OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joaquín Azagra Ros

Joaquín Azagra Ros (Paterna, 1949) és un polític i historiador valencià. Fou Conseller d'Administració Pública de la Generalitat Valenciana presidida pel socialista Joan Lerma entre 1987 i 1989.

## Biografia

Doctor en Història per la Universitat de València (UV) i professor titular d'Història Econòmica a les universitats del País Basc, Múrcia i València. Joaquín Azagra també ha ocupat càrrecs institucionals a la universitat, com la de Vicerector de Planificació Econòmica així com de responsable de política de cooperació internacional de la UV. És autor de diversos llibres i artícles d'investigació.
En la vessant política, Joaquín Azagra milita al PSOE, on participà activament en l'organització de la federació valenciana del partit, el que posteriorment serà el PSPV-PSOE. Fou governador de Castelló de 1982 a 1987, quan el socialista Joan Lerma, aleshores president de la Generalitat Valenciana, el nomenà Conseller d'Administració Pública i Portaveu del Consell, càrrec en el qual estigué fins al 1989.

## Obra

* El bienio progresista en Valencia (1978)
* La desamortización de Godoy en Valencia (1799-1807) (1986)
* Actividad y territorio: un siglo de cambios (2007)
* País complex (2007) amb Joan Romero

## Referències

* ↑ «Especial Crisis. Joaquín Azagra Ros» (en espanyol). Revista Utopía (blog). [Consulta: 1r gener 2012].
* ↑ Javier Paniagua Fuentes i y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.51. ISBN 9788495484802.
# Xano Armenter

Xano Armenter (Las Palmas de Gran Canaria, 1956), és un pintor català.

## Biografia

Nascut a les illes Canàries de família de Balaguer, estudia art i disseny a l'Escola Eina de Barcelona, i a la School of Visual Arts i New York Academy de Nova York. S'instal·la a Manhattan el 1980 i viu de ple l'aparició del hip hop, el boom del graffiti i el retorn de l'interès per la pintura a l'East Village novaiorquès. Ha exposat i té obra a col·leccions privades i públiques del Japó, Espanya, els Estats Units, França i Gran Bretanya. Viu al barri barcelonès de Gràcia.

## Referències

* 1 2 Moret, Xavier. «Un estudio en Gràcia» (en castellà). El País, 17-04-2000.
* ↑ «Dos pintores catalanes exponen en Japón» (en castellà). El País, 06-04-1990.

## Enllaços externs

* «Xano Armenter». Edu3.cat, 2008. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 8 desembre 2013].
# Xarop de palma

El xarop de palma o mel de palma és un xarop comestible produït per la saba d'un gran nombre de palmeres. Es produeix a les illes Canàries (miel de palma) i a regions litorals d'Amèrica del sud. Malgrat el nom de mel de palma no és pas mel d'abelles que visitin les flors de les palmeres.

## Tipus

A les illes Canàries el xarop de palma es fa de la saba de l'espècie de palmera canària (Phoenix canariensis) i especialment al municipi de La Gomera de Vallhermoso. A Xile es fa de la palmera de Xile, que està amenaçada d'extinció. També es fa del cocoter, del gènere Borassus, etc.
A les Canàries la saba de la palmera rep el nom de guarapo i l'extracció, amb una incisió a la palmera i un recipient que recull la saba, es fa de nit per evitar que la llum solar espatlli la saba. El guarapo es bull durant hores fins a reduir-lo a un 10% que és un xarop fosc i dolç. Després de ser-ne recollida la saba, cada dia, de gener a juny, una palmera necessita cinc anys per a recuperar-se i tornar a fer-li incisions.

## Usos

El xarop de palma acompanya certs pastissos i postres o gelats. Es fa servir molt a la cuina del sud-est asiàtic. La seva dolçor tempera els curris. Si el xarop de palma es fa fermentar dona begudes alcohòliques i si es destil·la begudes alcohòliques destil·lades com l'Arrack

## Vegeu també

* Vi de palma

## Referències

* ↑ C. Michael Hogan. 2008. Chilean Wine Palm: Jubaea chilensis, GlobalTwitcher.com, ed. N. Stromberg Arxivat 2012-10-17 a Wayback Machine.
* ↑ bienmesabe.org, "La Gomera. La cultura de la palma (1)" Arxivat 2011-01-06 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ pellagofio.com, "De la savia de las palmeras, un jarabe llamado ‘miel'"

## Enllaços externs

* Photo-series showing the production of miel de palma Arxivat 2011-07-18 a Wayback Machine.
# Xavier Joanpere Olivé

Xavier Joanpere Olivé (Vilaplana, 1959 – Reus, 1 d'octubre de 2019) va ser un activista social català. Decorador de professió, des de ben jove va iniciar-se en l'associacionisme i va començar a organitzar xerrades al seu poble, Vilaplana, amb només 16 anys. Va ser membre fundador del Comitè de Solidaritat amb Amèrica Llatina i col·laborador d'Entrepobles, del Comitè Oscar Romero, Reanima, Terrasud i l'Associació Cultura i Solidaritat, entre d'altres.
Va viatjar fins a una trentena de cops a Sud-amèrica, on va conèixer de primera mà la revolució sandinista de Nicaragua o la rebel·lió dels zapatistes a Chiapas així com el projecte de Pere Casaldàliga, al Brasil. Va participar en la redacció d'alguns informes sobre drets humans a Guatemala, Chiapas i El Salvador, que van ser portats al Parlament Europeu.
En el moment de la seva mort, militava en diferents moviments compromesos amb l'ecologia i la solidaritat i també estava compromès amb l'independentisme català. Va morir de forma inesperada quan tornava d'un acte de suport a Carme Forcadell a la presó de Mas d'Enric.

## Referències

* 1 2 «Es mor l'activista social Xavier Joanpere». Reus digital, 02-10-2019. [Consulta: 2 octubre 2019].
* 1 2 3 «DEP: Mor el conegut activista social Xavier Joanpere». Tarragona digital, 02-10-2019. Arxivat de l'original el 2019-10-02. [Consulta: 2 octubre 2019].
# Xina continental

La Xina continental és un terme geopolític generalment sinònim de la regió culturalment i econòmicament associada amb el territori de la República Popular de la Xina, incloent-hi les regions administratives especials de Hong Kong i Macau. El terme mai no inclou Taiwan, reivindicat per la República Popular de la Xina, però que en l'actualitat és sota la jurisdicció de la República de la Xina. En xinès, el terme pot incloure l'illa de Hainan, tot i que n'està separada geogràficament per l'Estret de Qiongzhou. En canvi, a Taiwan, Hong Kong i Macau, el terme només és una expressió políticament neutra per referir-se simplement al territori continental.
La Xina continental comprèn la Xina estricta i també els territoris propis d'altres ètnies, que se situen al nord, a l'oest i al sud.
La frontera terrestre estricta o continental de la República Popular ha presentat, des de la seva fundació, una complexa i conflictiva relació amb el que va ser la Unió Soviètica, l'Índia, les tenses relacions amb els governs a la península d'Indoxina, influenciada pels processos de descolonització. Tot i això, es pot considerar una frontera força estable tenint en compte els estats amb els quals comparteix frontera la part continental. La República Popular de la Xina ha assolit acords fronterers amb Rússia i amb les exrepúbliques soviètiques ha renunciat a limitades reclamacions territorials que havia tingut amb l'antiga Unió Soviètica. Amb l'Índia s'ha mantingut com a línia divisòria de facto la Línia MacMahon de 1914, el límit entre el Tibet i l'Índia britànica, tal com s'acordà com a part de la Convenció de Simla. Amb Corea del Nord, un tradicional aliat, ha arxivat reclamacions sobre alguns sectors fronterers, en tant que amb Bhutan, obertament aliat de l'Índia, la Xina no hi manté relacions diplomàtiques. La Xina ha establert acords o protocols de controls fronterers, punts de demarcació i fluxos de persones i béns amb Rússia, Corea del Nord, Mongòlia, Tadjikistan, Kazakhstan, Kirguizstan, Nepal, Laos, Vietnam i Myanmar, amb un objectiu bàsicament econòmic i geoestratègic. Una frontera estable impulsa una millor relació bilateral i regional, i facilita el comerç. A nivell geostratègic, el manteniment d'una zona políticament estable i relativament independent de la influència estatunidenca.

## Referències

* ↑ Giménez Chueca, Iván. «¿Hasta dónde llegará el pulso entre China y Taiwán?» (en castellà). esglobal-Fundación para las Relaciones Internacionales y el Diálogo Exterior, 10-12-2020. Arxivat de l'original el 2023-06-04. [Consulta: 4 juny 2023].
* ↑ Arco, Inés. «CIDOB - Vèncer sense batalla: l'aposta de la Xina sobre Taiwan», 20221016. [Consulta: 4 juny 2023].
* 1 2 3 Cornejo, Romer. China. Estudios y ensayos en honor a Flora Botton Beja (en castellà). El Colegio de Mexico AC, 2012. ISBN 978-607-462-346-8.
* ↑ Ballesteros Peiró, Ana. «CIDOB - Las múltiples caras de Cachemira o la historia de un fracaso colectivo» (en castellà). [Consulta: 4 juny 2023].
# Xmilk

Xmilk fou un grup de música hardcore old school de Sabadell format el 1994 després de la separació del grup Plastidecore, amb un estil «tècnic, extrem i contundent» i amb influències de 7 Seconds, Minor Threat, Manliftingbanner, Fugazi, Refused, Abhinanda, Gorilla Biscuits i Youth of Today, entre d'altres. Es separaren el 1999 però tornaren als escenaris el 2005 fins al 2010.
L'any 2006, BCore Disc en publicà Discografía Completa 1994-2000, una antologia que recull totes les seues gravacions oficials a més de temes apareguts en diversos recopilatoris i algunes sorpreses addicionals. Tot aquest contingut està inclòs en un únic disc compacte que inclou un llibret amb abundants fotografies del grup, textos explicant l'evolució de la banda, reproduccions de les caràtules originals dels discos del grup i una pista interactiva amb la cançó «Personal» en directe gravada el 1998.

## Discografia

* 1995: Personal (BCore Disc)
* 1996: Function (BCore Disc i Fragment Records)
* 1998: Scarcity (BCore Disc)
* 2006: Discografia completa 1994-2000 (BCore Disc)
* 2020: Brunes, tendres, rebels (Bcore Disc, La Agonía de Vivir, Drone Atrack i Lola Crea)

## Referències

* 1 2 «La vieja escuela manda» (en castellà). La Factoría del Ritmo, 01-07-1997. [Consulta: 3 juliol 2020].
* 1 2 «MMAMM on line zine - Xmilk», 01-06-2006. [Consulta: 3 juliol 2020].
* ↑ «Xmilk» (en castellà). Arxivat de l'original el 2020-07-04. [Consulta: 3 juliol 2020].
* ↑ «Se edita una antología con todas sus grabaciones – La Factoría del Ritmo» (en castellà), 30-06-2006. [Consulta: 15 març 2021].
* ↑ «Estrenamos los bonus tracks de la reedición de XMilk». Rockzone, 30-03-2020. [Consulta: 3 juliol 2020].
# Ursula Happe

Ursula Happe (Gdańsk, 20 d'octubre de 1926 - Dortmund, 26 de març de 2021) fou una nedadora alemanya, especialista en braça i papallona, que va competir durant les dècades de 1940 i 1950. Era la mare del jugador d'handbol Thomas Happe.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on quedà eliminada en semifinals en els 200 metres braça del programa de natació. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, va guanyar la medalla d'or en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or i una de bronze al Campionat d'Europa de natació de 1954 en els 200 metres braça i 100 metres papallona respectivament, i divuit campionats nacionals. El 1997 fou incorporada a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 Ursula Happe a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Women)». [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ «ISHOF.org | URSULA HAPPE (GER)» (en anglès). [Consulta: 28 agost 2020].
# Dr. Calypso

Dr. Calypso fou un grup barceloní d'ska fundat el 1989.

## Trajectòria

Després de gravar la seva primera maqueta el 1990, han editat cinc àlbums d'estudi, un doble CD en directe i dos recopilatoris: Early Years (2004) està dedicat als seus primers anys, i en ell es troba la seva maqueta, i The Best of Dr. Calypso (Groover, 2004) és un recopilatori exclusiu per a la seva distribució a Europa.
Dr. Calypso és conegut dins del circuit de música jamaicana internacional, prova d'això és la gran quantitat de temes seus que han aparegut a recopilatoris alemanys (United Colors of Ska, Speechless), japonesos (This Art Moon Ska Vol. 5), francesos (Let's Skank) o estatunidencs (100% Latin Ska volums 1 i 2). Han compartit escenari amb figures de l'ska i el reggae com Laurel Aitken, The Skatalites o Toots and The Maytals.
L'octubre del 2018 va anunciar el seu comiat dels escenaris amb una darrera gira que va finalitzar el 4 de gener del 2019 amb un concert a la Sala Apolo de Barcelona.

## Membres

* Sergi Monlleó «Xeriff»: veu
* Lluís López «Luismi»: veu
* Pablo: teclats
* Ferran: saxo
* Jordi Manyà «Maniac»: guitarra
* Enric: trombó
* Fernando: guitarra
* Leo: trompeta
* Iñaki: baix
* Lluís: bateria

### Anteriors

* Oriol Flo: teclats
* Edgar Geli: baix
* Sergi Porter: teclats
* Paco Manzanares: teclats
* Eric Herrera: bateria
* Javier Fernández-Peña: bateria
* Raul Lázaro: saxo
* Jordi Ramiro: trompeta
* Cidão Trindade: bateria

## Discografia
### Àlbums

* Dr. Calypso (maqueta autoproduïda, 1990)
* Original Vol. 1 (Tralla, 1993)
* Toxic Sons (Operative Productions, 1996)
* Barbarossaplatz (K. Industria, 1999)
* On Tour (K. Industria, 2000, directe)
* Mr. Happiness (K. Industria, 2003)
* Early Years (2004)
* The Best of Dr. Calypso (Grover, 2004)
* Sempre endavant (Propaganda pel fet!, 2013)

### Senzills

* Maria (Capità Swing, 1995)
* Toxic Remixes (Operative Productions, 1997)

## Referències

* ↑ «És un orgull que hagin passat les generacions i ens continuïn seguint». Directe.cat, 15-05-2013. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 28 setembre 2014].
* ↑ «Entrevista a Dr. Calypso – Punto final» (en castellà). Rockzone, 02-01-2019. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ «Dr. Calypso añaden un segundo concierto de despedida en Barcelona» (en castellà). MondoSonoro, 19-10-2018. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Garrigós, Jordi. «L'ska final de Dr. Calypso». Ara, 05-01-2019. [Consulta: 9 gener 2022].
# John Barnett (rugbi)

John Thomas "Towser" Barnett (Tuena, Nova Gal·les del Sud, 19 de gener de 1880 - Parramatta, Nova Gal·les del Sud, 2 d'octubre de 1918) va ser un jugador de rugbi a 15 i rugbi a 13 australià que va competir amb la selecció d'Austràlia a començaments del segle xx.
El 1908 va ser seleccionat per jugar amb la selecció d'Austràlia de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla d'or.
Morí el 2 d'octubre de 1918 per culpa d'una meningitis.

## Bibliografia

* Whiticker, Alan (2004) Captaining the Kangaroos, New Holland, Sydney
* Whiticker, Alan & Hudson, Glen (2006) The Encyclopedia of Rugby League Players, Gavin Allen Publishing, Sydney

## Referències

* ↑ «John Barnett Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de novembre 2012. [Consulta: 9 maig 2017].
* ↑ «Funeral Notices». The Sydney Morning Herald [NSW, Australia], 04-10-1918, p. 5 [Consulta: 13 agost 2010].
# Xílovo (Smolensk)

Xílovo - Шилово (rus) - és un poble de l'óblast de Smolensk, a Rússia, que el 2007 tenia un habitant.

## Referències

* ↑ Bespiatov, T. «Смоленская область» (en rus). [Consulta: 14 febrer 2021].
# Pantera negra

La pantera negra és una variació negra (melanisme) de diverses espècies de grans felins, especialment del lleopard (Panthera pardus) i del jaguar (Panthera onca).

## Ús històric de la paraula «pantera»

Existeix certa confusió amb les paraules «pantera» i «lleopard». D'una banda, Panthera és un gènere de fèlids que inclou cinc espècies, els esmentats lleopard i jaguar, així com els lleons (Panthera leo), els tigres (Panthera tigris) i les panteres de les neus (Panthera uncia).
D'altra banda, hi ha el gènere Leopardus, que inclou diverses espècies de felins americans, entre elles l'ocelot (Leopardus pardalis). El nom del gènere va ser escollit per la seva semblança superficial amb el lleopard pel que fa al color i clapejat del pelatge, no obstant això, convé recordar que el lleopard pertany a un altre gènere (Panthera).
Finalment, hi ha la paraula catalana «pantera», que s'usa en un altre sentit al nom científic Panthera, ja que, evidentment, ningú diu «pantera» al lleó o el tigre tot i pertànyer a aquest gènere.
En Sud-amèrica es denomina «pantera» el jaguar, a Nord-amèrica, la paraula «pantera» és comunament usada per a denominar el puma (gènere Puma), i per a la resta del món, especialment a Àfrica i Àsia, és usada per a denominar el lleopard.

## Melanisme en panteres

Els melanismes molt comú en els jaguars (Panthera onca), que és comú en els gens gràcies a un al·lel dominant, i en els lleopards (Panthera pardus), gràcies a un al·lel recessiu. Les típiques marques d'aquests animals es mantenen però es veuen ocultes pel color negre atorgat per la melanina. L'albinisme i el leucisme són els efectes contraris a l'atorgat pel melanisme.
# Miryam Roper

Miryam Roper (Aquisgrà, 26 de juny de 1982) és una judoka alemanya.
Va guanyar una medalla de bronze al Campionat del Món de judo de 2013 i tres medalles al Campionat d'Europa de judo entre els anys 2012 i 2015. Als Jocs Europeus de Bakú 2015 va aconseguir una medalla de bronze en la categoria de –57 kg.

## Palmarès internacional

Campionat del Món :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2013 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 3 | –57 kg |
| Jocs Europeus ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2015 | Bakú ( Azerbaidjan) | 3 | –57 kg |
| Campionat d'Europa ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2012 | Txeliàbinsk ( Rússia) | 3 | –57 kg |
| 2014 | Montpeller ( França) | 2 | –57 kg |
| 2015 | Bakú ( Azerbaidjan) | 3 | –57 kg |

## Referències

* ↑ «Miryam Roper» Arxivat 2012-12-17 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Miryam Roper» en Judoinside.com (anglès)
# Melany Bergés Gámez

Melany Bergés Gámez (Badalona, 6 de maig de 1990) és una atleta catalana amb discapacitat visual.
Va començar en l'atletisme amb vuit anys amb la Fundació ONCE a Barcelona, i amb els anys es va traslladar a Madrid. Malgrat la seva discapacitat visual, no va començar a córrer amb un guia fins a l'any 2016. En els seus inicis, va ser campiona del món juvenil (2005). Més tard, en categoria absoluta, ha disputat el Campionat d'Europa (2009), entre altres competicions. Ha estat campiona d'Europa a Itàlia (2016) i subcampiona d'Espanya (2010) i d'Europa en la prova de velocitat a Londres (2017) i a Berlín (2018). Ha participat en els Jocs Paralímpics de Río de Janeiro, on va quedar quarta a la final de velocitat dels 400 metres T12.

## Referències

* ↑ «Fitxa de Melany Bergés Gámez» (en castellà). Reial Federació Espanyola d'Atletisme. [Consulta: 26 agost 2018].
* ↑ Martín, Soledad; Esplá, Mercedes; Amorós, José M. «Melany Bergés: “Le tengo pánico a mi prueba a pesar de ser campeona de Europa y cuarta del mundo”». Relevo: cultura deportiva, 07-03-2017.
* 1 2 Redacció «El atletismo paralímpico español, lanzado hacia Río». Marca, 19-06-2016.
* 1 2 «Melany Bergés Gámez». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ López, Bernat «Melany Bergés queda subcampiona del món en 400 metres a Londres». Diari de Badalona, 19-07-2017. Arxivat de l'original el 2018-08-27 [Consulta: 26 agost 2018].
* ↑ «Meritxell Playá i Melany Bergés sumen dues medalles de plata a l'Europeu paralímpic a Berlín». Televisió de Catalunya, 22-08-2018. [Consulta: 26 agost 2018].
* ↑ «Paralímpicos Río 2016: Melani Bergés termina a un paso del bronce en la final femenina» (en castellà). Radio Televisió Espanyola, 17-09-2016. [Consulta: 26 agost 2018].
# Districte de Straubing-Bogen

El districte de Straubing-Bogen, en alemany Landkreis Straubing-Bogen, és un districte rural (Landkreis), una divisió administrativa d'Alemanya, situat a la part oriental de la regió administrativa de la Baixa Baviera a l'estat federat de l'Estat Lliure de Baviera (Freistaat Bayern). Limita al nord i en sentit horari amb el districte de Cham, Regen, Deggendorf, Dingolfing-Landau, Landshut i Regensburg. La ciutat independent de Straubing està envoltat pel districte. La seu del govern del districte (Landratsamt) està situat a Straubing. Les úniques ciutats del mateix districte són Bogen i Geiselhöring. Compta amb una població de 95.242 habitants (2017).

## Història

El districte va ser creat el 1972 per la fusió dels districtes anteriors Straubing i Bogen i parts del districte de Mallersdorf.

## Geografia

El riu principal és el Danubi, que travessa el districte d'oest a l'est. Hi ha dues regions geogràfiques principals al districte. Una és Gäuboden amb la regió del Danubi i les terres baixes, l'altra són les muntanyes del Bosc Bavarès (Bayerische Wald).

## Escut d'armes

* L'escut es basa en l'escut d'armes de l'antic districte de Straubing. A la part inferior hi ha els diamants blanc i blau com a símbol de Baviera, com els Wittelsbach els va heretar com el seu escut sobre l'extinció dels Comtes de Bogen. Sobre ells, la línia ondulada simbolitza el riu Danubi. Les orelles de gra a la part alta de l'estructura de la zona principalment agrícola del districte. La Madonna al mig es va afegir després de la fusió amb el districte Bogen, i representa el pelegrinatge de Santa Maria a Bogenberg.

## Ciutats i municipis

| Ciutats | Municipis | |
| Bogen Geiselhöring Markt Mallersdorf-Pfaffenberg Mitterfels¹ Schwarzach¹ ¹ administrat en un Verwaltungsgemeinschaft Verwaltungsgemeinschaft Aiterhofen Hunderdorf Mitterfels Rain Schwarzach Stallwang Straßkirchen | Aholfing Aiterhofen Ascha Atting Falkenfels Feldkirchen Haibach Haselbach Hunderdorf Irlbach Kirchroth Konzell Laberweinting Leiblfing Loitzendorf Mariaposching | Neukirchen Niederwinkling Oberschneiding Parkstetten Perasdorf Perkam Rain Rattenberg Rattiszell Salching Sankt Englmar Stallwang Steinach Straßkirchen Wiesenfelden Windberg |

## Antics municipis fins l'1 de maig de 1978

| antic municipi (avui una part del municipi) | població del municipi (any 1961) | població del poble principal (any 1961) |
| Bogenberg (Bogen) | 585 | 191 |
| Degernbach (Bogen) | 1.035 | 98 |
| Elisabethszell (Haibach) | 774 | 227 |
| Gossersdorf (Konzell) | 620 | 270 |
| Haunkenzell (Rattiszell) | 688 | 130 |
| Oberalteich (Bogen) | 1.319 | 374 |
| Saulburg (Wiesenfelden i Kirchroth) | 737 | 190 |
| Steinburg (Hunderdorf) | 563 | 180 |
| Waltendorf (Niederwinkling) | 482 | 135 |
| Zinzenzell (Wiesenfelden i Stallwang) | 562 | 215 |

## Referències

* ↑ «Fortschreibung des Bevölkerungsstandes» (en alemany). Bayerisches Landesamt für Statistik und Datenverarbeitung, setembre 2018. [Consulta: 26 setembre 2018].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (alemany)
# Fill oient de pares sords

Un fill oient de pares sords (FOPS), conegut habitualment per l'acrònim CODA (de Child of deaf adult), és una persona criada per una o més persones sordes, que pertany a la cultura sorda per la freqüència de la seva pràctica de la llengua de signes i la seva participació en la vida social de la comunitat sorda. Molts CODAs són bilingües, aprenent tant una llengua parlada i el seu equivalent en llengua de signes i biculturals, perquè comparteixen la cultura dels sords i l'oïda.

## Referències

* ↑ Moroe, NF; de Andrade, V. «Hearing children of Deaf parents: Gender and birth order in the delegation of the interpreter role in culturally Deaf families.». African journal of disability, 7, 2018, pàg. 365. PMID: 29850437 [Consulta: 12 febrer 2020].
* ↑ Mauri, Natàlia «El so del silenci». Social.cat. El diari digital de l'acció social a Catalunya, 07-10-2019 [Consulta: 12 febrer 2020].
* ↑ Tramullas, Gemma «Enric Lluch Rué: "Estic orgullós de ser 'coda', un fill de pares sords" És intèrpret de llengua de signes i reivindica la seva identitat mig sorda i mig oient». El Periódico, 26-09-2017 [Consulta: 12 febrer 2020].