OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arctonasua

Arctonasua és un gènere extint de mamífers carnívors de la família dels prociònids que visqueren a Nord-amèrica durant el Miocè mitjà i superior, fa entre 9,4 i 16,3 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Dakota del Sud, Florida, Nebraska, Oklahoma, i Texas (Estats Units). Eren parents propers de Cyonasua. Es diferencien de la resta de membres de la seva família pel fet de tenir la quarta dent premolar superior (P4) amb el metacon molt petit o absent, així com la primera dent molar inferior (p1) amb el paracònid situat arran del metacònid. El nom genèric Arctonasua es pot interpretar com a ‘Nasua ursí’ o com a ‘Nasua septentrional’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Arctonasua» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 5 desembre 2024].
* ↑ Defler, 2019, p. 269.
* ↑ Baskin, 1982, p. 72.

## Bibliografia

* Baskin, J. A. «Tertiary Procyoninae (Mammalia: Carnivora) of North America» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 2, 1, 1982, pàg. 71-93. DOI: 10.1080/02724634.1982.10011919.
* Defler, T. History of Terrestrial Mammals in South America: How South American Mammalian Fauna Changed from the Mesozoic to Recent Times (en anglès). Springer, 2019. DOI 10.1007/978-3-319-98449-0. ISBN 978-3-319-98448-3.
# Scattergories

Scattergories és un joc de paraules de la casa Hasbro que consisteix a buscar mots que comencin per una lletra determinada i s'adeqüin a una de les categories donades en un temps determinat; per exemple cal trobar un riu, una cosa que estigui a l'habitació i un personatge de dibuixos animats que comencin per la lletra D. A cada targeta hi ha deu categories, de les que es juguen tres rondes (amb tres lletres diferents). Al final de cada ronda les paraules repetides no puntuen i s'anota un punt per cada mot correcte, a judici de la resta de participants. Qui obté més punts guanya el joc.
Scattergories és la versió en joc de taula d'un joc tradicional i compta amb una versió televisiva que va emetre's a la NBC estatunidenca. Per jugar bé es necessita tenir un vocabulari mínim i ser capaç de pensar i escriure ràpid.

## Referències

* ↑ Liles, Maryn. «Ready, Set, Go! 10 Funny, New Scattergories Lists to Play With Your Friends» (en anglès), 31-03-2021. [Consulta: 10 gener 2022].
* ↑ «Here's A Super-Quick Course In How To Play Scattergories On Zoom» (en anglès). [Consulta: 10 gener 2022].
# Videojoc Shoot 'em up

Els Shoot'em up, coneguts popularment com a "marcianets" (també abreviat com a shmup o STG) són un tipus de videojoc d'acció consistents a controlar un jugador (guerrer, nau espacial o similar) que ha de sobreviure a l'atac massiu d'enemics mentre els dispara i mata, usualment esquivant obstacles. Posen a prova l'habilitat, la rapidesa de reflexos i la coordinació del jugador, que ha de moure el personatge per la pantalla fins que rep prou impactes com per quedar eliminat. A banda de la supervivència, pot haver-hi una trama més complexa, com rescatar un aliat o enamorada o bé acomplir una missió, però aquest argument és només el marc per a l'acció constant, d'un ritme ràpid i de creixent dificultat segons avancen els nivells o temps de joc. Els enemics poden incloure un boss o cap final que marqui el canvi de fase.
Els shoot'em up són videojocs clàssics que han gaudit de molta popularitat, com per exemple el precursor Space Invaders. Altres jocs d'èxit han estat Fantasy Zone, Ikari Warriors i Parodius. Van néixer a les màquines recreatives i després van passar als ordinadors i consoles. Un dels que va ser dissenyat ja solament per a maquinari domèstic fou 3D Tanx (1982).

## Referències

* ↑ Davies, Jonti. The Shooting Never Stops Arxivat 2012-04-02 a Wayback Machine.. GameSpy. 30 July 2008.
* ↑ Carless, Simon. Final Form On Jamestown's Origins, Mechanics Arxivat 2011-09-08 a Wayback Machine.. Game Set Watch. 5 April 2011.
# Coppa Caivano

La Coppa Caivano és una competició ciclista d'un dia que es disputa als voltants de Caivano (província de Nàpols).
La primera edició data del 1910 i era reservada a ciclistes independents. Cap als anys vint la cursa va guanyar en importància i es va incloure entre les proves del campionat italià.
Després, gradualment va perdre importància i va ser reservat per als aficionats de la primera i segona categoria. El 2015 es va disputar la 80a edició. A partir de 2016 la cursa fou canviada a una cursa femenina.

## Palmarès

| 1910: G. Gargiulo 1911: G. Panebianco 1912: E. Ascione 1913: E. Ciacco 1914: Giacchino Tatta 1915: A. Tipaldi 1920: Ferdinando Di Gennaro 1921: Angiolo Marchi 1922: Ugo Ruggeri 1923: Nello Ciaccheri 1924: Guido Messeri 1925: Ezio Cortesia 1926: Alberto Temponi 1927: Mario Lusiani 1928: Lorenzo Leoni 1929: Giovanni Averardi 1930: Learco Guerra 1931: Attilio Morbiato 1932: Alessandro Luchetti 1933: Pasquale Carbone 1934: Glauco Servadei 1935: Pietro Chiappini 1936: Alessandro Luchetti 1939: Antonio Buriani 1946: Antonio D'Amore 1947: Carmine Montuori 1948: Danilo Barozzi 1949: Adolfo Grosso 1950: Arrigo Padovan | 1951: Attilio Borrello 1952: Luciano Ciancola 1953: Salvatore Tarantino 1954: Tito Bianchi 1955: Ercole Boccalero 1956: Michele Tufano 1957: Nedo Fagni 1958: Remo Tamagni 1959: R. Susta 1960: T. Carbella 1961: A. Loffredo 1962: V. Caccato 1977: Maurizio Rossi 1978: Renato Pastore 1979: Antonio Ciarrocca 1980: Mauro Longo 1981: C. Colla 1982: Luigi Ferrari 1983: Marco Del Pup 1984: Francesco Pica 1985: Eros Poli 1986: Enrico Pezzetti 1987: Antonio Mazzon 1988: Tonino Vittigli 1989: Tonino Vittigli 1990: Maurizio Molinari 1991: Alberto Destro 1992: Aleksandr Gontchenkov 1993: Michele Bedin | 1994: Ermanno Tonoli 1995: Biagio Conte 1996: Giuliano Figueras 1997: Flavio Farneti 1998: Fabio Trinci 1999: Simone Cadamuro 2000: Cesare Di Cintio 2001: Armands Baranovskis 2002: Pasquale Muto 2003: Mariusz Wiesiak 2004: Lorenzo Sarnataro 2005: Luca Fioretti 2006: Bernardo Riccio 2007: Bernardo Riccio 2008: Samuele Marzoli 2009: Filippo Baggio 2010: Gianpolo Biolo 2011: Nicholas Francesconi 2012: Domenico Saldamarco 2013: Giuseppe Sannino 2014: Giovanni Iannelli 2015: Alessandro Susco |
| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2016 | Marta Bastianelli | Anna Stricker | Anna Trevisi |
| 2017 | Claudia Cretti | Michela Balducci | Chiara Consonni |
| 2018 | Martina Alzini | Martina Fidanza | Laura Asencio |
| 2019 | Martina Fidanza | Laura Tomasi | Silvia Persico |

## Referències

* ↑ «80a Coppa Caivano». federciclismo.it. [Consulta: 21 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a museociclismo.it
# Circuit d'Aintree

El Circuit d'Aintree és un circuit de curses automobilístiques situat a Aintree, prop de Liverpool, Anglaterra.

## Història a la F1

Aintree ha estat la seu en cinc ocasions del Gran Premi de Gran Bretanya de Fórmula 1 a les temporades 1955, 1957, 1959, 1961, i 1962.
A més a més de les curses de la F1, s'han disputat fins a un total d'11 curses de Fórmula 1 no puntuables pel campionat de la F1, curses conegudes amb el nom d'Aintree 200. Aquestes curses es van disputar entre els anys 1954 i 1964.

## Guanyadors de les curses vàlides per la F1

| Any | Pilot | Equip | Resultats |
| 1955 | Stirling Moss | Mercedes | Resultats |
| 1957 | Tony Brooks | Vanwall | Resultats |
| 1959 | Jack Brabham | Cooper - Climax | Resultats |
| 1961 | Wolfgang von Trips | Ferrari | Resultats |
| 1962 | Jim Clark | Lotus - Climax | Resultats |

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2014-10-09 a Wayback Machine. (anglès)
# Geórgios Papandreu

Geórgios Papandreu (en grec: Γεώργιος Παπανδρέου) (Patres, 18 de febrer de 1888 - Atenes, 1 de novembre de 1968) fou un economista i polític grec, que va fundar el partit socialista democràtic i que va exercir en diverses ocasions la tasca de primer ministre d'aquest país. Geórgios Andreas Papandreu, Primer Ministre de Grècia entre 2009 i 2011, era el seu net.

## Vida política

Des de jove va participar en política donant suport el líder liberal Elevthérios Venizelos, que el va nomenar governador de Lesbos després de la I Guerra Balcànica de 1912. Entre 1923 i 1933 va ser diverses vegades ministre i el 1935 va fundar el partit socialista democràtic; es va expatriar durant el règim de Ioannis Metaxàs (1936-1941) i a la seva tornada a Grècia va ser enviat a presó pels ocupants italians (1942-1944) però va aconseguir evadir-se i va presidir el Govern grec a l'estranger. Una vegada cessada l'ocupació del seu país es va posar al capdavant del Govern d'unió nacional (1944-1945); va ser després ministre de l'Interior (1947), viceprimer ministre i ministre d'Ordre Públic (1950-1951), fins a la seva derrota en les eleccions. Posteriorment es va adherir al partit liberal, del que primer va ser cap adjunt (1953) i després, en retirar-se M. Venizelos (1954), va ocupar la seva direcció. El novembre de 1963 va tornar a ser nomenat cap de Govern, però va dimitir als pocs dies i després del triomf de la Unió del Centre en les eleccions de febrer de 1964, va acceptar la presidència del nou Govern. El 15 de juliol de 1965 va dimitir com a primer ministre per discrepàncies amb el rei. Entre abril i octubre de l'any 1967 va romandre sota arrest domiciliari.

## Obres

Entre les seves nombroses obres polítiques es poden esmentar:
* El futur de Grècia
* Alliberament de Grècia

## Vida personal

S'havia casat amb Sofia Minejko, una dona polonesa amb qui van ser pares d'Andreas Papandreu, posterior Primer Ministre de Grècia. Més endavant es casaria de nou, aquesta vegada amb l'actriu Cybele Adrianou.

## Vegeu també

* Sofoklís Venizelos, ministre d'alguns gabinets.
# Va succeir a prop de casa teva

Va succeir a prop de casa teva (títol original: C'est arrivé près de chez vous, en anglès es va traduir com Man Bites Dog) és una pel·lícula belga de 1992 dirigida per Rémy Belvaux, André Bonzel i Benoît Poelvoorde. És un fals documental on un grup de periodistes segueix la rutina d'un assassí despietat. Ha estat doblada al català.
Va participar en el Festival de Sitges de 1992, i va ser guardonada amb el premi a millor pel·lícula i a millor actor (Benoît Poelvoorde).

## Argument

Ben (Benoît Poelvoorde) és un assassí en sèrie excèntric i enginyós que comet assassinats per aconseguir diners.
Un equip de filmació s'uneix a ell en les seves aventures sàdiques, gravant amb molt detall com realitza els assassinats. Ben els porta a trobar-se amb la seva família i amics, mentre que veiem com ell gaudeix cometent assassinats a diferents persones, encara que sol centrar-se en gent de classe mitjana i d'avançada edat. L'espectador és testimoni d'aquests assassinats esborronadors amb alt grau de violència.
Hi ha molt monòleg cap a càmera, on Ben explica que aquesta és la seva manera de guanyar diners i ho explica amb una fredor sàdica, com si matar a gent fos un treball normal. Per exemple explica com es desfà dels cossos, llançant-los als canals o a la pedrera. O perquè tria a les persones grans com a objectiu principal, ja que aquestes són més vulnerables i solen tenir més diners que les persones joves.
L'equip de filmació s'involucra més i més en els assassinats, primer en qualitat de còmplices, però finalment acabaran formant part activa en aquests assassinats.

## Repartiment

* Benoît Poelvoorde: Ben
* Rémy Belvaux: Rémy (periodista)
* André Bonzel: André (càmera)
* Jacqueline Poelvoorde-Pappaert: mare de Ben
* Nelly Pappaert: àvia de Ben
* Hector Pappaert: avi de Ben
* Jenny Drye: Jenny
* Malou Madou: Malou
* Willy Vandenbroeck: Boby
* Rachel Deman: Mamie Tromblon
* André Laime: home moribund
* Edith Lemerdy: infermera
* Sylviane Godé: dona violada (Martine)
* Zoltan Tobolik: marit de la dona violada
* Valérie Parent: Valérie
* Alexandra Fandango: Kalifa
* Riccardo Cotica: nen ofegat
* Olivier Cotica: Bénichou (fills de Kalifa - Ben posa en dubte la seva paternitat)
* Jean-Marc Chenut: Patrick (tècnic de so nº1)
* Alain Oppezzi: Franco (tècnic de so nº2)
* Vincent Tavier: Vincent (tècnic de so nº3)

## Referències

* ↑ «Va succeir a prop de casa teva». esadir.cat.
* ↑ «C'est arrivé près de chez vous». Allociné.
# Bogovići

Bogovići és una localitat de Croàcia al municipi de Malinska-Dubašnica, comtat de Primorje-Gorski Kotar.

## Geografia

Es troba a una altitud de 38 msnm a 173 km de la capital nacional, Zagreb.

## Demografia

Al cens 2011 el total de població de la localitat era de 317 habitants.

## Referències

* ↑ «Oficina estatal d'estadística de Croàcia». Arxivat de l'original el 2018-08-28. [Consulta: 20 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Aquest article conté dades geogràfiques extretes de Google Earth.
# Caissac (Dordonya)

Caissac (en francès Queyssac) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 276 | 256 | 289 | 363 | 439 | 459 | 463 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989- | Francis Papatanasios | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 28 novembre 2010].
# Edmée Delebecque

Edmée Delebecque (9è districte de París, 9 d'abril de 1880 - Dieulofet, 31 de març de 1951) fou una poetessa, pintora i escriptora.

## Biografia

Edmée Delebecque fou neta del diputat del Pas-de-Calaves, Germain Delebecque. Els seus pares, Édouard Delebecque i Marie-Victoire Sauvage van tenir cinc fills: Germaine Delebecque, nascuda l'any 1866, que es casarà amb Charles-Louis Girault, l'arquitecte del Palauet a París; André Delebecque, politécnic i enginyer de les Mines i especialista dels llacs francesos; Frédéric Delebecque, nascut l'any 1870, politécnic també i coronel d'artilleria; Jacques Delebecque, nascut l'any 1876, periodista a l'Acció francesa, i finalment Edmée, nascuda l'any 1880.
Edmée Delebecque debuta a la poesia. Destaca molt d'hora per una sinceritat sense concessions i una lucidesa sense il·lusions sobre la naturalesa humana, que la conduiran més tard a abandonar les cenacles parisencs.
Alphonse Assecat la troba a la seva antologia de les dones poetes franceses.
També destacar la musicalitat que el músic Guy Ropartz (1864-1955) posa en un dels seus poemes: Bercez, bercez la meva ànima adolorida (Prop d'un rierol).
El 20 de juliol de 1903, Edmée Delebecque es casa amb Alphonse Chapoutot, un advocat a tribunal d'apel·lació de París; posteriorment es van divorciar. El 1925, s'instal·la a Dieulefit on porta una carrera d'artista, realitzant de nombrosos paisatges, dels quals alguns serviran a il·lustrar postals. Exposava al Saló de París. En la seva obra predominen les vistes de la Drôme, de Provença, de Marsella.

## Obres

* Poemes, Messein, París, 1905
* Moro de set a prop de la font, Sansot i Cie, París, 1907
* El llibre de Job va traduir de l'hebreu per Edmée Delebecque, prefaci d'Israël Levi, París, Leroux 1914
* La Nit clara, París, Delesalle, sd. Revista de la qual és l'editora
* A la solitud del cor, París, Delesalle, sd
* Dieulefit i els seus voltants, slnd, ca 1950, recull de 12 reproduccions, text d'introducció de Rodolphe Bringer.
** J. Guy Ropartz, compositor : A prop d'un rierol, poesia d'Edmée Delebecque, (Nancy TÉ. Dupont-Metzner, 1909)

## Bibliografia

* Alphonse Assecat, Les muses franceses, antologia de les dones-poetes (XX segle), París, Louis Michaud, sd
* Robert Sabatier, Història de la poesia francesa del segle XX, robatori. I, París, Albin Michel, 1982
* https://poetesses.blog4ever.com/delebecque-edmee-1880-1951
# Metilazida

La metilazida (en anglès:Methyl azide) és una molècula covalent, un compost químic amb la fórmula CH₃N₃, està relacionada amb l'àcid hidrazoic i altres azides alquil. És una molècula linear.
Es pot preparar per una metilació de l'azida de sodi. La primera síntesi es va fer l'any 1905. Es descompon en CH₃N₃ → CH₃N + N₂
La metilazida pot ser potencialment un precursor en la síntesi de molècules prebiótiques via reaccions en gel interestel·lar iniciades per raigs còsmics galàctics (GCR) i fotons.

## Precaucions de seguretat

La metilazida és estable a temperatura ambiental però pot explotar si s'escalfa.

## Referències

* ↑ Pauling, Linus, Brockway, O.; The Adjacent Charge Rule and the Structure of Methyl Azide, Methyl nitrate, and Fluorine nitrate; JACS, 1937, 59 (1), pp 13-20 DOI:10.1021/ja01280a005
* ↑ Dimroth, O. and Wislicenus, W.; Chemische Berichte; 38, 1573 (1905)
* ↑ O'Dell, M.S. and Darwent B. Thermal decomposition of methyl azideCanadian Journal of Chemistry, 48, 1140 (1970)
* ↑ Alfredo Quinto-Hernandez and Alec M. Wodtke, Department of Chemistry and Biochemistry, University of California, Santa Barbara; Chris J. Bennett, Y. Seol Kim, and Ralf I. Kaiser; Department of Chemistry, University of Hawaii at Manoa; On the Interaction of Methyl Azide (CH3N3) Ices with Ionizing Radiation: Formation of Methanimine (CH2NH), Hydrogen Cyanide (HCN), and Hydrogen Isocyanide (HNC); Journal of Physical Chemistry DOI: 10.1021/jp103028v Publication Date (Web): December 17, 2010
* ↑ Bretherick's handbook of reactive chemical hazards; edited by P. G. Urben
* Graner, G., Hirota, E., Iijima, T., Kuchitsu, K., Ramsay,D. A., Vogt, J., Vogt,N.: CH3N3 Methyl azide. Kuchitsu, K. (ed.). SpringerMaterials - The Landolt-Börnstein Database DOI: 10.1007/10653318_320
* NIST Webbook
# Phil Carmichael

Philip Patrick "Phil" Carmichael (Sandgate, Brisbane, Queensland, 25 de gener de 1884 – Brisbane, 10 de setembre de 1973) va ser un jugador de rugbi australià que va competir a començaments del segle xx.
Nascut a Sandgate, Queensland, va jugar de centre. Va disputar quatre partits amb la selecció australiana de rugbi entre 1904 i 1909. El seu debut internacional fou contra el Regne Unit a Brisbane, el 23 de juliol de 1904. Va ser seleccionat per prendre part en la gira que la selecció australiana va fer per Europa entre 1908 i 1909.
El 1908 va guanyar la medalla d'or en la competició de rugbi dels Jocs Olímpics de Londres.

## Referències

* ↑ «Scrum.com player profile of Phil Carmichael». Scrum.com. [Consulta: 18 maig 2016].
* ↑ «Phil Carmichael Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 23 de gener 2016. [Consulta: 18 maig 2016].
# Malcolm McArthur

Malcolm Julian "Mannie" McArthur (Sydney, 30 de juliol de 1882 – Albury, Nova Gal·les del Sud, 6 de juliol de 1961) va ser un jugador de rugbi australià que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va guanyar la medalla d'or en la competició de rugbi dels Jocs Olímpics de Londres.
Va ser seleccionat per prendre part en la gira que la selecció australiana va fer per Europa entre 1908 i 1909.

## Referències

* ↑ «Mannie McArthur Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de setembre 2015. [Consulta: 11 abril 2017].
# Arthur McCabe

Arthur John Michael "Mackker" McCabe (Tamworth, Nova Gal·les del Sud, 23 de juny de 1887 - Sydney, 30 de juliol de 1924) va ser un jugador de rugbi a 15 i rugbi a 13 australià que va competir amb la selecció d'Austràlia a començaments del segle xx.
El 1908 va ser seleccionat per jugar amb la selecció d'Austràlia de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla d'or. Jugava com a mig d'obertura
Arthur McCabe morí d'un atac de cor a casa seva el 30 de juliol de 1924 El funeral fou molt concorregut, amb la presència de nombrosos excompanys de selecció. Fou enterrat al Cementiri de Rookwood el 31 de juliol de 1924.

## Bibliografia

* Andrews, Malcolm (2006) The ABC of Rugby League, Austn Broadcasting Corpn, Sydney

## Referències

* 1 2 «Scrum.com player profile of Arthur McCabe». Scrum.com. [Consulta: 10 maig 2017].
* ↑ «Arthur McCabe Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2012. [Consulta: 10 maig 2017].
* ↑ Sydney Morning Herald Funeral details 31/07/1924
* ↑ The Arrow, Sydney 01/08/1924 "Arthur McCabe's Death" - "Brilliant Wallaby Five-Eighth" (pàg. 10)
# Danitza Vázquez

Danitza Fernanda Vázquez Maccarini (nascuda el 25 d'abril de 2000 a Caguas, Puerto Rico) és una jugadora d'escacs de Puerto Rico.

## Resultats destacats en competició

Després de guanyar el Campionat Femení Sub-20 de l'Amèrica Central i del Carib a El Salvador el 2013, va ser guardonada per la FIDE amb el títol de Mestra Internacional Femenina, la més jove del món en aquell moment. El 2015, amb 15 anys, es va convertir en la més jove a guanyar el campionat d'escacs de Puerto Rico; Vázquez va acabar primer amb 8/9 punts, tot un punt per davant del subcampió, el Mestre InternacionaI Alejandro Montalvo. Va guanyar la medalla de bronze a la categoria femenina sub-18 del Campionat del món d'escacs juvenil el 2017. El novembre del mateix any, Vázquez va guanyar el Torneig Zonal Femení 2.3 al desempat, contra Maritza Arribas Robaina i Yerisbel Miranda Llanes. Com a resultat, Vázquez es va classificar per jugar al Campionat del Món d'escacs femení de 2018.
Danitza Vázquez ha jugat amb l'equip porto-riqueny a les Olimpíades d'escacs i a les Olimpíades d'escacs femenines.

## Referències

* 1 2 «Interview with WIM Danitza Vazquez». Chessdom, 26-08-2013. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ (en castellà) , 15-08-2013.
* ↑ (en castellà) , 15-08-2013. Arxivat de setembre 18, 2013, a Wayback Machine.
* ↑ (en castellà) , 18-10-2015.
* ↑ (en castellà) , 20-10-2015.
* ↑ «WIM Danitza Vazquez is 2015 Puerto Rico men's champion». FIDE, 20-10-2015. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ Vazquez, Miguel. «Puerto Rico: Danitza Vázquez reina» (en castellà). ChessBase, 20-10-2015. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ , 27-09-2017.
* ↑ (en castellà) , 23-11-2017.
* ↑ «Danitza Vázquez se clasifica para la Copa del Mundo Femenina» (en castellà). Noticias de ajedrez. ChessBase, 24-11-2017. [Consulta: 12 gener 2018].
* ↑ Danitza Vázquez Maccarini team chess record at Olimpbase.org

## Enllaços externs

* Fitxa a OlimpBase
# Àcid shikímic

L'àcid shikímic, més conegut com la seva forma aniònica shikimat, és un ciclohexè, un ciclitol i un àcid ciclohexancarboxílic. És important en plantes i microorganismes. El seu nom prové de la flor japonesa shikimi (シキミ, anís estrellat japonès) d'on va ser aïllat l'any 1885 per Johann Frederik Eijkman. L'elucidació de la seva estructura es va fer gairebé 50 anys després.

## Rol biològic

L'àcid shikímic és el precursor biològic dels aminoàcids aromàtics (fenilalanina, tirosina i triptòfan, que es sintetitzen a través de la ruta de l'àcid shikímic.

## Referències

* ↑ Eykman, J. F. «The botanical relations of Illicium religiosum Sieb., Illicium anisatum Lour.». American Journal of Pharmacy, 53, 8, 1881.
* ↑ Enrich, Liza B.; Scheuermann, Margaret L.; Mohadjer, Ashley; Matthias, Kathryn R.; Eller, Chrystal F.; Newman, M. Scott; Fujinaka, Michael; Poon, Thomas «Liquidambar styraciflua: a renewable source of shikimic acid». Tetrahedron Letters, 49, 16, 4-2008, pàg. 2503–2505. DOI: 10.1016/j.tetlet.2008.02.140.