OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Or, amor i sang

Or, amor i sang (títol original en anglès Virginia City) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Michael Curtiz, estrenada el 1940 i doblada al català. Basada en un guió de Robert Buckner, la pel·lícula tracta d'un oficial que s'escapa d'una presó confederada i marxa a Virginia City des d'on el seu anterior comandant de presó està planejant enviar cinc milions de dòlars en or a Virginia per salvar la Confederació. La pel·lícula es va estrenar en la ciutat homònima Virginia City (Nevada).

## Argument

Durant la Guerra Civil estatunidenca, un oficial de la Unió, el capità Kerry Bradford (Errol Flynn), s'escapa d'una presó de la Confederació i es dirigeix a Virgínia City, a Nevada. Una vegada allà, Kerry s'assabenta que l'antic comandant de la presó, el capità Vance Irby (Randolph Scott), té intenció d'enviar un carregament d'or per valor de 5 milions de dòlars per ajudar els confederats.

## Repartiment

* Errol Flynn: capità Kerry Bradford
* Miriam Hopkins: Julia Hayne
* Randolph Scott: capità Vance Irby
* Humphrey Bogart: John Murrell
* Frank McHugh: Mr. Upjohn
* Alan Hale: Olaf 'Moose' Swenson
* Guinn 'Big Boy' Williams: 'Murblehead'
* John Litel: Marshall
* Douglass Dumbrille: Major Drewery
* Moroni Olsen: Cameron
* Russell Hicks: Armistead
* Dickie Jones: Cobby
* Frank Wilcox: Soldat de la Unió
* Russell Simpson: Gaylord
* Victor Killian: Abraham Lincoln
* Charles Middleton: Jefferson Davis
I, entre els actors que no surten als crèdits:
* Ward Salt: Sergent confederat
* George Reeves: Telegrafista
* Charles Halton: Ralston
* George Regas: Membre mestís del grup de Murrell

## Referències

* ↑ Or, amor i sang
* ↑ «Virginia City». The New York Times.
# Soldat universal

Soldat universal (títol original: Universal Soldier) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Roland Emmerich, estrenada l'any 1992. Ha estat doblada al català.

## Argument

El 1969, durant la guerra del Vietnam, dos soldats americans, Luc Deveraux i Andrew Scott, es maten després que el segon ha massacrat civils vietnamites. Prop de vint-i-cinc anys més tard, esdevenen, com altres soldats morts, UNIT-SOL: es tracta de cadàvers de soldats tornats a la vida, que es mostren dues vegades més resistents i més forts que ningú i no senten cap sentiment. Veronica, una periodista, decideix investigar sobre aquests soldats. Havent-se sentit amenaçats, el coronel Perry i els científics del projecte demanen als UNIT-SOL de eliminar-la però un d'ells, que resulta ser Deveraux, sembla encara sentir coses i decideix de defensar-la. Amb l'ajuda de Veronica, vol igualment conèixer el seu passat; pel que fa a Scott, perd la raó, mata els membres del projecte i decideix acorralar-los sol.

## Repartiment

* Jean-Claude Van Damme: Luc Deveraux
* Dolph Lundgren: Andrew Scott
* Ally Walker: Marie Vincent): Veronica
* Ed O'Ross: Coronel Perry
* Jerry Orbach: Metge Gregor
* Leon Rippy: Woodward
* Wells Tico: Garth
* Kristopher Van Varenberg: Luc Deveraux, de jove (no surt als crèdits)
* Ving Rhames: Soldat UniSol (no surt als crèdits)

## Producció

El film havia de ser dirigit per Andrew Davis. És reemplaçat (després d'un any de preparació) per Roland Emmerich que va tornar a escriure totalment el guió -massa costós- titulat Crystal Knights, amb Dean Devlin
El rodatge va tenir lloc del 12 d'agost al 30 d'octubre de 1991 a Arizona: Ashfork, Chloride, Cottonwood, Kingman, Sedona, Prescott i Clarkdale
Abans de ser rodades continuacions amb Jean-Claude Van Damme, han estrenat directament en vídeo i simultàniament 1998 dos telefilms (pilots d'una potencial seria televisada), Universal Soldier 2: Germans d'armes i Universal Soldier 3: Ultime venjança amb els actors Matt Battaglia i Jeff Wincott reprenent els papers de Luc Deveraux i Andrew Scott.
Universal Soldier és l'única franquícia per la qual Jean-Claude Van Damme va acceptar fer diverses vegades el seu paper. Abans, havia rebutjat les continuacions de Bloodsport, Kickboxer i Street Fighter.
A El missatger del futur de Kevin Costner, són projectades imatges del Sergent Andrew Scott (Dolph Lundgren) sobre la pantalla geganta a l'aire. Els militars descontents amb la programació tiren pedres al projeccionista per canviar de film.
Jean-Claude Van Damme va simular una falsa lluita amb Dolph Lundgren per la promoció del film en el festival de Canes 1992 durant la pujada dels graons que precedeix la projecció del film The Player de Robert Altman. El belga ha tingut la idea en la limusina que el portava als graons. El seu acòlit no va ser posat al corrent fins després de la lluita.

## Referències

* ↑ «Soldat universal». esadir.cat.
* ↑ «Universal Soldier». The New York Times.
* ↑ Universal Soldier, critique, anecdotes et chronique Blu-Ray sur DeVilDead
* 1 2 Secrets de tournage - Allociné
* ↑ (anglès) Universal Soldier - Box Office Mojo
# Totens

Totens (francès Toutens) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Tres en raya

Tres en raya és una pel·lícula espanyola del gènere comèdia dirigida per l'alacantí Francisco Romá Olcina el 1979, que ha constituït fins ara el seu únic llargmetratge. Definida pel seu director com a "tragicomèdia en to menor" que intenta donar una visió dels problemes de la joventut durant la transició espanyola (amor. amistat, feina) La seva estrena, però, fou un fracàs, arran del qual el director decidí no fer més cinema.

## Sinopsi

Tres joves sense treball i sense diners passen un mes junts en el pis de Carlos, un d'ells, aferrant-se als altres com a única solució. Abans que el mes s'acabi s'adonen que l'amor i l'amistat no té per què ser dos conceptes incompatibles.

## Repartiment

* Pep Munné
* Mireia Ros
* Iñaki Miramón
* Héctor Alterio
* Irene Gutiérrez Caba

## Premis

35a edició de les Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics
| Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| Millor guió | Francisco Romá Olcina | Guanyador |

## Referències

* ↑ Francisco Romá: "«Tres en raya» es una tragicomedia en tono menor", El País, 25 d'abril de 1979
* ↑ Tres en raya a abc.es
* ↑ «Premios del Círculo de Escritores Cinematográficos». El País, 02-02-1980 [Consulta: 27 gener 2019].
# Cleonia

Cleonia és un gènere amb dos espècies d'angiospermes que pertany a la família de les lamiàcies.
# Procapra

Procapra és un gènere que inclou tres espècies de gaseles autòctones de les estepes i deserts de l'Àsia central.

## Taxonomia

* Gasela de Mongòlia (Pallas, 1777)
* Gasela tibetana Hodgson, 1846
* Gasela de Przewalski (Büchner, 1891)

## Referències

* ↑ Sorokin, P. A. et al «Genetic Diversity of the Mongolian Gazelle Procapra guttorosa Pallas, 1777» (PDF) (en anglès). Russian Journal of Genetics, 41, 10, 2005, pàg. 1.101–1.105.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Eudorcas

Eudorcas és un gènere d'antílops. Les espècies d'aquest gènere sovint són anomenades «gaseles». Originalment se'l considerà un subgènere dins del gènere Gazella, però recentment se l'ha elevat a la categoria de gènere. N'hi ha quatre espècies, una de les quals està extinta:
* Gasela de front blanc, E. albonotata
* Gasela de front vermell, E. rufifrons
* Gasela vermella, E. rufina (extinta)
* Gasela de Thomson, E. thomsonii
* Gasela de Heuglin, E. tilonura

## Referències

* ↑ Dewey, Amy Auman; Rachael Fye; Tanya. «Eudorcas thomsonii (Thomson's gazelle)» (en anglès). [Consulta: 31 octubre 2021].
* ↑ «ADW: Eudorcas: CLASSIFICATION». [Consulta: 31 octubre 2021].
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Eurídice

«Eurídice» té aquests significats:
* Eurídice (mitologia), nimfa de Tràcia
* Eurídice, Una de les dànides
* Eurídice, Una de les nereides
* Eurídice (filla d'Adrast), esposa d'Ilos i mare del rei Laomedont
* Eurídice (filla de Lacedèmon)
* Eurídice, filla de Climen i esposa de Nèstor
* Eurídice (esposa de Licurg) i mare d'Arquemor i Ofeltes
* Eurídice (muller de Creont)
* Eurídice, dona d'Enees, mare d'Ascani i Ètia
* Eurídice, filla de Pèlops, esposa d'Electró I mare d'Alcmena
* Eurídice, esposa de Neleu, mare de Trasimedes
* Eurídice (filla d'Amfiarau) i Erífila
* Eurídice I de Macedònia, esposa del rei Amintes II de Macedònia, mare del rei Filip II de Macedònia
* Eurídice II de Macedònia, esposa de Filip II de Macedònia
* Eurídice III de Macedònia, esposa de Filip III Arrideu
* Eurídice IV de Macedònia, filla de Lisímac rei de Tràcia i esposa d'Antípater I de Macedònia
* Cleòpatra Eurídice o Cleòpatra de Macedònia, esposa de Filip II de Macedònia coneguda generalment només com Cleòpatra
* Eurídice d'Atenes, dama atenenca esposa d'Ofel·les de Cirene i de Demetri Poliorcetes
* Eurídice (filla d'Antípater), esposa de Ptolemeu I Sòter
* Eurídice d'Egipte Arsínoe III, germana i esposa de Ptolemeu IV Filopàtor anomenada Eurídice per Justi, però en realitat es deia Arsinoe (III).
* Obres:
** Orfeu i Eurídice (òpera), òpera de Christoph Willibald Gluck
** Eurídice (Peri), òpera de Jacopo Peri
# Oxyaena

Oxyaena és un gènere de mamífers extints que visqueren durant l'Eocè a Nord-amèrica i possiblement a Europa. Amb un aspecte vagament similar a un gat gros pel seu cos robust i cames curtes, Oxyaena era un dels depredadors més difosos de la seva època. Vivia a les planúries i boscos de Nord-amèrica, caçant animals petits com l'hiracoteri. La llargada d'aquest animal era d'aproximadament un metre sense comptar-ne la cua. El crani era curt i compacte i tenia la dentadura típica dels animals carnívors, amb ullals afilats i molars tallants. Com que les potes no eren les d'un corredor particularment eficient, es creu que aquest animal parava emboscades a les seves preses. Tot i ser més aviat similar als carnívors d'avui en dia, Oxyaena formava part d'un grup d'animals coneguts com a creodonts, que molts paleontòlegs consideren avantpassats o grups germans dels carnívors autèntics.
Es coneixen moltes espècies d'Oxyaena, la més coneguda de les quals és O. lupina, de l'Eocè inferior dels Estats Units. Les espècies del Paleocè més primitives que Oxyaena sovint són classificades al gènere Dipsalidictis, però alguns estudiosos consideren que ambdós gèneres són idèntics.

## Referències

* ↑ Entrada «Oxyaena» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 10 setembre 2023].
# Curtia

Curtia és un gènere de plantes amb flor de la família de les Gentianaceae que comprèn 14 espècies. Va ser descrit científicament per primer cop per Adelbert von Chamisso i Diederich Franz Leonhard von Schlechtendal a Linnaea 1:209, t.4 (1826). Rep el seu nom en homenatge al botànic alemany Curt Sprengel.

## Enllaços externs

* Llista d'espècies i autoritats taxonòmiques (alemany)
* Llista d'espècies i autoritats taxonòmiques (anglès)
# Urotrichus

Urotrichus és un gènere de mamífers de la família dels tàlpids. L'única espècie vivent del gènere, el talp musaranya gros japonès, és endèmic del Japó, però també conté dues espècies prehistòriques que visqueren a Eslovàquia i Alemanya (U. dolichochir) i Àustria (U. giganteus) durant el Miocè.

## Referències

* ↑ M. Sabol i P. Holec. 2002. Temporal and spatial distribution of Miocene mammals in the western Carpatians (Slovakia). Geologica Carpathica 53(4):269-279
* ↑ Entrada «Urotrichus» de la Paleobiology Database (anglès)
Espècies vivents de la família dels tàlpids :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Laurasiatheria · Ordre Eulipotifles :
Subfamília Scalopinae :
Subfamília Talpinae :
Subfamília Uropsilinae :
Categoria :
# Pediococcus

Pediococcus és un gènere de bacteris de l'àcid làctic Gram-positius de la família dels Lactobacillaceae. Normalment es presenten en parells o tètrades, sent els únics bacteri de l'àcid làctic amb forma de coc que es divideixen al llarg de dos plans de simetria. Són bacteris purament homofermentatius, normalment considerats contaminants de la cervesa i vi encara que en algunes cerveses com la de tipus Lambic és desitjable la seva presència. Certs Pediococcus produeixen diacetil, que proporciona una aroma de mantega o butterscotch a alguns vins (com ara el Chardonnay) i uns quants tipus de cervesa. Les espècies de Pediococcus sovint s'utilitzen en el procés de conservació del farratge anomenat ensitjat.

## Processament alimentari

Pediococcus, juntament amb altres gèneres bacteris de l'àcid làctic com ara Leuconostoc i Lactobacillus, s'utilitzen en la fermentació del cabdell per a l'elaboració de xucrut. Durant aquest procés, els sucres de les cols fresques es transformen en àcids làctics que li donen un sabor agre i permeten que es conservin en bones condicions.
# Platygonus

Platygonus és un gènere extint de pècari herbívor de la família dels pècaris (Tayassuidae), que fou endèmic de Nord-amèrica des del Miocè fins al Plistocè (fa 10.300.000-11.000 anys).
Platygonus era un animal gregari i, com els pècaris moderns, possiblement es movia en ramats. S'estenia des del sud del Canadà fins a Mèxic i de Califòrnia a Pennsilvània.

## Referències

* 1 2 Entrada «Platygonus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Evadne (filla d'Estrímon)

Evadne (en grec antic: Εὐάδνη) va ser, segons la mitologia grega, una filla del déu-riu Estrímon i de la nereida Neera.
Es va casar amb Argos, fill de Zeus, i va ser la mare de quatre fills: Ecbas, Piras, Epidaure i Crias, segons Apol·lodor.Gai Juli Higí la fa mare d'Epidaure.

## Referències

* ↑ Apol·lodor, Biblioteca, II 1, 2
* ↑ Gai Juli Higí. Faules, 145
# Klaus Arp

Klaus Michael Arp (Soltau (Baixa Saxònia), 2 d'abril, 1950 - Ludwigshafen (Renània-Palatinat), 4 de gener, 2016), va ser un director i compositor alemany.

## Carrera

Arp, que va créixer en una família de pastors a Ratzeburg, Plön i després a la zona d'Hamburg, va estudiar piano, composició i direcció a la Universitat de Música i Teatre d'Hamburg des de 1968. Durant els seus anys d'estudiant també va dirigir un combo de jazz i un conjunt de música mínima.
Del 1975 al 1981 va ser assistent i pianista solista per a actuacions de ballet a l'Òpera Estatal d'Hamburg, on també va adquirir les seves primeres experiències com a director. Des de 1981 va ser primer director del Teatre de la Ciutat de Coblenza i la "Rheinische Philharmonie". De 1987 a 1995 va ser director en cap de la "Kaiserslautern Radio Orchestra of Südwestfunk". Com a director convidat ha actuat internacionalment, entre altres coses. Va treballar a Itàlia, França i Taiwan i ha estat convidat habitual de l'Orquestra Simfònica de Ràdio HRT Zagreb des de 1990. Des de 1995 va dirigir representacions d'òpera amb l'"Opera Company of Philadelphia" i també va dirigir regularment concerts de Cap d'Any als EUA i Canadà.
De 1992 a 2011, Arp va ser director artístic de la Fundació Villa Musica i, des de 1993, professor de direcció d'orquestra i director de l'orquestra universitària de la Universitat de Música i Arts Escèniques de Mannheim. Del 2002 al 2016 va dirigir el "Beethovenchor Ludwigshafen". L'any 1988 es va estrenar la seva òpera Odysseus auf Ogygia, obra per encàrrec del 200è aniversari del Teatre de la Ciutat de Coblenza. L'any 2000 va dirigir l'estrena del seu Concertino per a violí i orquestra a Ekaterinburg amb Mikhail Zinman com a solista; L'any 2002 es va estrenar a Moscou la seva Quintessència per a oboè/corn anglès, clarinet/clarinet baix, violí, viola i contrabaix. La seva òpera de cambra Friendly Fire, encarregada per l'Òpera Neukölln de Berlín i estrenada el 2004, va cridar gran atenció.
Arp estava casat amb la regidora de vestuari i escenògrafa Ingeborg Bernerth.

## Referències

* ↑ SWR trauert um Klaus Arp Ehemaliger Chefdirigent des SWF Rundfunkorchesters gestorben. Pressemitteilung des Südwestrundfunks, 5. Januar 2016.
* ↑ Hinter jeder Skizze steckt eine Geschichte. Artikel vom 14. November 2015 im Mannheimer Morgen, abgerufen am 21. Februar 2016.

## Fonts

* Universitat de Música de Mannheim – Klaus Michael Arp
* Classes magistrals de música – Klaus Arp
* Acadèmia Branimir Slokar – Klaus Arp
* Orquestra Simfònica de Vancouver - Klaus Arp
# La guineu. El rastre del passat

La guineu. El rastre del passat (títol original en alemany, Die Füchsin: Spur in die Vergangenheit) és un telefilm alemany del 2018 dirigit per Sabine Derflinger. És la tercera entrega de la sèrie de pel·lícules de ficció criminal d'ARD La guineu amb Lina Wendel i Karim Chérif en els papers principals. S'ha doblat i subtitulat al català per a TV3, que va estrenar-la el 17 de novembre de 2024.

## Sinopsi

Els detectius Anne Fuchs i Youssef El-Kilali investiguen l'assassinat d'Astrid Altmann, activista contra l'especulació urbanística a la vila carbonera d'Ekenbach, prop de la frontera amb Bèlgica, Luxemburg i els Països Baixos, i del seu gendre Carsten Mehring, propietari d'un abocador de residus. Bettina Mischinger, gran inversora immobiliària, compra el silenci de l'alcalde René Röpers per poder acaparar terrenys dels veïns d'Ekenbach, on vol construir un immens outlet-center. L'aclariment dels fets gairebé costarà la vida dels dos detectius privats.

## Repartiment

* Lina Wendel: Anne Marie Fuchs
* Karim Chérif: Youssef El Kilali
* Jasmin Schwiers: Simone Papst
* Robert Dölle: Ralf Eisner
* Florian Bartholomäi: Florian Boehm
* Torsten Michaelis: Olaf Ruhleben
* Sara Fazilat: Saida

## Producció

El rodatge va tenir lloc del 12 d'octubre al 14 de novembre de 2017 a Colònia i a Düsseldorf i els seus voltants.
La primera emissió el 17 de maig de 2018 a Erste va assolir els 4,36 milions d'espectadors i una quota d'audiència del 15,3 %.

## Referències

* ↑ «Die Füchsin - Spur in die Vergangenheit» (en alemany). Crew united.
* ↑ «Die Füchsin – Spur in die Vergangenheit – Kritik zum Film bei Tittelbach.tv». [Consulta: 9 novembre 2024].
# Joseph Vendryes

Joseph Vendryes (París,1875-1960), va ser un lingüista i celtista francès.
Alumne d'Antoine Meillet, Joseph Vendryes va ensenyar a l'École Pratique des Hautes Etudes, on ocupà la càtedra de llengües i literatures cèltiques. Ensenyà lingüística a la Facultat de Lletres de la Universitat de París a partir de 1907. A partir de 1920 fou professor de l'Escola Normal Superior(1920-1936). Degà de la Facultat de Lletres de París des del gener de 1938 novembre de 1944. Degut a la seva actitud contrària al col·laboracionisme envers els ocupants va ser arrestat i, finalment, rellevat pel govern de Vichy.
Vendryes va desenvolupar les nocions de lingüística idiosincrònica i d'idiolecte. Per a ell, es tracta de l'estudi d'un sistema de signes, diferent segons els grups socials però propi de cada un d'ells en concret. Tenint en compte l'estudi dels sistemes lingüístics dels grups de parlants, la lingüística s'orienta una mica més a les pràctiques lingüístiques, mantenint la idea que la llengua com a sistema s'imposa a tots com a patrimoni cultural i modificable.
Com a celtòleg, va publicar entre d'altres una "Gramàtica del vell irlandès" i un "Lèxic etimològic del vell irlandès" que no va poder acabar. També estava interessat en la religió celta, a la qual va dedicar algunes obres. Joseph Vendryes va ser codirector de la "Revue Celtique" amb Émile Ernault i Marie-Louise Sjoestedt quan estava dirigida per Joseph Loth. Després de la mort d'aquest últim l'1 d'abril de 1934, Vendryes va fundar la revista "Études Celtiques". Va ser membre de l'Acadèmia de les inscripcions i llengües antigues. Part de la seva biblioteca, llegada a la Biblioteca de Lingüística de la Universitat de París, es troba actualment a la Biblioteca de les Ciències Socials de Paris Descartes-CNRS.

## Publicacions

* La religion des Celtes, Coop Breizh, Spezet, 1997. ISBN 978-2-909924-91-5
* Le Langage, introduction linguistique à l'histoire, Albin Michel. ISBN 978-2-226-04744-1
* Traité de grammaire comparée des langues classiques, Honoré Champion. ISBN 978-2-85203-059-6
* Lexique étymologique de l'irlandais ancien, CNRS éditions.

## Referències

* ↑ «Joseph Vendryes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Georgina Ebrí i Rodríguez

Georgina Ebrí i Rodríguez (Tortosa, 1986) és una diplomada en infermeria per la Universitat Rovira i Virgili (URV) (2007) i diputada al Parlament de Catalunya (13a legislatura) pel Partit dels Socialistes de Catalunya.
Té postgraus en infermeria de salut mental per la Universitat Autònoma de Barcelona (2008), en intervencions psicosocials d'infermeria (2009), i en infermeria quirúrgica per la URV (2010). Grau en fisioteràpia per la Universitat de Girona (2014). Màster internacional en educació i teràpia psicomotriu per la URV (2016). Ha treballat d'infermera de salut mental a la Unitat Polivalent Terres de l'Ebre de la Fundació Pere Mata des del 2007. Regidora de l'Ajuntament de Roquetes des del 2019. Membre de l'executiva de la Federació de les Terres de l'Ebre del PSC com a secretària de Polítiques Socials i Igualtat i secretària de Polítiques Feministes.

## Referències

* ↑ Catalunya, Parlament de. «Fitxa del diputat/ada». [Consulta: 26 març 2024].