OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Un'emozione in più

Un'emozione in più és una pel·lícula italiana del 1979, l'opera prima del director Francesco Longo.

## Argument

L'ancià pensionista vidu Giuseppe Colamonici és un granger de la Pulla que va emigrar a Milà: es fa útil com a cambrer i mainadera per als nens que l'hostatgen, però finalment el traslladen a l'hospital.
L'home, entre la soledat i la nostàlgia de la seva terra, entra en contacte amb el món consumista. Però, casualment, coneix a Daniela, una jove friülana marginada, també d'origen camperol, que treballa de criada en una taverna. Els dos s'entenen sobre la marxa i troben la profunditat de les seves arrels.
Primer neix una simpatia mútua i després, malgrat la diferència d'edat, una autèntica relació sentimental. Els familiars estan en contra d'aquest vincle. Després, els dos marxen junts cap a la ciutat de Salento on va néixer el vidu i viuen un període feliç: fuga amorosa, però també un viatge de records.
Daniela queda enlluernada per la bellesa dels llocs, però després marxen cap al nord, amb una consciència renovada.

## Repartiment

* Mara Venier: Daniela
* Francesco Di Federico: Giuseppe Colamonici
* Luca Bonicalzi: Domenico
* Germano Altomanni:
* Graziella Conana:
* Libera Martinelli:
* Maria Giovanna D'Elia: cunyada de Daniela

## Producció

Produït per una cooperativa bolonyesa i dirigit per Francesco Longo, debutant com a director. Rodada a la Pulla, en particular a Veglie, Lecce, Santa Cesarea Terme i Poggiardo.

## Premi

* Va participar al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1979, on va rebre un dels Premis Donostia als nous realitzadors.
* Laceno d'oro: targa 1979 per Mara Venier i Francesco De Federico.

## Critica

| « | Dividit en capítols, amb llegendes de conte de fades que subratllen el seu to ingenu, és una primera obra de l'artista pul·lià Longo (1931) que oscil·la perillosament entre patetisme i ironia, realisme i distorsió del conte de fades, senzillesa i manera, tendresa i dolçor. Com una fruita no madura a la meitat i massa madura a l'altra. | » |
El 2004 es va fer una versió restaurada de la pel·lícula, vista prèviament a Veglie amb motiu de la Mostra dell'artigianato.

## Notes

* ↑ Un'Emozione In Più Archivio del Cinema Italiano
* ↑ Vito Attolini scheda per Apulia film commission.
* ↑ Un'emozione in più a Mymovies.it
* ↑ Premis del 1979 al web del Festival de Sant Sebastià
* ↑ Font: IL MORANDINI.
# Cooperació Política Europea

La Cooperació Política Europea (CPE) es va introduir l'any 1970 i va ser el sinònim de la Unió Europea per a la coordinació de la política exterior fins que va ser substituït per la Política Exterior i de Seguretat Comuna al Tractat de Maastricht (novembre de 1993).
Entre els anys 1950 i 1960, els estats membres de la CE van tractar de donar al mercat interior una dimensió de política exterior, però va fallar en dues ocasions. La idea supranacional de la Comunitat Europea de Defensa, els estats van demanar als seus Ministres de Relacions Exteriors durant la cimera de la Haia de 1969: «estudiar la millor manera d'avançar en la qüestió de la unificació política, dintre del context de l'ampliació». Posteriorment, els Ministres de Relacions Exteriors van elaborar l'informe Davignon (1970), que va crear una proposta de consulta intergovernamental informal on els Estats membres podrien assolir la «política d'escala» (Ginsberg 1989).
Mentre la CPE va adoptar la naturalesa intergovernamental dels Plans Fouchet, no va tenir en compte la «grandeur francesa» de l'era Charles de Gaulle. La participació de Regne Unit va garantir la seva naturalesa atlàntica. La Comissió Europea podria, a més a més, ésser capaç d'expressar la seva opinió, en les matèries que es referissin a la seva competència. Finalment, la CEP no tenia el seu fort a París -base de Secretaria dels projectes de Fouchet-. Els Països Baixos sempre havien estat ansiosos sobre aquesta idea, ja que pensaven que podria convertir-se en un competidor per a la Comissió Europea. La CEP es va modificar i va reforçar a l'informe de Copenhaguen (1973) i en el de Londres (1981), que van ser formalitzades amb l'Acta Única Europea de 1986.
La CEP va resultar un «èxit mixt». Durant la dècada de 1970 es va mostrar molt actiu al conflicte de l'Orient Mitjà i en la creació de l'Conferència sobre la Seguretat i la Cooperació a Europa (CSCE), el predecessor de l'Organització per a la Seguretat i la Cooperació a Europa. La guerra soviètica de l'Afganistan (1979)) i la participació de les guerra dels Balcans (1991-1995), tanmateix, van mostrar la debilitat de la CEP.

## Vegeu també

* Història de la Unió Europea
* Comunitat Europea de Defensa i Comunitat Política Europea
* Política Exterior i de Seguretat Comuna

## Referències

* ↑ The Hague Communiqué 1969 Arxivat 2011-06-08 a Wayback Machine., article 15.
# La Mota (Alps de l'Alta Provença)

La Mota dau Caire (en francès La Motte-du-Caire) és un municipi francès situat al departament dels Alps de l'Alta Provença i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 550 | 581 | 611 | 574 | 692 | 692 | 719 | 717 | 720 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 659 | 680 | 690 | 646 | 686 | 715 | 697 | 678 | 652 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 626 | 595 | 559 | 483 | 458 | 444 | 477 | 376 | 341 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 362 | 347 | 420 | 403 | 438 | 484 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marcel Clément | PS |

## Referències

* ↑ Topònims occitans dels Alps de l'Alta Provença
# Kazuki Akane

Kazuki Akane (赤根 和樹, Akane Kazuki) (nascut el 24 de març de 1962 a Osaka, Prefectura d'Osaka) és un director d’animació japonesa. Fins a principis dels anys 2000, va ser membre del personal de l'estudi d'anime Sunrise, on va col·laborar amb Shoji Kawamori per dirigir la seva obra més famosa, Escaflowne. Des d'aleshores, va treballar àmpliament amb Satelight (i ocasionalment de nou amb Kawamori, que és el director executiu de l'estudi) abans de tornar a ser independent per dirigir la sèrie de televisió Birdy the Mighty, entre altres projectes.

## Llista d'obres

* Mobile Suit Gundam ZZ (sèrie 1986–1987) - Director de producció (nombrosos episodis)
* Mobile Suit Gundam: Char's Counterattack pel·lícula (1988) - Director de producció
* Jushin Liger sèrie (1989–1990) - Director d’episodi
* Dragon Quest sèrie (1989–1991) - Storyboard Artist (episodi 17)
* Future GPX Cyber Formula sèrie (1991) - Storyboard Artist, Director d'unitat
* Mobile Suit Gundam F91 movie (1991) - Director ajudant
* Mobile Suit Gundam 0083: Stardust Memory OVA sèrie (1991–1992) - Director d'unitat
* Dirty Pair Flash: Mission III OVA sèrie (1995–1996) - Storyboard Artist (episodi 2)
* Escaflowne sèrie (1996) - Director, Storyboard Artist (nombrosos episodis), Director d'unitat (episodi 24)
* Cowboy Bebop sèrie (1998–1999) - Storyboard Artist (episodi 3)
* Turn A Gundam sèrie (1999–2000) - Storyboard Artist
* Escaflowne: A Girl in Gaea movie (2000) - Director, Script (amb Ryota Yamaguchi)
* Geneshaft sèrie (2001) - Director, Storyboard Artist, Planificador
* Heat Guy J sèrie (2002–2003) - Original Creator, Director, Guionista, Storyboard Artist, Planificador
* Samurai Champloo sèrie (2004–2005) - Storyboard Artist
* Genesis of Aquarion sèrie (2005) - Storyboard Artist (episodi 2)
* Noein sèrie (2005) - Original Creator, Director, Series Composition, Script (episodis 1, 2, 16), episodi Director (episodi 24), Storyboard Artist (crèdits d’obertura, 1, 2, 16, 24)
* Ergo Proxy sèrie (2006) - Storyboard Artist (episodi 20)
* Birdy the Mighty Decode sèrie (2008), Director
* Code Geass: Akito the Exiled (2012–2016) - Director, Script
* Stars Align (2019), Director

## Referències

* ↑ «Kazuki AKANE» (en anglès). Anime News Network. Arxivat de l'original el 2012-06-30. [Consulta: 4 octubre 2010].
* ↑ Clements J., McCarthy H. The Anime Encyclopedia: A Guide to Japanese Animation Since 1917 (англ.). — Revised and Expanded Edition. — Berkeley, CA: Stone Bridge Press, 2006. — P. 12. — ISBN 978-1933330105.
* ↑ «Interview: Stars Align Director Kazuki Akane (Part 1)» (en anglès). Anime News Network. [Consulta: 27 setembre 2021].
# Kiseki

I Wish (奇跡, Kiseki, lit. Miracle) és una pel·lícula japonesa de 2011 editada, escrita i dirigida per Hirokazu Koreeda. Aquesta pel·lícula és protagonitzada per germans de la vida real Koki Maeda i Oshiro Maeda, juntament amb l'actriu veterana Kirin Kiki i l'actor Joe Odagiri.
I Wish narra la història de dos germans joves que es van separar i van haver de viure en diferents ciutats -un amb el seu pare, un altre amb la seva mare i els seus pares- i somien retrobar-se.

## Repartiment

* Kohki Maeda com a Kohichi Ohsako, el germà gran
* Ohshiro Maeda com a Ryunosuke Kinami, el germà petit
* Nene Otsuka com a Nozomi Ohsako
* Joe Odagiri i Kenji Kinami
* Ryoga Hayashi com a Yu Fukumoto
* Hosinosuke Nagayosi com a Shin Ohta
* Kyara Uchida com a Megumi Ariyoshi
* Kanna Hashimoto com a Kanna Hayami
* Yuna Taira com a Yuna Taira
* Rento Isobe com a Rento Isobe
* Yui Natsukawa com a Kyouko Ariyoshi
* Hiroshi Abe com a Mamoru Sakagami, un professor
* Masami Nagasawa com a Sachi Mitsumura, un professor
* Yoshio Harada com a Wataru Yamamoto
* Kirin Kiki com a Hideko Ohsako
* Isao Hashizume com a Shukichi Ohsako

## Producció

Hirokazu Koreeda va començar amb la premissa bàsica de la pel·lícula, però no va escriure el guió fins després de l'elecció dels actors infantils principals, de manera que pogués "treure més idees d'ells". Film Business Asia va informar l'octubre de 2010 que la producció havia començat.

## Estrena

La pel·lícula es va estrenar al Japó l'11 de juny de 2011.

## Resposta crítica

A l'agregador de ressenyes Rotten Tomatoes, la pel·lícula té una puntuació d'aprovació del 93%, basada en 75 crítiques, amb una puntuació mitjana de 8,01 / 10. El consens crític del lloc diu: "El·líptic i de ritme deliberat però absorbent constantment, I Wish presenta un retrat seductor de la infància que fonamenta la seva brillantor dolçament nostàlgica amb personatges ben arrodonits i atenció als detalls". A Metacritic, la pel·lícula té una puntuació mitjana de 80 sobre 100, basada en 22 crítics, que indica "crítiques generalment favorables".

## Referències

* ↑ Smith, Ian Hayden. International Film Guide 2012, 2012, p. 158. ISBN 978-1908215017.
* ↑ Frater, Patrick. «Wild Bunch boards Kore-eda bullet train». Film Business Asia, 05-02-2011. Arxivat de l'original el 2011-02-11. [Consulta: 14 febrer 2011].
* ↑ Rahimi, Rama. «Interview: Hirokazu Kore-eda (Air Doll)». Ioncinema, 03-05-2010. [Consulta: 9 març 2021].
* ↑ Frater, Patrick. «Gaga blessed by Kore'eda Miracle». Film Business Asia, 25-10-2010. [Consulta: 9 març 2021].
* ↑ «奇跡 on eiga.com» (en japonès). eiga.com. [Consulta: 9 març 2021].
* ↑ «I Wish (2012)». Fandango. [Consulta: 9 març 2021].
* ↑ «I Wish Reviews». CBS Interactive Inc.. [Consulta: 9 març 2021].

## Enllaços externs

* Kiseki - Lloc web oficial
* Magnolia Pictures official website
# Walking on sunshine

Walking on sunshine és una pel·lícula de comèdia dramàtica musical romàntica britànica del 2014 dirigida per Max Giwa i Dania Pasquini. La pel·lícula inclou versions de cançons de la dècada de 1980 i es va estrenar el 27 de juny de 2014. També és un paper de debut per a la cantant i compositora Leona Lewis. S'ha doblat al català.

## Repartiment

* Hannah Arterton com Taylor
* Annabel Scholey com a Maddie
* Giulio Berruti com a Raf
* Leona Lewis com a Elena
* Katy Brand com a Lil
* Greg Wise com a Doug
* Danny Kirrane com a Mikey
* Giulio Corso com a Enrico

## Referències

* ↑ «Walking on sunshine». ésAdir.cat. [Consulta: 21 agost 2022].
# Peso Pluma

Peso Pluma (Zapopan, 15 de juny de 1999) és un cantant i compositor mexicà de corridos, reggaeton i trap.
La seva repercussió internacional va començar el 2022, després de col·laborar amb cantants com Luis R. Conriquez, Natanael Cano i Baula Armat. El seu estil musical es caracteritza per la mescla de trap amb corridos. Mercès a la seva fama ha col·laborat també amb artistes d'èxit internacional com Becky G, Nicki Nicole, Marshmello, Eladio Carrión, Bizarrap i Karol G.
El març del 2023, Peso Pluma es va posicionar com l'artista més escoltat de Spotify a Mèxic. A l'abril la seva cançó «Ella baila sola» va aconseguir el lloc número 4 a la llista Billboard Hot 100, essent la posició més alta per a qualsevol artista mexicà als Estats Units d'Amèrica. I al juliol es va convertir en el mexicà amb més entrades a aquesta llista amb vint cançons en total. El seu tercer àlbum d'estudi, Génesis (2023), va debutar en la posició número 3 de la llista Billboard 200, essent l'àlbum d'aquest gènere i d'un artista mexicà millor posicionat a la història.

## Discografia

* 2020: Ah y qué?
* 2021: Efectos secundarios
* 2023: Génesis

## Referències

* ↑ «¿Quién es PESO PLUMA, cómo surgió su apodo y cómo se hizo famoso?». Bolavip, 12-04-2023. Arxivat de l'original el 25 de mayo de 2023. [Consulta: 25 maig 2023].
* ↑ «Peso Pluma confesó que Marco Antonio Barrera le puso su apodo en una fiesta». esto, 07-05-2023. Arxivat de l'original el 18 de mayo de 2023. [Consulta: 25 maig 2023].
* ↑ «FOTOS Hassan Laija, "Peso Pluma" es el grupero que supera los lujos de Eduin Caz y otras estrellas del regional». Heraldo de México, 27-11-2022. [Consulta: 21 març 2023].
* ↑ «¿Quién es Peso pluma? El cantante al que acusan de apología del narco en Culiacán». El Sol de Sinaloa, 03-10-2022. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ «¿Quién es Peso Pluma, el cantante de corridos tumbados con 5 éxitos en el Top 50: México de Spotify? Y qué nos pasó con mi íntimo amigo anuel que poronto sale 2024». sdpnoticias, 25 enero 2023. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ «VIDEO: Así suena Chanel de Peso Pluma y Becky G; esto dice la es mi íntimo amigo letra». sdpnoticias, 30-03-2023. [Consulta: 31 març 2023].
* ↑ «Peso Pluma y Nicki Nicole estrenan 'Por Las Noches': se vuelven tendencia». Bandamax, 03-03-2023. [Consulta: 21 març 2023].
* ↑ «Marshmello invita a Peso Pluma a su presentación en el EDC 2023». Milenio, 25-02-2023. [Consulta: 21 març 2023].
* ↑ «Peso Pluma supera a Bad Bunny y hace historia en Spotify México». La Verdad, 18-03-2023. [Consulta: 22 març 2023].
* ↑ Unterberger, Griselda Flores,Jason Lipshutz,Isabela Raygoza,Jessica Roiz,Andrew. «What’s Behind Peso Pluma’s Hot 100 Takeover?» (en anglès americà). Billboard, 11-04-2023. [Consulta: 11 abril 2023].
# Anzeling

Anzeling (fràncic lorenès Aselingen) és un municipi francès situat al departament del Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 467 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet d'Anzeling era de 467 persones. Hi havia 156 famílies, de les quals 24 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 37 parelles sense fills, 74 parelles amb fills i 21 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Demografia :
| 1800 | 1806 | 1821 | 1836 | 1841 | 1861 | 1866 | 1871 | 1875 | 1880 |
| 257 | 236 | 412 | 433 | 407 | 425 | 399 | 370 | 355 | 344 |
| 1885 | 1890 | 1895 | 1900 | 1905 | 1910 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 |
| 341 | 333 | 350 | 315 | 353 | 360 | 329 | 334 | 411 | 388 |
| 1946 | 1954 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2012 |
| 322 | 329 | 372 | 309 | 302 | 309 | 366 | 379 | 452 | 512 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 313 persones, 222 eren actives i 91 eren inactives. De les 222 persones actives 199 estaven ocupades (108 homes i 91 dones) i 22 estaven aturades (8 homes i 14 dones). De les 91 persones inactives 21 estaven jubilades, 35 estaven estudiant i 35 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Anzeling hi havia 173 unitats fiscals que integraven 506 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 18.052,5 €.

### Activitats econòmiques

Dels 14 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de fabricació d'altres productes industrials, 6 d'empreses de construcció, 3 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa de transport, 1 d'una empresa immobiliària i 1 d'una empresa de serveis.
Dels 6 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 2 eren tallers de reparació d'automòbils i de material agrícola, 1 fusteria, 2 lampisteries i 1 electricista.
L'any 2000 a Anzeling hi havia 18 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 312 hectàrees.

## Equipaments sanitaris i escolars

El 2009 hi havia 1 escola maternal integrada dins d'un grup escolar amb les comunes properes formant una escola dispersa i 1 escola elemental integrada dins d'un grup escolar amb les comunes properes formant una escola dispersa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999
* ↑ cassini.ehess.fr
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques d'Anzeling a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades d'Anzeling a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Jens Mouris

Jens Mouris (Ouderkerk aan de Amstel, Ouder-Amstel, Holanda Septentrional, 12 de març de 1980) és un ciclista neerlandès, que fou professional entre el 2002 i el 2017.
Especialista en ciclisme en pista, durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 2000, a Sydney, fou setè en la prova de persecució per equips. Quatre anys més tard, als Jocs d'Atenes, fou cinquè en la mateixa prova. El 2012, a Londres, disputà els seus tercers i darrers Jocs Olímpics. En aquesta ocasió disputà tres proves del programa de ciclisme. Destaca la cinquena posició aconseguida en la prova de persecució per equips. Ha guanyat dues medalles de plata als Campionats del món de 2005 i 2006, en persecució per equips i persecució individual.
En carretera destaquen tres medalles aconseguides en la prova de contrarellotge per equips del Campionat del Món en ruta, totes corrent amb l'Orica-GreenEDGE.

## Palmarès en ruta

* 2000
** 1r a l'OZ Wielerweekend
* 2002
** Vencedor d'una etapa de l'Olympia's Tour
* 2004
** 1r a la Ronde van Overijssel
** 1r a l'Omloop van de Glazen Stad
* 2005
** Vencedor d'una etapa del Tour d'Anvers
* 2006
** Vencedor de 2 etapes del Tour del Brabant Való
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Delta Tour Zeeland
* 2010
** 1r al Tour de Groene Hart

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2009. 138è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2013. 160è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 2004
** Campió dels Països Baixos de persecució
* 2005
** Medalla de plata al Campionat del Món en persecució per equips
* 2006
** Campió d'Europa en Òmnium Endurance
** Medalla de plata al Campionat del Món en persecució
* 2007
** Campió d'Europa de Madison, amb Peter Schep

### Resultats a la Copa del Món

* 2005-2006
** 1r a la Classificació general i a la prova de Moscou, en Persecució
* 2006-2007
** 1r a Moscou i Manchester, en Madison
* 2007-2008
** 1r a Sydney, en Madison

## Referències

* ↑ «Mouris hangt na NK fiets aan de wilgen» (en neerlandès), 22-06-2017. Arxivat de l'original el 6 de gener 2018. [Consulta: 6 gener 2018].
* ↑ «Olympedia – Jens Mouris». [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Jens MOURIS» (en italià). [Consulta: 19 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Pau Várdai

Pau Várdai, en hongarès Pál Várdai, (Kisvárda, 1483, - † Bratislava, 12 d'octubre de 1549,) fou el 52è arquebisbe d'Esztergom.

## Biografia

Pau Várdai començà la seva carrera eclesiàstica com a partidari de la família hongaresa aristocràtica dels Zápolya, el cap dels quals era el comte Esteve de Zápolya. Sota el regnat de Lluís II d'Hongria (1516-1526), Várdai fou capellà d'Óbuda, des del 1519 tresorer reial, des del 1521 bisbe de Veszprém i des del 1523 bisbe d'Eger. Durant l'assemblea nacional de Hatvan el 1525 la baixa noblesa volia que Pau fos elegit canceller, però el rei no complí amb aquesta demanda. El 29 d'agost del 1525 Pau Várdai acompanyà els exèrcits del rei Lluís II i dels arquebisbes hongaresos Pau Tomori i Ladislau Szalkai a l'enfrontament contra els turcs otomans a la batalla de Mohács. El resultat fou catastròfic, car tant el rei com els arquebisbes i molts altres nobles, clergues i soldats moriren en la batalla, tanmateix Pau Várdai aconseguí escapar-ne. Buscà el comte Joan de Zápolya, voivoda de Transsilvània, i fill de qui havia de ser el seu senyor, i començà la gestió perquè fos ell electe com a rei d'Hongria.
El 1527 el rei Joan I d'Hongria es veié forçat a escapar a Polònia, car Ferran I del Sacre Imperi Romanogermànic, germà petit de l'emperador Carles V, reclamava el tron hongarès per a si mateix a través dels drets matrimonials amb Anna Jagelló d'Hongria i Bohèmia, germana de Lluís II. Els seus exèrcits havien envaït la terra hongaresa, i Joan I escapà a la cort del rei polonès Segimon el Vell, qui havia estat casat amb la seva germana Bárbara de Zápolya una dècada abans. En aquest moment Pau Várdai canvià de bàndol declarant-se seguidor de Ferran I, qui el confirmà per part seva en la càtedra episcopal. El 1542 es convertí en regent reial, i conservà el seu càrrec arquebisbal durant les següents dècades caracteritzades per tensió política entre Joan I i Ferran, atès que aviat els Zápolya tornaren a Hongria i hi governaren. El 1539 Várdai coronà Isabela Jagelló d'Hongria, dona de Joan I.
# Jaume II Crispo

Jaume II Crispo, nascut el 1426 fou el tretzè duc de Naxos i de l'Arxipèlag, baró d'Astrogidis, senyor de Milos, de Santorí, d'Astipàlea, Delos, i consenyor de Amorgos. Era fill de Joan II Crispo.
Va succeir al seu pare a la seva mort el 1433 sota regència de la mare Francesca Morosini (morta el 1455).
El 1444 fou declarat major d'edat i es va casar amb Ginebra Gattiluso, però va morir tres anys després (1447), deixant una filla, Elisabeta, que es va casar amb Dorino II Gattiluso d'Enos (1455-1484), i un fill acabat de néixer, Joan Jaume I Crispo, que el va succeir.

## Referències

* ↑ «Crispo 1». [Consulta: 1r maig 2021].
* ↑ «Gattilusio». [Consulta: 1r maig 2021].