OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juan Crooke y Navarrot

Juan Bautista Crooke y Navarrot (Màlaga, 20 d'abril de 1829 - Madrid, 2 de maig de 1904) fou un aristòcrata, diplomàtic i arqueòleg espanyol, membre de la Reial Acadèmia de la Història.

## Biografia

Era fill de Miguel Crooke y Benítez de Castañeda i Margarita Navarrot y Martínez. Es va casar amb Adelaida de Guzmán y Caballero, XXIV Comtessa de Valencia de Don Juan i membre de l'Orde de les Dames Nobles de la Reina Maria Lluïsa. La seva filla, Adelaida Crooke y Guzmán, es va casar amb el polític Guillermo Joaquín de Osma y Scull i va ser pintora.
Fou gentilhome de cambra amb exercici dels reis Alfons XII i Alfons XIII i guardonat, entre d'altres, amb gran creu de l'Orde de Carles III, comanador de nombre de l'Orde d'Isabel la Catòlica, gran oficial de la Legió d'Honor, comanador de l'Orde de Crist i de l'Orde de Francesc I. Cavaller de l'Orde de Sant Joan de Jerusalem i de l'Orde del Lleó Neerlandès. També fou soci de la Reial Acadèmia d'Arqueologia de Bèlgica i de la Societat d'Antiquaris de Londres.
Treballà com a diplomàtic i arribà a primer secretari d'ambaixada. Alhora fou director de la Reial Armeria, i se n'encarregà d'augmentar la seva dotació i de la seva catalogació. El 1901 va ingressar a la Reial Acadèmia de la Història.

## Obres

* Catálogo histórico-descriptivo de la Real Armería de Madrid (1898)
* Guía Palaciana y Tapices de la Corona de España.

## Referències

* ↑ Juan Crooke y Navarrot, a geni.com
* ↑ Adela Crooke y Guzman a fernandoalcolea.es
* ↑ Boletin de la Real Academia de la Historia, 1979.
* ↑ Fernando Lopéz Azorín. Yecla y el padre Lasalde. Universidad de Murcia, 1994, p.219.
# The Daytrippers

The Daytrippers és una pel·lícula estatunidenco-canadenca escrita i dirigida per Greg Mottola i estrenada el 1996. És protagonitzada per Hope Davis, Stanley Tucci, Anne Meara, Parker Posey i Liev Schreiber.

## Argument

Eliza, una jove casada, fa la neteja a la seva cambra i descobreix una carta adreçada al seu marit, Louis, que podria ser d'una amant. Desconcertada, va a demanar consell a la seva família. Tots tenen una interpretació diferent i, descobrint la veritat sobre Louis, es descobreixen ells mateixos.

## Repartiment

* Stanley Tucci: Louis D'Amico
* Hope Davis: Eliza Malone D'Amico
* Pat McNamara: Jim Malone
* Anne Meara: Rita Malone
* Liev Schreiber: Carl Petrovic
* Campbell Scott: Eddie Masler
* Marcia Gay Harden: Libby
* Douglas McGrath: Chap

## Referències

* ↑ Maslin, Janet. «The Daytrippers (1996) A Day in Manhattan: It's No Day at the Beach». The New York Times, 05-03-1997.
# The Barbarian

The Barbarian (coneguda també com A Night in Cairo ) (1933) és un film de la Metro-Goldwyn-Mayer sobre una turista americana a Egipte que té uns quants pretendents, entre ells un guia àrab que és més del que sembla. The Barbarian és dirigida per Sam Wood i protagonitzada per Ramon Novarro i Myrna Loy. La pel·lícula va ser rodada prèviament per la MGM amb el títol The Arab (1924) amb Novarro i Alice Terry.

## Argument

Una jove, Diana Standing és de visita al Caire, en companyia del seu oncle Cecil i la tia Powers per reunir-se amb el seu promès Gerald. Coneix Jamil, un guia turístic que treballa en un hotel. Jamil cau sota l'encant de Diana i intenta guanyar la seva confiança. El fa descobrir alguns indrets del Caire tot preocupant-se d'allunyar la jove del lloc on havia de trobar el seu promès.
Jamil acaba revelant el seu secret a Diana: en realitat és un príncep àrab que la vol en matrimoni. Aquesta queda desconcertada encara més en la mesura que Jamil està més obsessionat amb la idea de posseir-la.

## Repartiment

* Ramón Novarro: Jamil El Shehab
* Myrna Loy: Diana Standing
* Reginald Denny: Gerald Hume, promès de Diana
* Charles Aubrey Smith: Cecil Harwood
* Edward Arnold: Achmed Pasha
* Louise Closser Hale: Powers
* Blanca Friderici: La Sra. Hume, mare de Gerald
* Marcelle Corday: Marthe, criada de Diana
* Hedda Hopper: La Sra. Loway, turista americana

## Crítica

* New York Daily News, el 13 de maig de 1933:
| « | Ramón Novarro mereix de ser recordat pel seu paper a la pel·lícula per la seva magnífica interpretació d'un guia egipci impertinent que no té cap escrúpol per obtenir el que desitja. Els punts febles de la pel·lícula són el caràcter artificial de la història i la direcció mediocre, però aquests defectes són eclipsats pel subtil joc d'actor de Novarro, suportat pel de Myrna Loy, i per les escenes de desert fascinants | » |
# Pomarés

Pomarés (en francès Pomarez) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.318 | 1.379 | 1.375 | 1.344 | 1.418 | 1.451 | 1.482 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1998- | Claude Lasserre | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 23 desembre 2010].
# Carles Reig i Morell

Carles Reig i Morell (Lleida, 8 de març de 1947 - McLean, 2001) fou un novel·lista i dramaturg català.

## Biografia

Fill de família de forners, va haver d'exiliar-se el febrer del 1974, i va viure a Leeds quatre anys, tres més entre Brussel·les i París, i els últims divuit anys de la seva vida els visqué als Estats Units d'Amèrica.
La seva nombrosa obra teatral, parcialment inèdita, va tenir un cert èxit a l'Estat francès. El film Baise-moi en fa esment tangencial i és evidentment un subproducte de Travessa-deserts. Va escriure habitualment sota pseudònim: Onèsim d'Açanui, Remei Jonqueres d'Oriola, Pelagi Monjola i Eduard Moliner. Fou un autor de caràcter provocador, heterodox i escatològic, cosa que va impedir que cap de les seves obres fos representada, amb una sola excepció, Travessa-deserts, a la Cúpula Venus, el 1979 amb Alfred Lucchetti, Boris Ruiz i Lurdes Barba, després d'haver sigut foragitada del Teatre Nord en ser considerada excessiva i degenerada.
Com a novel·lista, va obtenir el Premi Josep Pla de narrativa l'any 1977 amb l'obra Contraataquen, i va ser membre fundador del col·lectiu literari Ofèlia Dracs. Va traduir obres de Sean O'Casey, Aleksandr Griboiédov, Norman Mailer i Christopher Marlowe. L'Institut d'Estudis Reigians és un grup de recerca que estudia la seva obra.

## Obra Publicada
### Narrativa

* Contraataquen. Barcelona: Destino, 1977
* Meuques!. Barcelona: M. Acosta, 1979
* Llibre de les veritats poixèvoles. València: Eliseu Climent / 3i4, 1989

### Teatre

* Resclum, si més no. 1974
* S'assaja amb noses. Barcelona: Ed. 62, 1975
* Travessa deserts. Mataró: Robrenyo, 1977
* Lotus continu. Mataró: Robrenyo, 1981
* Contagiï'l. Mataró: Robrenyo, 1981
* Llimac rural. Mataró: Robrenyo, 1981

## Premis literaris

* Joan Santamaria de teatre, 1973: La ingènua la violen aclaparadorament i silenciosa
* Josep Ferrer 1970 de Reus: Resclum, si més no
* Ciutat de Granollers de teatre, 1974: S'assaja amb noses
* Josep Pla, 1976: Contraataquen

## Referències

* 1 2 Batlle, Eduard. «Carles Reig: Contra la mort de la llum». Núvol, 08-04-2014. [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ Aran Vilà, Ramón. «Carles Reig i Morell». Institut del Teatre de Barcelona. [Consulta: 11 setembre 2022].
* ↑ «Travessa-deserts». Institut del Teatre. [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ «Reig i Morell, Carles». Visat.cat. [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ «Carles Reig Morell Opvs Sapientia et Studium Fraternitate». [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ Castellanos, Jordi «Carles Reig: Contraataquen». Els Marges, 1977, pàg. 126.
* ↑ Graells, Guillem-Jordi. «Els autors de la “generació del Premi Sagarra”, assaig de nòmina». Pausa, 2006, pàg. 19-20.
* ↑ Corbert, José Luis «Estreno de Travessa-deserts, de Carles Reig». La Vanguardia, 09-03-1979, pàg. 43.
# Lo Binhac

Lo Binhac (en francès Lévignacq) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 345 | 379 | 322 | 336 | 330 | 345 | 359 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Louis Pradet | PS |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 23 desembre 2010].
# Death Becomes Her

Death Becomes Her és una comèdia estatunidenca dirigida l'any 1992 per Robert Zemeckis i protagonitzada per Goldie Hawn, Meryl Streep i Bruce Willis. Aquest film d'humor negre, amb elements de fantasia i terror, és una critica violenta del món de Hollywood que denuncia la superficialitat i la cerca de la joventut eterna per la qual les estrelles són a punt de tots els excessos.

## Argument

Des de sempre, Madeline Ashton, mala actriu de cabaret, li roba els amants a la seva amiga Helen Sharp, escriptora. Però quan li pren el cirurgià estètic Ernest Menville, això ja és massa per Helen, que cau en una profunda depressió que la deixa irreconeixible. Catorze anys més tard, mentre que Madeline ha convertit l'Ernest en un cadàver alcohòlic, Helen reapareix, amb un cos de noia, i la ferma intenció de reconquerir Ernest i eliminar la seva rival. Però Madeline, no suportant veure el seu físic amb els efectes de l'edat, s'ha procurat una poció que la fa eterna. I no és l'única…

## Repartiment

* Meryl Streep: Madeline Ashton
* Bruce Willis: Dr. Ernest Menville
* Goldie Hawn: Helen Sharp
* Isabella Rossellini: Lisle Von Rhoman
* Sydney Pollack: el metge d'urgències (no surt als crèdits)
* Ian Ogilvy: Chagall
* Adam Storke: Dakota
* Nancy Fish: Rosa, la criada de Madeline
* Alaina Reed Hall: psicoleg
* Michelle Johnson: Anna, l'ajudant de Chagall
* Mary Ellen Trainor: Vivian Adams
* William Frankfather: M. Franklin
* Susan Kellerman: Metge
* John Ingle: el sacerdot
* John Enos III: el guarda del cos de Lisle Von Rhoman
* Carol Ann Susi: una pacient psiquiàtric

## Al voltant de la pel·lícula

* Helen beu la poció el 26 d'octubre de 1985, la mateixa data que el
| « | temps present | » |
a Back to the Future (estrenada el 23 d'octubre de 1985), igualment dirigida per Robert Zemeckis. D' altra banda, destacar l'escena on Ernest arrisca la seva vida sobre la teulada de la mansió és pràcticament la mateixa que la de Doc sobre l'ajuntament al mateix film.
* Els plans a la clínica psiquiàtrica on es troba Helen estan directament inspirats en els del film Algú va volar sobre el niu del cucut de Milos Forman (1975).

## Premis i nominacions
### Premis

* Oscars 1992: Oscar als millors efectes visuals
* Premi Saturn 1993: millors efectes especials i millor actriu a un segon paper per Isabella Rossellini
* BAFTA 1993: BAFTA als millors efectes visuals

### Nominacions

* Premi Saturn 1993: millor actor per Bruce Willis, millor actriu per Meryl Streep, millor realització per Robert Zemeckis, millor film fantàstic, millor maquillatge, millor música per Alan Silvestri i millor guió per Martin Donovan i David Koepp
* Globus d'Or 1993: Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per Meryl Streep

## Referències

* ↑ «Death Becomes Her». The New York Times.
* ↑ (anglès) Premis - Internet Movie Database
# Sota sospita (pel·lícula de 2000)

Sota sospita (títol original en anglès: Under Suspicion) és una pel·lícula franco-estatunidenca dirigida per Stephen Hopkins, estrenada el 2000. Ha estat doblada al català.

## Argument

San Juan, Puerto Rico. El festival d'hivern fa el seu ple a l'illa. El detectiu Benezet interromp la tarda del milionari Hearst per a interrogar-lo sobre un greu tema: s'acaba de descobrir el cos d'una noieta violada i assassinada, la segona en un mes. Hearst, un notable reputat, és una personalitat de l'illa. Benezet és un funcionari primmirat: la visita de rutina a la comissaria es transforma en dur interrogatori. Hearst es contradiu, amaga coses i és acusat de la violació i de l'homicidi d'una noieta. Acaba per confessar que Chantal, la seva bonica i jove esposa, la rebutja al seu llit amb el pretext que hauria tingut gestos amb la seva neboda i que freqüenta prostitutes. Chantal i el policia estan persuadits que és culpable. Hearst s'ensorra i confessa quan un policia li mostra fotos de noietes que col·lecciona Hearst i que serien el seu hobby. Però al mateix moment, es troben en un cotxe unes altres fotos: les de les noies assassinades. Hearst no és doncs culpable.

## Repartiment

* Gene Hackman: Henry Hearst
* Morgan Freeman: capità Victor Benezet
* Thomas Jane: detectiu Felix Owens
* Monica Bellucci: Chantal Hearst
* Nydia Caro: Isabelle
* Miguel Angel Suárez: vigilant
* Pablo Cunqueiro: detectiu Castillo
* Isabel Algaze: Camille Rodriguez
* Jackeline Duprey: Maria Rodriguez
* Luis Caballer: Paco Rodriguez
* Patricia Beato: Darlita
* Sahyly Yamile: Reina
* Hector Travieso: Peter
* Marisol Calero: sergent Arias
* Vanessa Shenk: Sue Ellen Huddy

## Al voltant de la pel·lícula

* Segona adaptació de Brainwash, novel·la de John Wainwright, a partir del Garde à vue de Claude Miller l'any 1981.

## Banda original

* Peyote Dreams, composta per George Acogny
* Cuando El Amor Se Va, interpretada per Nydia Caro
* La Diez, interpretada per Café Tacuba
* Silent Night, interpretada per Darryl Phinnessee
* No Quiero Llorar, interpretada per Millie Corretjer
* Noche Plena, interpretada per Angel Cuco Peña i Tato Rossi
* Baila Mi Bomba, interpretada per Modesto Cepeda i Maximo Torres
* Enamorado De Puerto Rico, interpretada per Plenealo
* Requiem, interpretada per l'Orquestra filharmònica eslovaca
* Sola Voy, interpretada per Olga Tañón
* Amelia, interpretada per Carlos Ponce
* Jingle Bells, interpretada per Darryl Phinnessee
* Party Man, interpretada per Rafi Escudero, Kenneth William i Miguel M. Zayas

## Premis i nominacions

* Nominació al premi Edgar-Allan-Poe a la millor pel·lícula l'any 2001.

## Referències

* ↑ «Sota sospita». Ésadir.cat. [Consulta: 4 gener 2023].
* ↑ Mitchell, Elvis «FILM REVIEW; Nothing Is What It Seems. Or Is It?» (en anglès). The New York Times, 22-09-2000. ISSN: 0362-4331.
# Oakvale

Oakvale és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia de l'Oest. Segons el cens del 2000 tenia 142 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oakvale tenia 142 habitants, 58 habitatges, i 45 famílies. La densitat de població era de 127,5 habitants per km².
Dels 58 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,3% hi vivien parelles casades, en un 20,7% dones solteres, i en un 22,4% no eren unitats familiars. En el 20,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,73.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,2% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.500 $ i la renda mediana per família de 23.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.375 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 9.593 $. Entorn del 9,5% de les famílies i el 19% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oakvale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oakvale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Death Wish 2 (Jo sóc la justícia)

Death Wish II és un film de 1982, seqüela del film Death Wish de 1974.

## Argument

Kersey aparentment no es dedicà a la caça de lladres a Chicago, però es va trobar amb un amic anterior que tenia una estació de ràdio a Los Angeles. Paul Kersey i la seva filla Carol, que encara està catatònica, ara viuen a Los Angeles pel fet que Paul va acceptar un tracte de la policia de Nova York per sortir de la ciutat perquè no l'hi digués a ningú que ell era el "vigilante". Paul té ara una nova dona en la seva vida, la reportera de KABC Geri Nichols. Un dia, mentre ell està amb Carol i Geri, és assaltat per una banda de punks. Paul es defensa, però ells se'n van. Els lladres van a casa seva, emmordassen, violen i assassinen la mainadera de Carol, i segresten i violen Carol, que mor en un intent de fuga (o, possiblement, se suïcida). Quan s'assabenta de la mort de la seva filla, Paul queda fora de si de dolor i ràbia, lloga una habitació d'hotel cutre, es disfressa i surt a la recerca dels assaltants que van matar Carol, eliminant-los amb la seua pistola Beretta Cheetah 0.380 o electrocutant el darrer membre de la banda. Quan la Policia de Los Angeles dedueix que tenen un vigilant a les mans, decideixen consultar amb la policia de Nova York, que temen que Kersey està matant als criminals de nou. Tement que Kersey, quan siga interceptat, pose de manifest que el van deixar anar en comptes de detenir-lo a ell, la policia de Nova York envia Ochoa per assegurar-se que això no passi. Kersey comença a utilitzar l'àlies de "Kimble" durant aquest període segons el que dicta la situació. Els esdeveniments esmentats anteriorment impliquen que la mort de la seva filla va tenir lloc el 1981 (segons indica l'oficial de Reiner a Death Wish 4, la filla de Kersey va morir en 1981).

## Repartiment

* Charles Bronson: Paul Kersey
* Jill Ireland: Geri Nichols
* Vincent Gardenia: Frank Ochoa
* J.D. Cannon: Fiscal
* Anthony Franciosa: Herman Baldwin
* Robin Sherwood: Carol Kersey
* Laurence Fishburne III: Cutter
* Charles Cyphers: Donald Kay
* Ben Frank: Tinent Mankewicz
* Michael Prince: Elliot Cass
* Thomas F. Duffy: Charles Wilson també anomenat Nirvana
* Kevyn Major Howard: Stomper
* Stuart K. Robinson: Jiver
* E. Lamont Johnson: Plunkett
* Silvana Gallardo: Rosario

## Crítica

Continuació de les aventures noctàmbules d'aquest justicier-venjador urbà. Res a afegir al judici emès amb motiu del primer lliurament, només que a aquesta cal afegir-li l'agreujant de complaença.

## Referències

* ↑ «Death Wish 2». The New York Times.
* ↑ Calderon, pàg. 603

## Bibliografia

* Calderón, Teo. Calderón & Villamandos. Movie Movie (en castellà). ISBN 84-605-6130-5.
# Sota una altra bandera

Sota una altra bandera (títol original en anglès: A Show of Force) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Bruno Barreto, estrenada l'any 1990. Ha estat doblada al català.

## Argument

Una reportera televisiva de Puerto Rico intenta demostrar que el F.B.I. és responsable del segrest i assassinat de dos polítics radicals, l'objectiu dels quals era aconseguir vots per al governador en les properes eleccions. Cinema polític de denúncia amb una trama d'acció que es basa en l'anomenat "Watergate" porto-riqueny, que va tenir lloc el 1978.

## Repartiment

* Amy Irving: Kate Melendez
* Andy Garcia: Luis Angel Mora
* Lou Diamond Phillips: Jesus Fuentes
* Robert Duvall: Howard
* Kevin Spacey: Frank Curtin
* Erik Estrada: Machado
* Juan Fernández: Capità Correa
* Lupe Ontiveros: Pepita
* Priscilla Pointer: Alice Ryan
* Hattie Winston: Foster
* Joseph Campanella: Walker Ryan

## Referències

* ↑ «Sota una altra bandera». Ésadir.cat. [Consulta: 4 novembre 2022].
* ↑ «A Show of Force» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 4 novembre 2022].
# Newell (Virgínia de l'Oest)

Newell és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Virgínia de l'Oest. Segons el cens del 2000 tenia 1.602 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Newell tenia 1.602 habitants, 645 habitatges, i 437 famílies. La densitat de població era de 824,7 habitants per km².
Dels 645 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,7% hi vivien parelles casades, en un 14,7% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 26,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 10,8% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.343 $ i la renda mediana per família de 35.069 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.145 $ mentre que les dones 18.086 $. La renda per capita de la població era de 12.426 $. Entorn de l'11,8% de les famílies i el 13,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Newell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Newell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Paden City

Paden City és una població dels Estats Units a l'estat de Virgínia de l'Oest. Segons el cens del 2000 tenia 2.860 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Paden City tenia 2.860 habitants, 1.183 habitatges, i 843 famílies. La densitat de població era de 1.240,7 habitants per km².
Dels 1.183 habitatges en un 29,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,1% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 28,7% no eren unitats familiars. En el 26% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 18,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.940 $ i la renda mediana per família de 38.510 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.460 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 19.498 $. Entorn del 12,8% de les famílies i el 15,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Paden City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Paden City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.