boxa, portant alguns del millors lluitadors d'Amèrica del Nord i Europa a Austràlia. Durant aquest temps va començar a actuar en diverses pel·lícules mudes on demostrava el seu domini en l'hípica, com ara The Enemy Within, The Man from Kangaroo i The Shadow of Lightning Ridge. El 1920, Baker va deixar Austràlia per instal·lar-se als Estats Units, on es va fer conegut com a empresari i entrenador de stunt. Va morir el 1953 a Los Angeles, Califòrnia.

## Filmografia

* The Enemy Within (1918)
* The Lure of the Bush (1918)
* The Man from Kangaroo (1920)
* The Shadow of Lightning Ridge (1920)
* The Jackeroo of Coolabong (1920) també titulada The Fighting Breed
* Sleeping Acres (1921)
* Pals (1923)
* His Last Race (1923)
* The White Panther (1924)
* Empire Builders (1924)
* The Sword of Valor (1924)
* Fighter's Paradise (1924)
* Big City (1937)
* The Kid From Texas (1939)

## Referències

* ↑ «Snowy Baker, Australia». Scrum.com. [Consulta: 12 juliol 2010].
* ↑ «Snowy Baker Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 1 de març 2012. [Consulta: 6 novembre 2015].
* 1 2 Mandle W. F. "Baker, Reginald Leslie (Snowy) (1884–1953)", Australian Dictionary of Biography 1979. Consulta 30 gener 2015
* ↑ Reginald Baker a Internet Movie Database (anglès)
* ↑ Title Sunday Times, Sydney, 18 març 1923, a Trove
# Club Bolívar

El Club Bolívar és un club de futbol, bolivià de la ciutat de La Paz.

## Història

El Club Bolívar es fundà el 12 d'abril de 1925 a la ciutat de La Paz amb el nom d'Atlético Literario y Musical Bolívar, escollint el blau cel per al seu uniforme. Fou el primer president Humberto Bonifacio i a continuació Carlos Terán.
Ingressà a la segona divisió de La Paz el 1926. És el club amb més títols del futbol bolivià. El 1965, però, va descendir a la categoria "B", per tornar a la màxima categoria la temporada següent.
A nivell internacional, el Club Bolívar fou el segon club del futbol bolivià que arribà a disputar una final d'una competició internacional. Fou a la Copa Sud-americana del 2004, on fou derrotat pel Boca Juniors.

## Estadis

L'estadi del Club Bolívar és el Libertador Simón Bolívar, tot i que sovint utilitza l'estadi Hernando Siles.

## Jugadors destacats

* Victor Agustin Ugarte
* Carlos Aragones
* Erwin Romero
* Juan Gregorio Gallo
* Carlos Lopez
* Jorge "Coqui" Hirano
* Fernando Salinas
* Miguel Angel Rimba
* Marco Etcheverry
* Julio César Baldivieso
* Carlos Borja
* Vladimir Soria
* Erwin Sanchez
* Marco Antonio Sandy

## Palmarès

* Campionat bolivià de futbol:
** 1950 (com a campió de La Paz), 1953 (com a campió de La Paz), 1956, 1966, 1968, 1976, 1978, 1982, 1983, 1985, 1987, 1988, 1991, 1992, 1994, 1996, 1997, 2002, 2004-A, 2005-AD, 2006-C, 2009-A, 2011-AD, 2013-C, 2014-A, 2015-C, 2017-A, 2017-C, 2019-A, 2022-A
* Campionat de La Paz de futbol:
** 1932, 1937, 1939, 1940, 1941, 1942, 1950, 1953, 1956, 1966, 1967, 1969, 1976
* Copa Liga:
** 1979
* Copa de la División Profesional:
** 2023
* Copa Aerosur:
** 2009, 2010

## Referències

* ↑ «Una Academia que provoca orgullo». FIFA.com. Arxivat de l'original el 2015-11-28. [Consulta: 20 març 2018].
* ↑ «Celestes aguardan decisión de la FIFA». Diario Pagina Siete. [Consulta: 21 setembre 2017].
* ↑ Vanauskas, Laura. An Encyclopedia of Football in Bolivia – 1914 to 1998. Heart Books – Belgium, 1999, p. 192.
* ↑ «Bolívar & the Strongest Stadium - Estadio Hernando Siles», 11-08-2014. Arxivat de l'original el January 10, 2022. [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Fundación». Página oficial del Club Bolívar. Arxivat de l'original el 2020-10-02. [Consulta: 25 maig 2017].
* ↑ «Presidente ayer, hoy y siempre». Diario La Razón. Arxivat de l'original el 2015-10-19. [Consulta: 21 setembre 2015].
* ↑ «Bolivia - list of champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* 1 2 «Bolivia - Cup Tournaments». rsssf. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* (castellà) Web oficial del club
# Yelle

Yelle, és una banda francesa de electrònica fundada pel cantant principal i homònim Yelle (Julie Budet) i GrandMarnier (Jean-François Perrier). Un tercer membre, Tepr (Tanguy Destable), es va unir a la banda abans de l'enregistrament del seu àlbum debut. Yelle i GrandMarnier van començar a treballar en la música junts l'any 2000. La banda va arribar a ser destacada quan va publicar una primera versió de la cançó "Je veux te voir" a MySpace el setembre de 2005, que més tard va arribar al cim. cinc a França. L'èxit de la cançó a MySpace va cridar l'atenció d'un segell discogràfic, que els va posar a treballar en el seu àlbum debut, Pop Up, que va ser llançat l'any 2007. el segon àlbum, Safari Disco Club, va ser llançat el 2011, el seu tercer, Complètement fou, el 2014, i el seu quart, L'Ère du Verseau el 2020.
També han tingut un seguiment important a l'estranger en països no francòfons. Van fer gires internacionals per donar suport a cadascun dels llançaments dels seus àlbums i han tocat al Coachella tres vegades.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Pop-Up - 2007
* Safari Disco Club - 2011
* Complètement Fou - 2014

### Senzills

* "Je Veux Te Voir" - 2006
* "À Cause Des Garçons" - 2007
* "Ce Jeu" - 2008
* "Qui Est Cette Fille?" - 2009
* "Cooler Couleur" - 2010
* "La Musique" - 2010
* "Safari Disco Club" - 2011
* "Que Veux Tu?" - 2011
* "Comme Un Enfant" - 2011
* L'amour Parfait - EP - 2013
* "Complètement Fou" - 2014
* "Ba$$in" - 2015
* "Moteur Action" - 2015
* "Ici & Maintenant" - 2016

## Referències

* ↑ «YELLE official website : History». [Consulta: 31 octubre 2024].
* ↑ «Flaunt Magazine | Music: Try My Banana Split», 04-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 31 octubre 2024].
# .travel

.travel és un domini de primer nivell patrocinat (sponsored TLD en anglès) d'Internet que forma part del sistema de dominis d'Internet. Fou aprovat per la ICANN el 8 d'abril de 2005 com a part d'un segon grup de nous TLD avaluats el 2004.

## Referències

* ↑ «[https://www.iana.org/reports/2005/travel-report-05aug2005.pdf IANA Report on the Delegation of the TRAVEL Top- Level Domain]» (PDF) (en anglès). Internet Corporation for Assigned Names and Numbers. [Consulta: 23 novembre 2024].
* ↑ «December 21, 2007 Deadline for Domain Name Registration Under Nations Priority Program Tralliance». Eturbonews.com. Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 1r desembre 2013].
Domini de primer nivell genèric :
Actuals :
Proposats :
Llista de dominis de primer nivell territorial :
Viccionari
# Zhang Lu (dinastia Han)

    En aquest nom xinès, el cognom és Zhang.
Zhang Lu (張魯, mort 216 dC) va ser un senyor de la guerra durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa. Va ser també el tercer líder dels Mestres celestials, un grup religiós taoista. Net de Zhang Ling, fundador de l'Escola de les cinc mesures d'arròs (Wudoumi dao), va heretar-ne el lideratge. Va establir un estat a Hanzhong, que ell havia nomenat Han'ning (漢寧), aplicant ensenyaments daoistes que combinaven disciplina moral i política. També va implementar graners comunitaris per ajudar la població. Zhang va resistir atacs regionals, però el 215 dC es va sotmetre a Cao Cao, que el va recompensar amb títols i honors. Posteriorment, els seus ensenyaments es van expandir pel nord de la Xina.

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes

## Referències

* ↑ Theobald, Ulrich. «Zhang Lu 張魯 (www.chinaknowledge.de)» (en anglès). [Consulta: 16 novembre 2024].
# Eunice de Souza

Eunice de Souza (Poona, 1940 - 29 de juliol de 2017) fou una poetessa, crítica literària i novel·lista contemporània índia en llengua anglesa. Entre els seus poemaris destaca Women in Dutch painting (1988).

## Biografia

Eunice de Souza va néixer i va créixer a Poona en el si d'una família catòlica de Goa. Es va graduar en literatura anglesa per la Universitat Marquette a Wisconsin, i té un doctorat de la Universitat de Bombai. Va ensenyar anglès al St. Xavier's College (Bombai), i va ser cap del departament fins a la seva jubilació. Es va involucrar en el conegut festival literari Ithaka, organitzat a la universitat. També ha treballat en teatre, com a actriu i directora. Va començar a escriure novel·les amb Dangerlok l'any 2001. També ha escrit quatre llibres per a infants. Intueix una conversió ancestral portuguesa en el poema de Souza Prabhu:
    No, I'm not going to
    delve deep down and discover
    I'm really de Souza Prabhu
    even if Prabhu was no fool
    and got the best of both worlds.
    (Catholic Brahmin!
    I can hear his fat chuckle still.)
A banda de la poesia i la ficció, Eunice de Souza ha editat nombroses antologies i col·leccions, i escriu una columna setmanal a Mumbai Mirror.

## Obres

Poesia
* Fix (1979)
* Women in Dutch Painting (1988)
* Ways of Belonging (1990)
* Selected and New Poems (1994)
Novel·les
* Dangerlok (Penguin, 2001)
* Dev & Simran: A Novel (Penguin, 2003)
Entrevistes
* Conversations with Indian Poets (OUP, 2001) ISBN 978-0-19-564782-2
Edicions
* Nine Indian Women Poets: An Anthology (OUP, 2001) ISBN 978-0-19-565847-7
* 101 Folktales From India (2004)
* Purdah: An Anthology (OUP, 2004) ISBN 0-19-566661-5
* Women's Voices: Selections from Nineteenth and Early Twentieth Century Indian Writing in English (OUP, 2004) ISBN 978-0-19-566785-1
* Early Indian Poetry in English: An Anthology 1829-1947 (OUP, 2005) ISBN 978-0-19-567724-9
* The Satthianadhan Family Album (Sahitya Akademi, 2005)

## Referències

* ↑ «Noted poet Eunice de Souza passes away in Mumbai» (en anglès). The Indian Express, 29-07-2017. [Consulta: 29 maig 2020].
* ↑ Eunice De Souza (Arlindo Correia's Home Page) Accessed: 20 January 2007.
* ↑ http://www.cs.rice.edu/~ssiyer/minstrels/index_poet_S.html#Souza Arxivat 2009-09-19 a Wayback Machine.
* ↑ Arvind K Mehrotra, ed.. The Oxford India Anthology of Twelve Modern Indian Poets. Oxford University Press, 1993. ISBN 0-19-562867-5.

## Enllaços externs

* Poemes comentats (anglès)
# Panthera crassidens

Panthera crassidens és una possible espècie de lleopard actualment extinta. Visqué a finals del Pliocè i principis del Plistocè a Àfrica. S'ha arguït que les poques restes fòssils conegudes no són una espècie autèntica, sinó que pertanyen a una altra espècie de pantera.

## Referències

* ↑ Turner, A «Panthera crassidens Broom, 1948. The cat that never was?». South African Journal of Science, 80, 5, 1984, pàg. 227–233.
# 548 aC

L'any 548 aC es un any del calendari gregorià. En l'Imperi Romà havia estat conegut com l'any 206 Ab urbe condita. La denominació de 548 aC per aquest any ha estat utilitzada des de principis de l'edat mitjana, quan es va establir l'era del calendari de l'Anno Domini per denominar els anys.

## Esdeveniments
### Europa - Antiga Grècia

* Diognetos de Crotona (Magna Grècia) guanya la cursa als Jocs Olímpics.
* El Temple d'Apol·lo de Delfos, Antiga Grècia s'incendia i els Alcmeònides el reconstrueixen.

### Àsia - Antiga Xina

* Els guàrdies del vescompte Cui Zhy disparen fletxes i maten el governant de l'estat de Qi, Zhuang II de Qi, quan aquest és descobert tenint relacions inadecuades amb la seva segona dona. Després de la seva mort, el germanastre de Zhuang el succeeix al tron i rep el nom de Duc Jing de Qi.

## Necrològiques

* El duc Zhuang II de Qi, governant de l'Estat de Qi quan va intentar tenir relacions inadequades amb la segona dona del vescompte Cui Zhu i fou mort degut a les fletxes que li van disparar els guàrdies d'aquest.

## Referències

* ↑ Smith, Andrew. «Eusebius: Chronicle (2) - translation».
* ↑ «Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, page 106 (V. 1)». Arxivat de l'original el 2013-10-13. [Consulta: 24 agost 2013].
* 1 2 Sima Qian. «zh:齐太公世家» (en chinese). Records of the Grand Historian. Guoxue.com. [Consulta: 14 maig 2012].
* 1 2 Han Zhaoqi (韩兆琦). «House of Duke Tai of Qi». A: Shiji (史记) (en chinese). Beijing: Zhonghua Book Company, 2010, p. 2565–2573. ISBN 978-7-101-07272-3.
# 555 aC

L'any 555 aC es un any del calendari gregorià. En l'Imperi Romà havia estat conegut com l'any 199 Ab urbe condita. La denominació de 555 aC per aquest any ha estat utilitzada des de principis de l'edat mitjana, quan es va establir l'era del calendari de l'Anno Domini per denominar els anys.

## Esdeveniments
### Proper orient

* 9 de setembre: Els assiris envaeixen Israel.

## Necrològiques

* Estesícor, poeta líric de l'antiga Grècia nadiu de Metaurum, Magna Grècia mor a Katane (actual Catània).

## Referències

* ↑ «sep 9, 555 BC - Los Asirios invaden a Israel (Timeline)». [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ Charles Segal, "Archaic Choral Lyric" in The Cambridge History of Classical Literature: Greek Literature, P. Easterling and B. Knox (eds.), Cambridge University Press (1985), page 186
* ↑ «Stesichorus». A: Encyclopædia Britannica.
* ↑ «Writers History - Stesichorus». writershistory.com. Arxivat de l'original el 2014-07-14.
* ↑ «Ooops! I can't find the page you're looking for». calabria.nu. Arxivat de l'original el 2011-08-10. [Consulta: 13 setembre 2012].
* ↑ Grimaldi, William M. A.. Aristotle, Rhetoric II. Fordham Univ Press, 1988. ISBN 9780823210497.
# Ciudad del Plata

La Ciudad del Plata (abans coneguda com a Rincón de la Bolsa, i formada per Delta del Tigre y Villas – Monte Grande i Villa María) és una ciutat de l'Uruguai ubicada al departament de San José, entre el Riu de la Plata (del qual pren el seu nom), el riu Santa Lucía i la Villa Olímpica.
D'acord amb les dades del cens de 2004, tenia una població aproximada de 26.582 habitants, el que la converteix en la segona ciutat més gran i poblada del departament, després de San José de Mayo.
La ciutat va ser fundada oficialment el 26 d'octubre de 2006, com a resultat de la unió d'alguns pobles i petits nuclis de població. L'extrem oriental serveix de continuació a la zona metropolitana de Montevideo, capital del país.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades

## Enllaços externs

* Ciudad del Plata - Lloc web oficial