OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nicolau Mir Rosselló

Nicolau Mir Rosselló (Palma, 10 de maig de 2000) és un gimnasta mallorquí. Obtingué la medalla d'or per equips als Jocs Mediterranis 2018. Als europeus de Berlín de 2018, va acabar sisè en la modalitat de grup.

## Referències

* ↑ «COMITÉ OLÍMPICO ESPAÑOL». [Consulta: 12 agost 2018].
* ↑ «Oro del equipo masculino de gimnasia y bronce del femenino». Mundo Deportivo.
* ↑ «Gimnasia: España, 6ª en la final europea por equipos masculinos». Mundo Deportivo.

## Enllaços externs

* https://ib3.org/la-darrera-perla-de-la-factoria-xelska-es-nicolau-mir.html%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Albert Arnheiter

Albert Stephan Arnheiter (Ludwigshafen, Renània-Palatinat, 20 de juliol de 1890 – Casalpusterlengo, Lodi, Itàlia, 26 d'abril de 1945) va ser un remer alemany que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on guanyà la medalla d'or en la competició del quatre amb timoner del programa de rem, formant equip amb Hermann Wilker, Rudolf Fickeisen, Otto Fickeisen i Karl Leister.
Va morir al front de guerra d'Itàlia durant els darrers dies de la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ «Albert Arnheiter Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 22 d'agost 2011. [Consulta: 15 febrer 2017].
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 27 de febrer 2017. [Consulta: 15 febrer 2017].
# Yankee (pel·lícula)

Yankee és una pel·lícula italiana del 1966 dirigida per Tinto Brass del gènere spaghetti western, protagonitzada per Philippe Leroy, Adolfo Celi, Mirella Martin i Tomás Torres. Es tracta del primer intent del cineasta Tinto Brass, reconegut principalment per ser un dels més prestigiosos directors del cinema eròtic, en incursionar en el gènere del western.

## Sinopsi

Un cap criminal local conegut com el Gran Concho domina amb la seva colla des d'una església abandonada fins a un extens territori. Interessat en una quantiosa recompensa, un caçarecompenses conegut com el Yankee decideix anar en la seva cerca.

## Repartiment

* Philippe Leroy - Yankee
* Adolfo Celi - Grande Concho
* Mirella Martin - Rosita
* Tomás Torres - Luiz
* Francisco Sanz - Consalvo
* Franco De Rosa - Angelface
* Víctor Israel - Comissari
* Pasquale Basile - Denti d'oro
* Jacques Herlin - Filòsof
* Giorgio Bret Schneider - Pittore
* Antonio Basile - Tatuato
* Renzo Pevarello - Portuguès
* César Ojinaga - Diputat
* Valentino Macchi - García
* Tomas Milton - Tom
* Jose Halufi - Perro

## Rodatge

Exteriors rodats a Chalamera, en diverses imatges apareix l'ermita de la població.

## Referències

* ↑ «Yankee». spaghetti-western.net. [Consulta: 23 abril 2014].
* ↑ Yankee Fitxa a Filmaffinity. Consultat el 29 de juliol de 2018.
* ↑ Yankee a 800spaghettiwesterns

## Enllaços externs

* Yankee a Dailymotion
* Tinto Brass en una entrevista a YouTube
* Comentari d'Antonio Bruschini a YouTube
# Gargi Bhattacharyya

Gargi Bhattacharyya (12 de juny de 1964) és una sociòloga anglesa i professora a la Universitat de les Arts de Londres. La seva recerca s'ha centrat en les injustícies i desigualtats sistèmiques, així com en els processos d'imaginació i col·laboració que permetin fer-hi front. Mike Savage l'ha considerada «un dels principals acadèmics sobre raça», responsable d'escriure «el que és probablement el llibre més important sobre el capitalisme racial».
Els pares de Bhattacharyya van néixer a Bengala I la seva germana petita és la dramaturga Sonali Bhattacharyya.

## Referències

* 1 2 Anna Fazackerley «'Despicable in a pandemic': fury as UK universities plan job cuts'». , 22-01-2021.
* ↑ Malia Bouattia «Pandemic redundancies speak volumes about the real state of progress for women of colour». , 13-11-2020.
* ↑ França, João. «El racisme és una força estructuradora que ens fa explotables pel capital». Directa, 04-11-2024. [Consulta: 2 desembre 2024].
* ↑ Chris Arnot «The play's the thing to heal community». , 11-02-2009.
# Tossau de Mar

El Tossau de Mar, també conegut com a Tuc de l'Estany de Mar, és un pic de 2.739 metres d'altitud, situat a la carena que separa el Circ de Tòrt del Lac de Mar, al terme municipal de Naut Aran, a la Vall d'Aran. Des del seu cim es gaudeix d'unes excel·lents vistes del pic de Besiberri Nord, del Circ de Tòrt, el Lac de Mar, la Sèrra de Rius i la Vall de Rius.
Està inclòs a la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici, així com al Repte dels 100 cims de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya (FEEC).
Fins i tot als mesos d'estiu és visitat per pocs aficionats a causa de la dificultat d'assolir el cim, que implica passos d'escalada de fins a segon grau força aeris. En condicions hivernals es pot fer amb esquis des del refugi de la Restanca, però a la cresta cimera cal utilitzar grampons i piolet. El pic està en la zona d'influència de dos refugis (el de Conangles, a l'Alta Ribagorça, i el de la Restanca, al Circ de Restanca), amb tots els serveis que hi faciliten l'estada.
El desembre de 2002 es van inventariar les vies d'escalada del Parc, i el Tossau de Mar en té inventariades unes 6 d'escalada clàssica, desequipades, i a l'últim tram presenten alguna dificultat. L'any 2004 es va produir un accident mortal quan un escalador hi ascendia.

## Referències

* ↑ Jolís, Agustí; Simó, Maria Antònia. Pallars-Aran (en castellà). Barcelona: Editorial Montblanc, 1971, pàgina 126.
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 21 octubre 2019].
* ↑ «Itinerari 14: Tossau de Mar». Centre de Lauegi d'Aran, Conselh Generau d'Aran.
* ↑ «Routes in Tossau de Mar» (HTML) (en anglès). The Crag. [Consulta: 21 octubre 2019].
* ↑ «Inventario de vías de escalada del Parque Nacional de Aigüestortes i Estany de Sant Maurici» (pdf) (en castellà) pàgina 13, 01-12-2002. Arxivat de l'original el 2019-10-21. [Consulta: 21 octubre 2019].
* ↑ «Troben el cos sense vida d'un escalador al pic del Tossau del Mar, a Naut Aran» (HTML). Corporació Catalana de Mitjans de Comunicació, 08-06-2004. [Consulta: 21 octubre 2019].

## Bibliografia

* Val d'Aran mapa excursionista,Escala 1:40.000. Editorial Alpina, 2005 [Consulta: 6 gener 2022].
# Roger Lion

Roger Lion nascut Roger Juda (Troyes, 27 de setembre de 1882 — 7è districte de París, 27 de novembre de 1934) va ser un director de cinema francès que va treballar a Portugal entre 1922 i 1924, contractat per la productora Fortuna Films. Va estar actiu des del 1917, quan va fundar la Société des Auteurs de Films al 1933.
També va ser poeta, guionista i productor. Va conèixer alguns dels millors artistes de l’època y va treballar amb els francesos Georges Pallu i Maurice Mariaud, a l’italià Rino Lupo, pel llançamen del cinema a Portugal. Era casat amb l’actriu Gil Clary.

## Filmografia

* 1912 : L'Agence Cacahouète
* 1914 : La Petite Bretonne
* 1915 : À qui la femme?
* 1916 : Sacré Joseph
* 1916 : L'Enlèvement de Vénus
* 1916 : Dranem amoureux de Cléopâtre
* 1916 : Français!... N'oubliez jamais!
* 1916 : Erreur judiciaire
* 1916 : Les Deux Gifles
* 1917 : Quand Madelon
* 1917 : Ma femme est folle
* 1917 : Le Prince Plouf
* 1918 : Pour faire plaisir
* 1918 : La Flamme cachée
* 1919 : Dagobert le fils à son père
* 1921 : L'Éternel féminin
* 1923 : A Sereia de Pedra
* 1923 : Os Olhos da Alma
* 1924 : La Fontaine des amours
* 1924 : Aventuras de Agapito
* 1924 : J'ai tué
* 1925 : La Clé de voûte
* 1926 : Jim la Houlette, roi des voleurs
* 1926 : Les Fiançailles rouges
* 1927 : Le Chasseur de chez Maxim's
* 1928 : La Venenosa
* 1929 : Un soir au cocktail's bar (migmetratge)
* 1929 : L'Appel de la chair
* 1929 : Amour de louve
* 1930 : Messaoud Habib
* 1930 : Marius à Paris
* 1930 : La Raïs
* 1930 : La place est bonne! (moyen métrage)
* 1930 : La Fille de Roland
* 1930 : Grégor et ses Grégoriens (curtmetratge)
* 1930 : Eau, gaz et amour à tous les étages (curtmetratge)
* 1930 : La nuit est à nous
* 1931 : Y'en a pas deux comme Angélique
* 1931 : Le Lit conjugal (curtmetratge)
* 1931 : Allô... Allô... (moyen métrage)
* 1932 : Ghanili Dour (curtmetratge)
* 1932 : Bouillabaisse (curtmetratge)
* 1932 : Direct au cœur
* 1933 : Le Coucher de la mariée
* 1933 : Trois Balles dans la peau

## Referències

* ↑ Roger Lion a cinept.pt
* ↑ Roger Lion a notrecinema.com
* ↑ Roger Lion a cinema-français

## Enllaços externs

* La Venenosa a YouTube
# Teologia del poble

La teologia del poble és un corrent teològic nascut en l'Argentina després del Concili Vaticà II i la Conferència de Medellín (Colòmbia, 1968) com a branca autònoma de la teologia de l'alliberament que, segons diversos autors, ha influït fortament en el pensament del papa Francesc. Entre els principals teòlegs de teologia del poble es destaquen Lucio Gera, Rafael Tello, Justino O'Farrel, Juan Carlos Scannone i Carlos María Galli
La teologia del poble pren la crucial "opció preferencial pels pobres" de la teologia de l'alliberament, però es diferencia d'aquesta per no centrar-se en la "lluita de classes", sinó les nocions de "poble" i "antipoble" i les particularitats que prenen les lluites populars i la cultura en l'Amèrica Llatina. La teologia del poble sosté que a partir de la globalització i l'aprofundiment dels processos d'exclusió, l'"opció preferencial pels pobres" deu expressar-se com a "opció preferencial pels exclosos".
El teòleg jesuïta Juan Carlos Scannone, fundador de la filosofia de l'alliberament i de la teologia del poble, ha dit que el papa Francesc ha pres d'aquesta última la seva noció de "poble" com a "figura polièdrica" en la qual cada cultura té alguna cosa que aportar a la humanitat i on es respecten les diferències.

## Vegeu també

* Teologia de l'alliberament
* Filosofia de l'alliberament
* Teoria de la dependència

## Referències

* ↑ Scannone, Juan Carlos «[http://www.razonyfe.org/archivo/doc_view/270-el-papa-francisco-y-la-teologia-del-pueblo?tmpl=component&format=raw El papa Francisco y la teología del pueblo]». Razon y fe, 271, 1395, 2014, pàg. 31-50. ISSN: 0034-0235.
* ↑ Di Marco, Laura. «Curas villeros: predicadores de la Teología del Pueblo». La Nación, 09-05-2010. Arxivat de l'original el 2013-03-18. [Consulta: 18 març 2015].
* ↑ «La ideología afín a la ideología de la liberación de Jorge Bergoglio». Católicos Aleerta. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 18 març 2015].
* ↑ Larraquy, Marcelo. «Entrevista a Leonardo Boff». FM Cien, 17-03-2015. Arxivat de l'original el 2017-12-25. [Consulta: 18 març 2015].
* ↑ Gregg, Samuel. «El Papa Francisco y la Teología de la Liberación». Instituto Acton, 03-06-2013. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 18 març 2015].
* ↑ «Relación entre la pastoral de Francisco y la Teología del Pueblo: conversación con el p. Scannone». Radio Vaticana, 29-03-2014. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 18 març 2015].
* ↑ Cuda, Emilce «Teología y política en el discurso del papa Francisco ¿Dónde está el pueblo?». Nueva Sociedad, 248, noviembre-diciembre de 2013, pàg. 11-26. Arxivat de l'original el 2014-06-28. ISSN: 0251-3552 [Consulta: 18 març 2015]. Arxivat 2014-06-28 a Wayback Machine.
* ↑ Scannone, Juan Carlos «[http://www.scielo.cl/pdf/tv/v50n1-2/art06.pdf La filosofía de la liberación: historia, características, vigencia actual]». Teología y Vida, L, 2009, pàg. 59-73.
* ↑ «El jesuita Scannone asegura que la Teología del Pueblo, rama de la Teología de Liberación, está en la base de los gestos». Europa Press, 10-02-2015. [Consulta: 3 març 2013].
# El sergent York

El sergent York (títol original en anglès Sergeant York) és una pel·lícula biogràfica sobre la vida del sergent Alvin York, el soldat americà més condecorat de la Primera Guerra Mundial, dirigida l'any 1941 per Howard Hawks i protagonitzada per Gary Cooper, Walter Brennan i Joan Leslie. Va ser la pel·lícula més taquillera de l'any.
La pel·lícula va obtenir 2 Oscars: Gary Cooper es va emportar l'oscar al millor actor pel seu paper de soldat de profundes conviccions religioses; i millor muntatge. Ha estat doblada al català.

## Argument

És la història verdadera d'Alvin Cullum York, un jove camperol pacifista que és reclutat per l'exèrcit americà tot i que es declara objector de consciència i que esdevindrà un heroi de la Primera Guerra Mundial.

## Repartiment

* Gary Cooper: Alvin York
* Walter Brennan: Pastor Rosier Pile
* Joan Leslie: Gracie Williams
* George Tobias: "Pusher" Ross
* Stanley Ridges: Major Buxton
* Margaret Wycherly: Mare York
* Ward Bond: Ike Botkin
* Noah Beery Jr.: Buck Lipscomb
* June Lockhart: Rosie York
* Dickie Moore: George York
* Clem Bevans: Zeke
* Howard Da Silva: Lem
* Charles Trowbridge: Cordell Hull
* Harvey Stephens: Capità Danforth
* David Bruce: Bert Thomas
* Carl Esmond: German Major (com Charles Esmond)
* Joe Sawyer: Sergent Early
* Pat Flaherty: Sergent Harry Parsons
* Robert Porterfield: Zeb Andrews
* Erville Alderson: Nate Tomkins
* Tully Marshall: oncle Lige

## Premis i nominacions
### Premis

* 1942: Oscar al millor actor per Gary Cooper
* 1942: Oscar al millor muntatge per William Holmes

### Nominacions

* 1942: Oscar a la millor pel·lícula per Jesse L. Lasky i Hal B. Wallis
* 1942: Oscar al millor director per Howard Hawks
* 1942: Oscar al millor actor secundari per Walter Brennan
* 1942: Oscar a la millor actriu secundària per Margaret Wycherly
* 1942: Oscar al millor guió original per Harry Chandlee, Abem Finkel, John Huston i Howard Koch
* 1942: Oscar a la millor fotografia per Sol Polito
* 1942: Oscar a la millor banda sonora per Max Steiner
* 1942: Oscar a la millor direcció artística per John Hughes i Fred M. MacLean
* 1942: Oscar al millor so per Nathan Levinson

## Referències

* ↑ esadir.cat. el sergent york. esadir.cat.
* ↑ «Sergeant York». The New York Times.
# Kurt Behrens

Kurt Edward Behrens (Magdeburg, Saxònia-Anhalt, 26 de novembre de 1884 – Berlín, 5 de febrer de 1928) va ser un saltador alemany que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata en la competició de salt de trampolí de 3 metres, rere el seu compatriota Albert Zürner.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Estocolm guanyà la medalla de bronze en la mateixa prova, mentre fou eliminat en la primera ronda en les proves del salt de palanca de 10 metres i palanca alta.

## Referències

* 1 2 «Kurt Behrens Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’agost 2011. [Consulta: 7 desembre 2015].
# Brimstone

Brimstone és una pel·lícula de western de 2016 escrita i dirigida per Martin Koolhoven, protagonitzada per Dakota Fanning, Guy Pearce, Emilia Jones, Kit Harington i Carice van Houten. La pel·lícula és una producció internacional neerlandesa-estatunidenca, així com francesa, alemanya, belga i sueca. S'ha doblat i subtitulat al català.
Va ser seleccionada per competir pel Lleó d'Or a la 73a Mostra Internacional de Cinema de Venècia el 3 de setembre de 2016, on va causar polèmica. També es va projectar en altres festivals com el Festival de Cinema de Sitges. Es va estrenar als Països Baixos el 12 de gener de 2017, on va tenir molt bona acollida, com a la resta d'Europa i es va estrenar el 10 de març als Estats Units, on va rebre comentaris de la crítica en diversos sentits.

## Sinopsi

Liz és una jove mare que ha estat acusada falsament d'un crim que no ha fet. Intentarà acabar amb els fantasmes del seu passat mentre la persegueix un obsessiu i diabòlic predicador.

## Repartiment

* Dakota Fanning com a Liz
* Emilia Jones com a Joanna
* Guy Pearce com al reverend
* Kit Harington com a Samuel
* Carice van Houten com a Anna
* Jack Roth com a Wolf
* Jack Hollington com a Matthew
* Paul Anderson com a Frank
* Carla Juri com a Elizabeth
* Vera Vitali com a Sally
* William Houston com a Eli
* Bill Tangradi com a Nathan
* Naomi Battrick com al Sam gran
* Ivy George com a Sam
* Justin Salinger com a Doctor
* Frederick Schmidt com a Sheriff Zeke
* Adrian Sparks com al pare de l'Eli
* Joseph Kennedy com el marit de la dona embarassada
* Martha Mackintosh com la dona embarassada
* Hon Ping Tang com a Meng
* Fergus O'Donnell com a Fred Eastman
* Joe David Walters com a clienta de la Sally
* Ad van Kempen com a Arie
* Frieda Pittoors com a Agatha
* Farren Morgan com a Mike
* Charlotte Croft com a Abigail
* Baely Saunders com a Jackie
* Paula Siu com a dona d'en Meng
* Sue Maund com a mare de l'Abigail
* Hans-Joachim van Wanrooij com a Blacksmith

## Referències

* ↑ «Wasikowska, Pearce Fire Up 'Brimstone'; Voltage Enlists 'Officer Downe' – Berlin». [Consulta: 25 maig 2015].
* ↑ «Brimstone». Desdelsofà.cat. [Consulta: 4 juliol 2022].
* 1 2 Brimstone a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Venice Film Festival 2016». Deadline, 28-07-2016. [Consulta: 24 gener 2017].
* ↑ Palmer, Adam Ray. «Venezia73: Brimstone Film Review». Cineroom, 03-09-2016.
* ↑ Munzenrieder, Kyle. «Dakota Fanning Faces Off Against a Violent Preacher in Controversial *Brimstone* Trailer». W Magazine, 27-01-2017.
* ↑ «Variety about Sitges.». [Consulta: 14 octubre 2017].
* ↑ «Martin Koolhoven's talks about the BRIMSTONE». cineequal.org, 17-03-2017.
* ↑ «Koolhoven tells about his fifth consecutive hit». Arxivat de l'original el 24 agost 2018. [Consulta: 24 gener 2017].
* ↑ Cargile, Charlie. «Brimstone (2017) A Journey Through Hell-Movie Review». Pophorror, 16-04-2017. Arxivat de l'original el 9 de desembre 2022. [Consulta: 4 juliol 2022].
* ↑ Schultz, Ian. «Interview With Martin Koolhoven». Psychotroniccinema, 20-02-2018.
* ↑ «Brimstone». Metacritic. [Consulta: 7 març 2017].
# Estadi Palogrande

L'Estadi Palogrande és un estadi de futbol de la ciutat de Manizales, Colòmbia.
Té una capacitat per a 31.611 espectadors. És la seu del club Once Caldas, campió de la Copa Libertadores de 2004.
El primer estadi va ser construït l'any 1936 i demolit el 1993, per tornar a construir-se el 1994. A més fou remodelat l'any 2011, reduint la seva capacitat de 42.678 a 32.000 espectadors.

## Referències

* ↑ «FIFA Women's World Cup 2023: Bid Evaluation Report» p. 128–129. FIFA, 10-06-2020. [Consulta: 7 juny 2023].
* ↑ «Palogrande - Manizales». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 11 febrer 2015].
* ↑ FIFA.com
# Enric Rodríguez Cambray

Enric Rodríguez Cambray (Barcelona, 1988) és un actor, director i productor català versat en els àmbits del teatre, el cinema i la televisió. És conegut pel seu paper de debut com a Òscar Benjumea Canals dins la sèrie El cor de la ciutat.

## Formació

Va estudiar a l'Escola Virolai, l'Escola Memory, El Timbal, l'Escola Superior d'Art Dramàtic Eòlia i la productora Towanda Dreams. Es va llicenciar en Art Dramàtic per l'Institut del Teatre i va fer classes particulars de cant. Altres habilitats de Cambray inclouen el jazz, el claqué, l'esgrima, l'equitació, el maquillatge i fer de pallasso.

## Carrera

Va posar veu al personatge de Cormac McLaggen en el doblatge al català del film Harry Potter i el misteri del Príncep. El gener del 2022, va col·laborar en el programa de TV3 El Llop, juntament amb Àngel Llàcer i Clara Queraltó.

## Filmografia
### Actor
#### Cinema

* Sintonía Diario Pop (Guillermo Mieza, 2007)
* Pin up (Tania Verduzco, 2009)
* Los tres tigres (Artur Pérez, 2009)
* Candela (Cata Pulido Echegaray, 2010)
* La noche (Miriam Cañamares, 2010)
* Guía de supervivencia estudiantil (Joan Marc Sastre, 2011)
* Un cuento chino (Sebastián Borensztein, 2011)
* Geronimo Stilton: el musical del Regne de la Fantasia (Paulí Subirà, 2011)
* Cam (Pol Turrents, 2013)
* Fassman: l'increïble home radar (Joaquim Oristrell, 2015)
* La educación del miedo (Anna Llauradó, 2016)

#### Televisió

* AD - Els Abans de Déu (2009)
* Hospital Central (2009)
* El cor de la ciutat (2005-2009)
* La pecera de Eva (2010)
* No me la puc treure del cap (2010)
* Ermessenda (2011)
* Com si fos ahir (2017-2018)
* Si no t'hagués conegut (2018)
* Drama (2020-2021)
* Contiguo (2020)

### Director

* XXXIV Premis Goya (2019)
* XXXV Premis Goya (2020)
* Catalunya aixeca el teló (2020)
* XIII Premis Gaudí (2021)
* L'èxit de la temporada (2022)

### Productor

* Tabús (2020-2021)
* Drama (2020)

## Referències

* ↑ Juanico Llumà, Núria. «Enric Cambray, l'home de les mil feines: dEl llop' a 'Hamlet 01'». Diari ARA, 08-03-2022. Arxivat de l'original el 17 març 2022. [Consulta: 13 octubre 2022].
* ↑ M. Pauné, Meritxell. «Les millors escoles de Barcelona segons Forbes». Tot Barcelona, 16-03-2022. [Consulta: 13 octubre 2022].
* 1 2 3 «Enric Cambray». Associació d'Actors i Directors Professionals de Catalunya. [Consulta: 13 octubre 2022].
* ↑ TV3. «Comença "El llop": la preparació de l'obra "Terra baixa"», 17-01-2022. [Consulta: 27 gener 2022].
# Tarik Saleh

Tarik Saleh (àrab: طارق صالح, Ṭāriq Ṣāliḥ) (Estocolm, Suècia, 28 de gener de 1972) és un productor de televisió, animador, editor, periodista i director de cinema suec. Va néixer a Högalids församling, Estocolm, de mare sueca i pare egipci. A finals dels 1980 i principis dels 1990, va ser un dels artistes de grafit més destacats de Suècia, inclosa la creació conjunta de Fascinate. També ha treballat com a presentador de televisió per a Sveriges Television i és un dels fundadors de la productora Atmo.
A la 53a edició dels Premis Guldbagge, la seva pel·lícula El Caire Confidencial va guanyar cinc premis, inclòs el Millor Pel·lícula. La seva pel·lícula Boy from Heaven va ser seleccionada per competir per la Palma d'Or al 75è Festival Internacional de Cinema de Canes.
El seu treball sovint conté tècniques com ara fotomuntatge, gràfics retallats i cares amb sincronització de llavis manipulada.

## Filmografia
### Llargmetratges

* Metropia (2009)
* Tommy (2014)
* El Caire Confidencial (2017)
* El contractista (2022)
* La Conspiration du Caire / Boy from Heaven (2022)

### Pel·lícules documentals

* Sacrificio: Who Betrayed Che Guevara (2001)
* Gitmo: The New Rules of War (2005)

### Episodis de televisió

* Westworld (2018)
* Ray Donovan (2018)

### Vídeos musicals

* Sadness is a Blessing: Lykke Li (2011)
* Lykke Li - "I Follow Rivers" (2011)
* Lykke Li - "No Rest for the Wicked" (2014)

## Referències

* 1 2 Seikaly, Andrea «The Swedish filmmaker discusses his crime thriller 'Tommy'». Variety, 01-02-2014 [Consulta: 25 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Tarik Saleh al Swedish Film Database
# Brabandkanal

El Brabandkanal és un antic meandre del riu Alster, canalitzat entre 1913-1918 quan va rectificar-se l'Alster, per a eixamplar les zones habitables i crear una cadena de parcs i de senders verds. Des de la seva creació va atreure famíles hamburgueses adinerades que van estimar habitar al marge de l'aigua. S'hi troben unes vil·les remarcables. El nom prové d'una antiga família de negociants hamburgueses, probablement d'origen brabanço, quand al segle xvi molts protestants dels Països Baixos espanyols van fugir la repressió vehement del duc d'Alba. Tot i tenir un cert paper econòmic fins a la fi de la segona guerra mundial, avui el canal curtet ja no en té cap i només atreu els navegadors de canoes que de vegades entren en conflicte amb els pescadors.
* Vil·les al carrer Brabandstraße 1-3
* Mapa dels canals d'Hamburg
* El canal al carrer Am Brabandkanal
* Casa del transformador - Bistro Braband

## Referències

* ↑ Bardua, Sven «Schleuse Fuhlsbüttel vom Abriss bedroht» (en alemany). Rundbrief 2010. Willi-Bredel-Gesellschaft – Geschichtswerkstatt [Hamburg], 21, pàg. 39-42. Arxivat de l'original el 2021-05-14 [Consulta: 31 octubre 2010].
* ↑ van Roosbroeck, Robert «Die Niederlassung von Flamen und Wallonen in Hamburg (1567-1605) (L'establiment dels Flamencs i Valons a Hamburg (1567-1605))» (en alemany). Zeitschrift für hamburgische Geschichte, 49/50, 1964, pàg. 53-76. Arxivat de l'original el 2016-03-03 [Consulta: 27 octubre 2010].
* ↑ Bleyer, Julie «Rein ins Boot und Leinen los!» (en alemany). Hamburger Abendblatt, 16-04-2005.
* ↑ «Streit endete tödlich: Kanute warf Angler in den Brabandkanal» (en alemany). Hamburger Abendblatt, 29-05-1981.