OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Torsor

En matemàtiques, un espai homogeni principal, o torsor, per a un grup G és un espai homogeni X per a G en el qual el subgrup estabilitzador de cada punt és trivial. De manera equivalent, un espai homogeni principal per a un grup G és un conjunt no buit X sobre el qual G actua de manera lliure i transitiva (és a dir, que, per a qualsevol x, y en X, existeix un g únic en G tal que x·g = y, on · denota l'acció (dreta) de G sobre X). Una definició anàloga s'aplica en altres categories, on, per exemple,
   * G és un grup topològic, X és un espai topològic i l'acció és contínua,
   * G és un grup de Lie, X és una varietat llisa i l'acció és suau,
   * G és un grup algebraic, X és una varietat algebraica i l'acció és regular.
    Si G és no abelià, s'ha de distingir entre els torstors esquerre i dret segons si l'acció és a l'esquerra o a la dreta. En aquest article, utilitzarem les accions correctes.
    Per indicar la definició de manera més explícita, X és un G -torsor o G -espai homogeni principal si X no és buit i està equipat amb un mapa (en la categoria adequada) X × G → X tal que
       x ·1 = x
       x ·(gh) = (x · g)· h per a tot x ∈ X i tot g,h ∈ G
       i tal que el mapa X × G → X × X donat per
       $(x,g)\mapsto (x,x\cdot g)$
    és un isomorfisme (de conjunts, o espais topològics o..., segons correspongui, és a dir, de la categoria en qüestió).
    Cal tenir en compte que això vol dir que X i G són isomòrfics (a la categoria en qüestió; no com a grups). Tanmateix — i aquest és el punt essencial — no hi ha cap punt d'identitat preferit a X. És a dir, X s'assembla exactament a G, excepte que el punt en què s'ha oblidat la identitat. (Aquest concepte s'utilitza sovint en matemàtiques com una manera de passar a un punt de vista més intrínsec, sota l'epígraf "llençar l'origen").

## Referències

* ↑ S. Lang and J. Tate American Journal of Mathematics, 80, 3, 1958, pàg. 659–684. DOI: 10.2307/2372778.
* ↑ «What is the meaning of the homogeneous space? - Studybuff» (en anglès). https://studybuff.com,+22-04-2020. Arxivat de l'original el 2022-11-21. [Consulta: 21 novembre 2022].
* ↑ Weisstein, Eric W. «Homogeneous Space» (en anglès). https://mathworld.wolfram.com.+[Consulta: 21 novembre 2022].
* ↑ «Homogenous space» (en anglès). https://gamedev.net.+[Consulta: 21 novembre 2022].
# Galechirus

Galechirus és un gènere extint de sinàpsids del clade dels quenosaures que visqueren al sud d'Àfrica durant el Capitanià (Permià mitjà). Se n'han trobat restes fòssils a la província sud-africana del Cap Septentrional. Juntament amb Galeops, Galepus i Patranomodon, és un dels únics quatre anomodonts no dicinodonts dels quals s'ha trobat material postcranial. Tenia més o menys la mateixa mida que Galepus i Galeops i un aspecte molt semblant al d'aquest últim. Tanmateix, presenten diferències en les dents. Per exemple, Galechirus tenia dents premaxil·lars, que eren clarament procumbents.

## Referències

* 1 2 Entrada «Galechirus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Fröbisch i Reisz, 2011, p. 662.
* ↑ Kemp, 2005, p. 43.

## Bibliografia

* Fröbisch, J.; Reisz, R. R. «The postcranial anatomy of Suminia getmanovi (Synapsida: Anomodontia), the earliest known arboreal tetrapod» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, 162, 2011, pàg. 661-698. DOI: 10.1111/j.1096-3642.2010.00685.x.
* Kemp, T. S. The Origin and Evolution of Mammals (en anglès). Oxford University Press, 2005. ISBN 9780198507611.
# Koelreuteria

Koelreuteria és un gènere de plantes amb flors dins la família Sapindaceae, és natiu del sud i est d'Àsia.
Rep el nom en honor de Joseph Gottlieb Kölreuter.
Són arbres caducifolis de mida mitjana que fan de 10 a 20 m d'alt amb les fulles disposades en espiral i pinnades o bipinnades. Les flors són petites i grogues agrupades en grosses panícules. Els fruits són càpsules amb llavors dures.

## Usos

Koelreuteria es fan servir en jardineria però en alguns llocs, com Amèrica del nord, són plantes invasores.

## Notes

* ↑ «Koelreuteria Laxm.». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture, 29-03-2006. Arxivat de l'original el 2009-05-07. [Consulta: 19 gener 2010].

## Referències

* Flora of China: Koelreuteria species list
# Mioxena

Mioxena és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. Es poden trobar a la zona paleàrtica i afrotropical.
Fou descrit per primera vegada per Eugène Louis Simon l'any 1926.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Mioxena blanda (Simon, 1884) (Espècie tipus) – Europa
* Mioxena celisi Holm, 1968 – Congo, Kenya
* Mioxena longispinosa Miller, 1970 – Angola

## Referències

* 1 2 «Gen. Mioxena Simon, 1926». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Simon, E. Les arachnides de France. Synopsis générale et catalogue des espèces françaises de l'ordre des Araneae. Tome VI. 2e partie, 1926.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Merlot

El merlot és una varietat de cep negra, productiva i de brot primerenc. El gotim de merlot és cilíndric, petit i poc dens. El gra és menut, de pell gruixuda, polpa dolça i color negre blavós. Pertany a la mateixa família que els cabernet: carbernet franc i cabernet sauvignon. El nom prové del diminutiu francès de merla probablement per la similitud amb el seu plomatge negre.
El vi varietal de merlot es caracteritza per la seva finor i suavitat sense deixar de ser aromàtic i carnós. És de color robí molt intens, de graduació mitjana i envelleix ràpidament sense perdre qualitat. Es complementa bé en cupatges amb garnatxa per a vins joves, i amb cabernet sauvignon, boval o ull de llebre per a criança. Produeix bons vins rosats.
El merlot és originari de la regió de Bordeus, on és la varietat més conreada. S'utilitza sobretot en l'elaboració del medoc, un bordeus negre de la regió de Médoc. També és la varietat de raïms negre més conreada a Vèneto i s'utilitza en l'elaboració de molts vins del nord d'Itàlia. Darrerament s'ha incrementat molt la producció de vi varietal de merlot a Califòrnia. S'ha convertit en una varietat internacional, la segona varietat negre més estesa després del cabernet sauvignon, utilitzada sobretot com a varietat millorant en els cupatges per aportar suavitat i equilibri.
El merlot s'ha adaptat bé al clima mediterrani, en zones sense gelades de primavera. És una de les varietats autoritzades pels vins negres de:
* Catalunya: DO Alella, DO Catalunya, DO Conca de Barberà, DO Costers del Segre, DO Pla de Bages, DO Montsant, DO Penedès, DOQ Priorat i DO Tarragona.
* Illes Balears: DO Binissalem i DO Pla i Llevant.
* País Valencià: DO Utiel-Requena i DO València
Viccionari
# Kadirberdi

Kadirberdi fou un pretendent al tron de l'Horda d'Or. Howorth l'identifica amb un fill de Toktamix (per el "berdi" però si era així havia de ser enemic d'Edigu). Derrotat Derwish Khan i el seu germà Sayyid Ahmad I, i havia opositor actius entre els antics partidaris de Tjekre Khan (i aquest mateix), i un personatge de nom Kadirberdi es va proclamar kan però com que no reconeixia l'autoritat d'Edigu, aquest va marxar contra ell. Kadirberdi i Edigu van morir en la batalla, o segon altres fonts el pretendent va morir en la batalla i Edigu es va ofegar al riu Sihun. Tjekre Khan, que havia retornat amb Edigu, va seguir la lluita però fou derrotat i mort poc després per Ulugh Muhammad Khan.
Kadirberdi va encunyar almenys una moneda a Bolghar. No l'esmenten Khuandemir ni altres historiadors.

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Callet

El callet, o calleu, és una varietat de cep negra, poc vigorosa i molt fructífera, per bé que de tendència anyívola, originària de Felanitx i cultivada a les denominacions d'origen mallorquines DO Pla i Llevant i DO Binissalem. El raïm de cep callet, és menut, i de grans ovoides durs, grossos i atapeïts.
El callet produeix un vi d'uns 12,5° com a màxim, de poc cos i escassa intensitat colorant, excepte en casos excepcionals on baixes produccions, terroir adequat i vinyes velles arriba a produir vins excepcionals. En qualsevol cas, presenta una aroma peculiar molt interessant a nivell enològic. Barrejat amb altres varietats tolera bé la fusta i l'envelliment.
Punts forts: Aroma molt interessant, tolera molt bé la sequera i resisteix bastant el mildiu.
Febleses: Escàs color (precisa una forta verema en verd) i acidesa mitjana baixa. En tenir el gra compacte pot presentar problemes de botritis.
# Adelaida d'Aquitània

Adelaida d'Aquitània (c. 950 - 15 de juny de 1004) fou infanta d'Aquitània i reina consort dels Francs (987-996).

## Biografia

Era filla de Guillem III d'Aquitània, comte de Potiers i duc d'Aquitània, i la seva esposa Adela de Normandia. Fou germana petita del també duc Guillem IV d'Aquitània.
Es va casar l'any 968 amb Hug Capet, primer rei dels francs de la dinastia Capet, que renuncià al ducat del seu sogre, guanyant així un aliat. D'aquest matrimoni van néixer quatre fills.
* Gisel·la de França (970-v 1000), casada amb Hug I de Ponthieu
* Edwige de França (969-1013), casada vers el 996 amb Rainier IV d'Hainaut i posteriorment amb Hug III de Dasbourg
* Robert el Piadós (972-1031), rei de França
* Adelaida de França (973-1068)
L'any 987, a la mort de Lluís V, últim rei de la dinastia carolíngia, Hug Capet fou escollit nou rei dels Francs. Hug Capet fou proclamat rei a Noyon i coronat a Reims, iniciant-se així la nova dinastia Capet, i convertint Adelaida en reina consort.

## Referències

* 1 2 Reuter, Timothy (ed.). The New Cambridge Medieval History (en anglès). vol. 3. Cambridge: Cambridge University Press, 1999, p. 387.
* ↑ Schulman, Jana K. (ed.). The Rise of the Medieval World, 500-1300. A Biographical Dictionary (en anglès). Westport i Londres: Greenwood Press, 2002, p. 225.
# Antoni Feliu i Codina

Antoni Feliu i Codina (Barcelona, novembre 1846 - 4 de setembre de 1917) fou un periodista i polític català, germà de Josep Feliu i Codina.

## Biografia

No acabà dret per l'enfrontament amb un professor de Dret Polític reaccionari de la Universitat de Barcelona i es passà al periodisme i a l'acció política des de la base com a membre del Partit Republicà Federal i del Club dels Federalistes. El maig de 1869 fundà l'organització política La Juventud Republicana. Fou un home de lletres i d'acció política des de l'ombra de personalitats com la de Valentí Almirall i col·laborà en el volum El libro del ciudadano (1877), dirigit per Francesc Pi i Margall i Gonçal Serraclara i Costa.
Conjuntament amb Manuel Lasarte i Valentí Almirall fundà El Estado Catalán (1869-1872), fundà i dirigí el setmanari La Barretina (1891) i col·laborà a Un Tros de Paper (1865), La Campana de Gràcia (1870), La Rambla, Lo Nunci (1877-1883), Diari Català (1879) i El Diluvio on treballà entre 1888 i 1917. Moltes de les seves col·laboracions de la dècada dels 60 i 70 les signà amb el pseudònim d'Antonet Serra.
Morí després de vint anys de patir una paralitzant atàxia locomotriu progressiva, que el retingué paralitzat al llit i amb ceguesa, però que no li impedí l'activitat periodística i dictar les seves famoses Memorias de un veterano de la República que deixà malauradament inacabades i que es publicaren entre el 1916 i 1917 a El Diluvio. Aquests articles han estat traduïts al català per Xavi Milian i recopilats íntegrament en el llibre Memòries d’un veterà de la República publicat per l'Editorial Tigre de Paper.

## Referències

* ↑ «esquela». La Vanguardia, 05-09-1917, pàg. 1.
* ↑ «Antoni Feliu i Codina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ FELIU I CODINA, Antoni. Memòries d'un veterà de la República. Manresa: Tigre de Paper, Desembre 2022, p. 710. ISBN 978-84-18705-3.
# Şirnak

Şırnak (Kurd: Şirnex) és una ciutat del districte de Şırnak i la capital de la província de Şırnak a Turquia. El pas fronterer d'Ibrahim Khalil amb l'Iraq és un dels principals enllaços de Turquia amb la regió del Kurdistan a l'Iraq.
La ciutat està poblada principalment per kurds de la tribu Şirnexî i tenia una població de 75.932 l'any 2023.

## Barris

Şırnak es divideix en els dotze barris d'Aşağıhan, Atatürk, Aydınlar, Bahçelievler, Boğaz, Cadırlı, Çavuşhan, Hatipler, Nasırhan, Şafak, Yayla i Yeni.

## Història moderna

El 18 d'agost de 1992 van esclatar els enfrontaments entre les forces turques i els kurds del PKK. 20.000 dels 25.000 habitants van fugir de la ciutat durant els tres dies de lluita.
Mentre la ciutat estava sota bombardeig, no hi havia manera d'informar-se del que estava passant a la regió, ja que es va impedir que els periodistes entressin al centre de la ciutat, que va ser completament incendiat per l’exèrcit turc. Şırnak va estar sota foc durant tres dies i es van utilitzar tancs i canons per disparar contra edificis ocupats per civils.
El 13 de març de 2016 van començar les operacions militars de les forces turques contra el PKK. El toc de queda militar imposat a la ciutat kurda es va aixecar després de 246 dies. Barris com Gazipaşa, Yeşilyurt, İsmetpaşa, Dicle, Cumhuriyet i Bahçelievler van ser completament destruïts durant la guerra.

## Política

A les eleccions locals del 2019, el candidat Mehmet Yarka del partit AKP va guanyar amb el 61,72% dels vots.

## Població

Història de la població des del 1965 fins al 2023
Evolució demogràfica :
| 2017 | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 |
| 54.955 | 93.431 | 61.738 | 64.185 | 67.662 |

## Clima

Temperatura més alta registrada: 40.4°C el 28 de juliol de 2011 i el 10 d'agost de 2023 Temperatura més baixa registrada: -14.5°C el 2 de gener de 2009

## Referències

* 1 2 Baz, Ibrahim. Şırnak aşiretleri ve kültürü (en turc), 2016, p. 114. ISBN 9786058849631.
* 1 2 «Türkiye Mülki İdare Bölümleri Envanteri» (en turc). T.C. İçişleri Bakanlığı. [Consulta: 19 desembre 2022].
* 1 2 «Population Of Municipalities, Villages And Quarters». TÜİK. [Consulta: 10 maig 2024].
* ↑ «KURDS IN TURKEY SEEM TO BE NEARING FULL-SCALE REVOLT». The New York Times, 30-03-1992 [Consulta: 22 desembre 2022].
* ↑ «246 Days After Curfew and Siege: Sirnak in Photos - KurdishQuestion.com». Arxivat de l'original el 2016-11-17.
* ↑ «Türkiye». Hürriyet Daily News. [Consulta: 3 febrer 2024].
* ↑ «Genel Nüfus Sayımları» (en turc). [Consulta: 1r març 2023].
* ↑ «İllerimize Ait Genel İstatistik Verileri» (en turc). mgm.gov.tr. Meteoroloji Genel Müdürlüğü. [Consulta: 16 juliol 2024].
# Garra lissorhynchus

Garra lissorhynchus és una espècie de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes. Pot assolir fins a 7,4 cm de longitud total. Es troba a l'Índia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Menon, A.G.K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.
# Doasit

Doasit (en francès Doazit) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 995 | 1.032 | 901 | 865 | 858 | 887 | 931 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marcel Dutoya | PS |

## Personatges il·lustres

* Jean d'Arcet, químic.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Sorell déntol

El sorell déntol (Pseudocaranx dentex) és una espècie de peix de la família dels caràngids i de l'ordre dels perciformes.
Es troba a l'Atlàntic occidental (des de Carolina del Nord i Bermuda fins al sud del Brasil), a l'Atlàntic oriental (Illes Açores, Madeira, Illes Canàries, Cap Verd i Santa Helena), a la mar Mediterrània i als oceans Índic i Pacífic (Sud-àfrica, Japó, Hawaii, Austràlia, Nova Zelanda i Nova Caledònia).
Els mascles poden assolir els 122 cm de longitud total i els 18,1 kg de pes.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Glyptatelus

Glyptatelus és un gènere de cingulat prehistòric de la família dels gliptodontins. És el primer representant d'aquesta família en aparèixer en el registre fòssil. Se n'han trobat restes fòssils a Bolívia. Igual que els armadillos d'avui en dia, probablement tenia una dieta omnívora.

## Referències

* ↑ Sergio F. Vizcaíno, Andrés Rinderknecht i Ada Czerwonogora «An Enigmatic Cingulata (Mammalia: Xenarthra) from the Late Miocene of Uruguay» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 23, 4, 2003, pàg. 981–983.
* ↑ «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès).
* ↑ F. Ameghino «Mamíferos Cretáceos de la Argentina. Segunda contribución al conocimiento de la fauna mastológica de las capas con restos de Pyrotherium» (en castellà). Boletín del Instituto Geográfico Argentino, 18, 1897, pàg. 406–521.
# Gliptoteri

El gliptoteri (Glyptotherium) és un gènere extint de gliptodontí. Pertanyia a un grup de mamífers relacionats amb els armadillos d'avui en dia. Se'l considera un representant de la megafauna nord-americana, gran part de la qual s'extingí en temps prehistòrics. El gliptoteri podria haver desaparegut a causa del canvi climàtic o la interferència per part dels humans. Les últimes espècies de gliptoteri s'extinguiren fa uns 12.000 anys.

## Referències

* ↑ «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-05-27. [Consulta: 20 setembre 2011].
* ↑ Vínculos, Volums 20-22 (en castellà). Museo Nacional de Costa Rica, 1995, p. 80.
# Protalphadon

Protalphadon és un gènere de mamífers extints de la família dels alfadòntids. Aquest parent proper dels opòssums visqué durant el Cretaci superior. Se n'han trobat restes fòssils a diferents regions dels Estats Units. Es tractava d'un animal arborícola que tenia una dieta omnívora.

## Referències

* 1 2 «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-05-27. [Consulta: 22 setembre 2011].
* ↑ R. L. Cifelli «Cretaceous mammals from southern Utah. I. Marsupials from the Kaiparowits Formation (Judithian)» (resum) (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 10, 3, pàg. 295-319.
# Peradectes

Peradectes és un gènere de metateri extint de l'Eocè, que estava emparentat amb els opòssums d'avui en dia. Se n'han trobat restes fòssils al Canadà i els Estats Units. Igual que els opòssums, es tractava d'un animal arborícola i de dieta omnívora.

## Referències

* 1 2 «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-05-27. [Consulta: 15 octubre 2011].
# Libocedrus

Libocedrus és un gènere de coníferes de la família Cupressaceae. Aquest gènere està estretament relacionat amb els gèneres sud-americans Pilgerodendron i Austrocedrus, i el de Nova Guinea Papuacedrus.
Les fulles estan imbricades, fan de 3-7 mm de llargada. Les pinyes fan 8-20 mm de llargada.

## Taxonomia

Inclou cinc o sis espècies:
* Libocedrus austrocaledonica - Nova Caledònia
* Libocedrus chevalieri - Nova Caledònia
* Libocedrus yateensis - Nova Caledònia
* Libocedrus bidwillii - Nova Zelanda
* Libocedrus plumosa - Nova Zelanda
* Libocedrus uvifera- Andes meridionals (disputat, alguns autors el situen al gènere Pilgerodendron)

## Usos

La seva fusta és tova i moderadament resistent a la descomposició i amb fragància resinosa. Les dues espècies de Nova Zelanda es fan servir com plantes ornamentals.

## Referències

* ↑ «The Gymnosperm Database - Lubocedrus».

## Referències

* Gadek, P. A., Alpers, D. L., Heslewood, M. M., & Quinn, C. J. 2000. Relationships within Cupressaceae sensu lato: a combined morphological and molecular approach. American Journal of Botany 87: 1044–1057. Abstract Arxivat 2008-10-16 a Wayback Machine..

## Enllaços externs

* Arboretum de Villardebelle. URL:Cone photos. Accessed 14 May 2007
* Gymnosperm Database, URL;Libocedrus. Accessed 14 May 2007
# Dracaena

Dracaena (forma llatinitzada del grec antic δράκαινα - drakaina, "femella de drac") és un gènere de sauròpsids (rèptils) escatosos de la família Teiidae present a Amèrica del Sud, l'Equador, Colòmbia, el Perú i el Brasil. Aquests llangardaixos passen molt temps en l'aigua i habiten en pantans, rierols i boscos inundats. Els llangardaixos del gènere Dracena sovint prenen banys de sol a les branques que pengen sobre l'aigua.

## Referències

* ↑ Dracaena, The Reptile Database
* ↑ δράκαινα, Henry George Liddell, Robert Scott, A Greek-English Lexicon, a Perseus
# Bowenia

Bowenia és un gènere de gimnospermes de la divisió Cycadophyta, que inclou dues espècies actuals i dues de fòssils. De vegades s'ubiquen dins la seva pròpia família Boweniaceae.
Estan restringides a Austràlia. Les dues espècies vives són de Queensland, on creixen en boscos tropicals càlids i humits o en vessants protegits prop de cursos d'aigua especialment en la terra baixa.
L'espècie fòssil Bowenia eocenica es troba en dipòsits de carbó de Victoria, Austràlia, i l'espècie Bowenia papillosa és a dipòsits de carbó de Nova Gal·les del Sud. Les dues fòssils són de l'Eocè.

## Referències

* ↑ «BioLib: Biological library». [Consulta: 23 gener 2023].
# Polystigma

Polystigma és un gènere de fongs dins la família Phyllachoraceae.
| Phyllachoraceae | Phyllachora Trabutia Coccostroma Sphaerodothis Mycohypallage Linochora Coccodiella Catacauma Bagnisiopsis Stigmochora Polystigma Polystigma caulicola E. Müll. i Poelt 1985 Polystigma apophlaeae Kohlm. 1981 Polystigma caraganae (Woron.) Vasyag. 1981 Polystigma bumeliae (Schwein.) Sacc. 1883 Polystigma adenostomatis Farl. 1905 Polystigma melastomatum Pat. 1891 Polystigma haraeanum Sacc. 1912 Polystigma fulvum Pers. ex DC. 1815 Polystigma pusillum Syd. i P. Syd. 1904 Polystigma deformans Syd. 1936 Polystigma sonneratiae Petr, 1931 Polystigma orbiculatum (Syd. & P. Syd.) Arx i E. Müll. 195 Polystigma phyllodii (Cooke i Massee) Arx & E. Müll. 1954 Polystigma uniloculare I. Hino i Katum. 1958 Polystigma volkartianum (Rehm) Arx & E. Müll. 1954 Polystigma eugeniae Anahosur 1970 Polystigma mahatbaleshwarense (Ananthan.) Ullasa 1971 Polystigma halimodendri (Murashk.) Kalymb. 1969 Polystigma indicum (Chona, Munjal i J.N. Kapoor) Munjal & J.N. Kapoor 1963 Polystigma amygdalinum P.F. Cannon 1996 Polystigma variipila Penz. i Sacc. 1930 Polystigma xanthostroma (Penz. & Sacc.) Gola 1930 Polystigma rubrum Phragmocarpella Plectosphaera Placostroma Physalosporina Ophiodothella Diachora Apiosphaeria Telimenella Phylleutypa Endodothella Anisochora Phaeochorella Clypeotrabutia Telimena Trabutiella Scolecodothis Coccostromopsis Puiggarina Camarotella Polystigmina Isothea Phragmocauma Rehmiodothis Orphnodactylis Phyllocrea Brobdingnagia Parberya Sphaerodothella Fremitomyces Oxodeora Malthomyces Stigmatula Pterosporidium Periaster Vitreostroma Imazekia Retroa Geminispora Muelleromyces Helochora Deshpandiella Apodothina Woronichina Telemeniella Lohwagia Erikssonia Tolediella Phaeotrabutia Stromaster Schizochora Baeumleria Scolecoccoidea Pseudothiopsella Pseudothiella Zimmermanniella Discomycopsella Oswaldina Telimenochora |

## Referències

* ↑ Lumbsch TH, Huhndorf SM. «Outline of Ascomycota – 2007». Myconet. The Field Museum, Department of Botany, Chicago, USA, 13, desembre 2007, pàg. 1–58. Arxivat de l'original el 2009-03-18 [Consulta: 19 març 2012].

## Enllaços externs

* Index Fungorum