OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Coll del Lautaret

El coll del Lautaret (en francès Col du Lautaret) és un port de muntanya que es corona a 2.057 metres, al departament francès dels Alts Alps.
El port uneix les viles d'Oesen, a la vall del Romanche i el Briançonès a través de la D 1091 (antiga N 91) que duu de Grenoble fins a Briançon, tot passant per Le Bourg-d'Oisans. És un dels punts més baixos entre els massissos dels Arves i dels Escrinhs.
Gràcies a un pendent suau modelat per una glacera, el coll ha estat emprat com a via de comunicació entre Grenoble i Briançon, i d'aquí cap a Itàlia, a través dels Alps des de fa molts de temps. L'accés al coll del Galibier, pel seu vessant sud, comença al cim del coll de Lautaret.

## Detalls de l'ascensió

Pel vessant oest l'ascensió comença a Les Clapiers, prop de Le Bourg-d'Oisans, des d'on l'ascensió té 34,2 quilòmetres de llargada en què se superen 1.312 metres de desnivell, a una mitjana del 3,8%, i rampes màximes del 7,5% en el primer quilòmetre.
L'ascensió pel costat est comença a Briançon, des d'on en 27,7 quilòmetres se superen 853 metres de desnivell a una mitjana del 3,1%, i rampes màximes del 5,2%.

## Tour de França

La primera vegada que el Tour de França va superar el coll del Lautaret fou el 1911, quan el líder al cim fou Émile Georget. Des del 1947, el Lautaret ha estat creuat unes 40 vegades pel Tour de França, tot i que en la majoria de les ocasions el port no ha puntuat pel "Gran Premi de la muntanya" en formar part de l'ascensió al Coll del Galibier.

### Aparicions al Tour de França

Des de 1947, els passos en què ha estat categoritzat pel gran premi de la muntanya han estat:
| Any | Etapa | Categoria | Inici | Final | Primer al cim |
| 2014 | 14 | 1 | Grenoble | Risoul | Joaquim Rodríguez (CAT) |
| 2006 | 15 | 2 | Gap | Alpe d'Huez | David de la Fuente (ESP) |
| 2003 | 9 | 1 | Le Bourg-d'Oisans | Gap | Danilo Di Luca (ITA) |
| 1972 | 14 | 3 | Briançon | Valloire | Joaquim Agostinho (POR) |
| 1965 | 17 | 3 | Briançon | Aix-les-Bains | Francisco Gabica (ESP) |
| 1962 | 19 | 3 | Briançon | Aix-les-Bains | Juan Campillo (ESP) |
| 1960 | 17 | 3 | Briançon | Aix-les-Bains | Jean Graczyk (FRA) |
| 1958 | 21 | 3 | Briançon | Aix-les-Bains | Piet van Est (NED) |
| 1953 | 19 | 2 | Briançon | Lió | Jean Le Guilly (FRA) |
| 1951 | 21 | 3 | Briançon | Aix-les-Bains | Gino Sciardis (ITA) |
| 1950 | 19 | 2 | Briançon | Sant-Etiève | Apo Lazaridès (FRA) |

## Referències

* ↑ «Col du Lautaret - Le Clapier». climbbybike. [Consulta: 25 juliol 2014].
* ↑ «Col du Lautaret - Briançon». climbbybike. Arxivat de l'original el 10 d’octubre 2021. [Consulta: 25 juliol 2014].
* ↑ Woodland, Les. The Yellow Jersey Companion to the Tour de France. Yellow Jersey Press, 2003, p. 263. ISBN 0-224-06318-9.
* 1 2 «Le col du Lautaret dans le Tour de France depuis 1947» (en francès). ledicodutour. Arxivat de l'original el 2 de novembre 2014. [Consulta: 15 juliol 2014].
# Autodefensa

«Autodefensa» té aquests significats:
* defensa personal
* defensa legítima
* Autodefensa feminista
* Autodefensa, sèrie de televisió
# Bornasèl (Tarn)

Bornasèl (en francès Bournazel) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 136 | 155 | 125 | 119 | 134 | 152 | 160 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Claude Laurent | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Gomphrena globosa

Gomphrena globosa és una espècie de planta ornamental originària d'Amèrica Central, de la família de les amarantàcies. És una planta anual que pot arribar a 90 cm d'alçada.

## Llista de subespècies i varietats

Segons Tropicos (16 de març de 2021) (llista en brut que probablement conté sinònims):
* Gomphrena globosa subsp. africana Stuchlík
* Gomphrena globosa subsp. Mexicana Stuchlík
* Gomphrena globosa var. albiflora Moq.
* Gomphrena globosa var. aureiflora Stuchlík
* Gomphrena globosa var. carnea Moq.

## Notes i referències

* ↑ «Globe amaranth | Description, Plant, Flower, & Facts | Britannica» (en anglès). www.britannica.com. [Consulta: 9 setembre 2023].

## Enllaços externs

* «212686». BioLib.
* TSN al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. (anglès)
* Gomphrena globosa L. al National Center for Biotechnology Information (anglès)
# Uelén

Uelén o Uvelén (en txuktxi: Увэлен; rus: Уэлéн; iupik siberià: Улыӄ; naucà: Олыӄ) és un poble en el punt més oriental de Rússia, just al cercle polar àrtic, al districte autònom de Txukotka i al punt en què s'ajunten la mar dels Txuktxis i l'estret de Bering.
El poble, famós pel marfil de foques de la mar dels Txuktxis, serveix de base per a expedicions d'arqueologia pels voltants.

## Referències

* ↑ «Uelen | enciclopedia.cat». [Consulta: 27 agost 2023].

## Enllaços externs

* Paleoecologia i arqueologia del jaciment d'Ekven prop de Uelen, a Txukotka Arxivat 2007-07-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Congrés Internacional de Matemàtics de 1958

El Congrés Internacional de Matemàtics de 1958 va ser el vint-i-un Congrés Internacional de Matemàtics, celebrat en Edimburg, Regne Unit del 14 d’agost al 21 d’agost de 1958.

## Visió general

El professor Hodge va llegir a la reunió el missatge següent del príncep Felip, duc d'Edimburg, patró del Congrés:
   Quan van començar els preparatius per a aquest Congrés Internacional de Matemàtiques, fa més de tres anys, em van convidar a acceptar el càrrec de Patró. Vaig acceptar amb molt de gust aquesta invitació reconeixent, com jo, la part força essencial que han de tenir les matemàtiques en el món modern.
Las Medallas Fields van ser per a Klaus Friedrich Roth, de la Universitat de Londres, "per resoldre un famós problema de la teoria de nombres, és a dir, la determinació de l'exponent exacte en la desigualtat de Thue-Siegel" i a René Thom, de la Universitat d'Estrasburg, "per crear la teoria del "cobordisme" que, en els pocs anys de la seva existència, ha portat a la visió més penetrant de la topologia de les varietats diferenciables".

## Referències

* ↑ Guggenbuhl, Laura «International Congress of Mathematicians, Edinburgh, 1958». The Mathematics Teacher, 52, 3, 1959, pàg. 190–196. ISSN: 0025-5769.
* ↑ Todd, J. A.. Proceedings of the International Congress of Mathematicians: 14-21 August 1958 (en anglès). Cambridge University Press, 2013-09-12. ISBN 978-1-107-62266-1.
# Creu de Frederic d'Anhalt

La Creu de Frederic (en alemany: Friedrich Kreuz o Friedrich-Kreuz) va ser instituïda el 1914 pelduc d'Anhalt, Frederic II d'Anhalt, com a condecoració no diferent de la Creu de Ferro pel mèrit en temps de guerra.

## Tipus

Hi ha tres versions de la condecoració:
* Una creu de bronze sobre una cinta verda amb vores vermelles per als combatents.
* Una creu de bronze sobre una cinta verda amb vores blanques per als no combatents.
* Una creu com a fermall (en alemany un "steckkreuz") que es portava sense cinta.

## Disseny

Aquesta creu patent portava una corona a la part superior del braç i la data "1914" a la part inferior del braç. Al medalló central hi ha el monograma del duc, dues "F" entrellaçades. El revers és pla però el medalló central porta el text "Für Verdienst" (Per al mèrit)
El 1918 va caure la monarquia d'Anhalt i es va suprimir la condecoració.
Guillem II d'Alemanya i el mariscal Paul von Hindenburg portaven aquesta creu.

## Receptors

* Oswald Boelcke
* Felix Graf von Bothmer
* Franz Breithaupt
* Leopold Bürkner
* Gerhard Conrad
* Karl Dönitz
* Frederic II d'Anhalt
* Paul Hausser
* Paul von Hindenburg
* Hans-Valentin Hube
* Oswald Lutz
* Friedrich von Rabenau
* Robert, príncep hereu de Baviera
* Guillem II d'Alemanya

## Referències

* ↑ Nimmergut Katalog 2000, No. 81
# Dansa de les Vetes del Corpus Christi de València

La Dansa de les Vetes és una de les Dansetes, o danses infantils que s'interpreta durant la festa del Corpus Christi a València ciutat. Presenta una concepció de l'imaginari rural semblant a les danses dels Arquets, Pastorets i Llauradors.

## Història

Històricament aquesta dansa no es pot considerar pròpia del Corpus de València, havent-se incorporat als actes molt recentment en iniciar-se el segle XXI.
Es tracta d'una dansa processional que té origen al seguici de la Mare de Déu de Sales de Sueca.

## Descripció

Encara que pot semblar un típic ball de cintes, difereix d'aquests en no estar les cintes (vetes) lligades a cap perxa o pal, de manera que el trenat i destrençat de les cintes es fa a l'aire. En la seva versió amb perxa arriba a tenir molts noms, segons les característiques dels dansaires o l'ornament final de les perxes de les que parteixen les cintes, així tenim les danses de teixidores (quan la ballen nenes), la Carxofa (quan l'extrem superior de la perxa és una carxofa que s'obre quan la processó i en surten coloms volant), típica de la festa de la Verge de la Salut d'Algemesí; gitanetes (quan les ballarines vesteixen com a tals), de La Magrana (típica del Corpus i molt popular a la festivitat del Corpus de València, caracteritzada perquè la final de la perxa hi ha una gran magrana que en obrir-se mostra un vericle amb la Sagrada Forma), etc
Aquest tipus de dansa consisteix a trenar i destrençar les cintes que són portades entre dos dansaires en una de les mans, executant diferents figures i composicions alhora que es trenen i es destrenen les cintes.

## Referències

* ↑ Salvador Seguí (Recopilado por), Fermín Pardo (Recopilado por), José Angel Jesús María Romero (Dibujos) (01-10-1978). «Danzas del Corpus valenciano». Cuadernos de Música Folklórica Valenciana (Piles). Consultado el 06072022.
* 1 2 Llorca Ulzurrun de Asanza, Pau (2018). «De les roques a les dansetes. La dolçaina en la festa del Corpus de València.». Els Papers del Corpus 4.
* ↑ Pardo, Fermín. La música popular en la tradició valenciana.. Institut Valencià de la Música Generalitat Valenciana, [2000?]. ISBN 84-482-2827-8. OCLC 48887092 [Consulta: 12 juliol 2022].
# El Sartorio

El Sartorio (també El Satario) és el nom de la primera pel·lícula pornogràfica argentina en 1907 i és el primer film argentí a mostrar els genitals en primers plans.

## Argument

Sis joves dones nues juguen, corren i mengen a la vora d'un riu. Apareix un faune (home amb un disfressa només al cap: amb perruca, banyes, grans bigotis i barba) i les veu jugar a la ronda i se'ls aproxima; les dones s'espanten i el faune les persegueix, una d'elles ensopega i és aconseguida per aquest diable, ell se l'emporta alçada i mitjà desmaiada a un altre lloc del bosc, allí té sexe amb ella, de variades formes i en aparent consentiment de la dona. Es mostren escenes molt explícites. Al final de l'acte sexual la parella acaba recolzada i endormiscada en la pastura; no obstant això les altres cinc dones que havien fugit, tornen, nues, i troben a la parella junta dormisquejant en el sòl, amb varetes espanten al faune i "rescaten" a la dona. El curt va ser rodat en blanc i negre i té una duració de 4 minuts i 32 segons.

## Vegeu també

* Le Coucher de la mariée

## Referències

* ↑ Thompson, Dave. Black and White and Blue: Adult Cinema from the Victorian Age to the VCR. ECW Press, 2007, p. 67–68. ISBN 9781554903023.
* ↑ «Descarga: El Satario/El Sartorio ¿Argentina? ¿1907? ¿Primer porno de la historia?». Arxivat de l'original el 2021-10-27. [Consulta: 10 febrer 2018].

## Fonts

* Seth Grahame-Smith. The Big Book of Porn, p. 16. ISBN 1-59474-040-2.

## Enllaços externs

* «La argentinidad al palo», artículo del 14 de diciembre de 2004 en el suplemento Radar, del diario Página/12 (Buenos Aires)
# El verano de los peces voladores

El verano de los peces voladores és una pel·lícula franco-xilena dirigida per Marcela Said.
La pel·lícula va ser estrenada durant la Quinzena dels Realitzadors al 66è Festival Internacional de Cinema de Canes. Fou protagonitzada per Gregory Cohen, Francisca Walker, María Izquierdo, Roberto Cayuqueo i Bastián Bodenhöfer.

## Argument

Manena està de vacances al sud de Xile amb el seu pare Francisco, un ric terratinent. Francisco està obsessionat amb eliminar les carpes a la seva llacuna artificial, recorrent a cada vegada més mètodes extrems com utilitzar explosius. Manena sembla ser l'única qui percep la tensió creixent que les accions del seu pare provoquen a la comunitat maputxe del lloc, qui reclamen accés a aquestes terres.

## Repartiment

* Gregory Cohen – Francisco
* Francisca Walker – Manena
* María Izquierdo – Teresa
* Roberto Cayuqueo – Pedro
* Bastián Bodenhöfer – Carlos
* Guillermo Lorca – Lorca
* Paola Lattus – Ester
* Emilia Lara – Isidora
* Enrique Soto – Nacho
* Pablo Banderas - Hijo

## Producció

La directora xilena, Marcela Said, tracta amb molta delicadesa el tema de la història basada en el conflicte entre els maputxes nadius i els propietaris de terres blancs d'ascendència europea, i representa amb gran habilitat el drama i l'emoció de la pel·lícula d'una manera realista. realitat, que es complementa encara més amb la seva elecció d'actors que no tenen experiència en la interpretació cinematogràfica. L'efecte global de la pel·lícula és una barreja de ficció i no ficció. A part de fer un esforç per donar-li un toc gràfic a la història, sembla que la directora va intentar treure a la llum la gran injustícia comesa pels rics colons blancs als maputxes natius d'Amèrica del Sud.
La pel·lícula és basada en un tema sociopolític pot atraure una secció distintiva del públic del cinema, però no gaire al mercat comercial. Tanmateix, també ha tingut algunes crítiques crítiques sobre la cobertura mediàtica després del 66è Festival Internacional de Cinema de Canes. Segons Hollywood Reporter, la pel·lícula pateix una narrativa pobra, una caracterització poc profunda i una motivació vaga.

## Premis

Va rebre el Tercer Premi coral al Festival Internacional del Nou Cinema Llatinoamericà de l'Havana de 2013.

## Referències

* ↑ Chile en Cannes. Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. La Tercera. 28 de abril de 2013. Recuperado el 19 de mayo de 2013.
* ↑ La Psicomagia de Jodorowsky hipnotiza Cannes. El Mercurio. 18 de mayo de 2013. Recuperado el 19 de mayo de 2013.
* ↑ El verano de los peces voladores. Cinechile.cl. Enciclopedia de película chilena (en español). Recuperado el 21 de mayo de 2013.
* ↑ «The Summer of Flying Fish» (en anglès). [Consulta: 5 febrer 2019].
* 1 2 Debruge, Peter. «Cannes Film Review: 'The Summer of Flying Fish'». VARIETY. [Consulta: 2 juny 2013].
* ↑ «The Summer of Flying Fish (El Verano de los Peces Voladores): Cannes Review». The Hollywood Reporter. [Consulta: 2 juny 2013].
* ↑ "El verano de los peces voladores" fue premiada en La Habana, Cooperativa.cl, 13 de desembre de 2013

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Annibale Comessatti

Annibale Comessatti (Udine, 30 de gener de 1886 - Pàdua, 13 de setembre de 1945) va ser un matemàtic italià.

## Vida i Obra

Comessatti va fer els seus estudis secundaris a la seva vila natal, Udine. Va estudiar matemàtiques a la universitat de Pàdua en la qual es va doctorar el 1908 amb una tesi sobre les corbes dobles dirigida per Francesco Severi, de qui va ser professor ajudant fins al 1920. Entre el 1915 i el 1919 va servir com oficial d'artilleria a la Primera Guerra Mundial. El 1920 obté, per concurs, la càtedra de geometria de la universitat de Càller i el 1923, també per concurs les de Parma i de Mòdena, però prefereix anar com a professor extraordinari a la seva universitat de Pàdua, en la qual va fer la resta de la seva vida acadèmica, tot i que alguns anys va ser professor encarregat a les universitats de Ferrara i de Mòdena.
El 1942 va morir la seva única filla amb només divuit anys i la seva pèrdua va accelerar el seu procés de decadència.
La obra matemàtica de Comessatti va ser principalment en geometria, amb una especial enfocament als punts reals de les varietats algebraiques.
Durant l'època feixista es va deixar influir per la retòrica racista.

## Referències

* ↑ Severi, 1946, p. 59.
* ↑ Tonolo, 1946, p. 1.
* ↑ Tonolo, 1946, p. 2.
* ↑ Tonolo, 1946, p. 6.
* ↑ Brigaglia, 2016, p. 282.
* ↑ Israel, 2000, p. 45.

## Bibliografia

* Brigaglia, Aldo. «Segre and the Foundations of Geometry: From Complex Projective Geometry to Dual Numbers». A: Gianfranco Casnati, Alberto Conte, Letterio Gatto, Livia Giacardi, Marina Marchisio, Alessandro Verra (eds.). From Classical to Modern Algebraic Geometry (en anglès). Birkhäuser, 2016, p. 265-288. ISBN 978-3-319-32992-5.
* Israel, Giorgio. «La matematica italiana, il fascismo e la politica razziale». A: Michele Emmer (ed.). matematica e cultura 2000 (en italià). Springer, 2000, p. 21-48. ISBN 88-470-0102-1.
* Severi, Francesco «Annibale Comessatti (1886-1945)» (en italià). Bollettino dell'Unione Matematica Italiana, Vol. 1, Num. 1, 1946, pàg. 59-61. ISSN: 2198-2759.
* Tonolo, Angelo «Annibale Comessatti» (en italià). Rendiconti del Seminario Matematico della Università di Padova, Vol. 15, 1946, pàg. 1-7. ISSN: 2240-2926.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Annibale Comessatti» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Janiro, Nicoletta. «COMESSATTI, Annibale». Dizionario Biografico degli Italiani, 1982. [Consulta: 5 juliol 2020]. (italià)
* Deotto, Sabina. «COMESSATTI ANNIBALE (1886 - 1945)». Dizionario Biografico dei Friulani, 2016. [Consulta: 5 juliol 2020]. (italià)
# Fuego en la sangre (pel·lícula de 1965)

Fuego en la sangre és una pel·lícula en blanc i negre coproducció de l'Argentina, Mèxic i Veneçuela dirigida per René Cardona Jr. segons el guió d'Alfonso Díaz Bullar que es va estrenar l'11 de març de 1965 i que va tenir com a protagonistes a Libertad Leblanc, Julio Aldama, Guillermo Battaglia i Raúl del Valle.

## Sinopsi

En marc rural, la crònica d'una dona amb massa demandes amoroses.

## Repartiment

Hi van intervenir els següents intèrprets:
* Libertad Leblanc …Cristina
* Julio Aldama …Galaor
* Guillermo Battaglia …Crispín
* Raúl del Valle …Comisario Feliciano
* Carmen Jiménez …Tía Tepo
* Eduardo Vener …Tomás
* José Orange
* Eduardo Galán Font
* Juan Quetglas …Gabino
* Mirta del Valle …Tere
* Miguel Paparelli …Pulpero
* Oscar Llompart
* Germán Trabella
* Francisco Barletta

## Comentaris

La Prensa va dir:
| « | ”Creure que tot això té a veure amb el cinema és matèria opinable….un altre detall decisiu: Libertad Leblanc apareix amb els cabells negres” | » |
Per la seva part, Manrupe i Portela escriuen:
| « | ”Clàssic film d'assetjament sexual. Filmada a la vora del Paraná. René Cardona és el campió de pel·lícules “B” mexicanes. Julio Aldama també és mexicà. I aquesta vegada Llibertat Leblanc és morocha.” | » |

## Referències

* ↑ Jr, René Cardona. Fuego en la sangre. Filmes Venezolanos, 1966-11-17.
* 1 2 3 4 Manrupe, Raúl; Portela, María Alejandra. Un diccionario de films argentinos (1930-1995). Buenos Aires: Editorial Corregidor, 2001, p. 238. ISBN 950-05-0896-6.

## Enllaços externs

* Informació sobre Fuego en la sangre a Cinenacional.com
* Fuego en la sangre a YouTube
# Jennifer Alleyn

Jennifer Alleyn (nascuda el 1969) és una artista, cineasta, escriptora i fotògrafa canadenca que viu i treballa a Montreal.

## Biografia

Filla de l'artista Edmund Alleyn, va néixer a Suïssa. Va estudiar cinema a la Universitat Concordia. Alleyn va treballar com a periodista als diaris Le Devoir, Montreal Gazette i La Presse i per la revista Elle Québec. Va viatjar per tot el món mentre participava al programa de televisió de Radio-Canada La Course destination monde.
El 1996 Alleyn va escriure i dirigit el segment "Aurore et Crépuscule" de la pel·lícula Cosmos; Cosmos va ser inclosa a la Quinzena de Cineastes del Festival Internacional de Cinema de Canes. El 2003 la seva pel·lícula Svanok a ser guardonada amb el premi al millor curtmetratge de ficció per l'Association québécoise des critiques de cinéma.
El 2006 va fer una pel·lícula sobre el seu pare, L’atelier de mon père, sur les traces d’Edmund Alleyn; la pel·lícula va ser anomenada millor pel·lícula canadenca al Festival international du film sur l'art a Montreal i també va rebre un Premi Gémeaux. El 2010 va dirigir Dix fois Dix sobre el pintor Otto Dix, que va rebre el Premi Tremplin pel món ARTV.
El 2018 va dirigir i produir Impetus, un llargmetratge dramàtic híbrid descrit per Denis Villeneuve com "Juganera com una pel·lícula de Godard o Varda. Brillant i commovedora". La pel·lícula es va estrenar a Slamdance, Utah, i Torino, Itàlia. Alleyn va rebre el PREMI CREATION 2019, de l'Observatoire du Cinéma au Québec per "la seva destacada contribució al cinema del Quebec".

## Referències

* 1 2 «Jennifer Alleyn & Nancy Huston – Cinéma et littérature» (en francès). Arxivat de l'original el 2020-04-07. [Consulta: 2 agost 2016].
* ↑ «Change to Spare: Edmund Alleyn at the Musée d'art contemporain de Montréal». NGC Magazine. National Gallery of Canada, 20-07-2016.
* ↑ «Première du film "Cosmos"» (en francès). University of Sherbrooke.
* ↑ «Cosmos». Cannes Festival.
* ↑ «Svanok» (en francès).
* ↑ «Jennifer Alleyn» (en francès). VUCAVU.

## Enllaços externs

* Jenniferalleyn.com
# Kelly Madison

Kelly Madison (Newport Beach, 26 d'agost de 1967) és una actriu, empresària i directora de cinema pornogràfic estatunidenca, inclosa en 2015 al Saló de la fama d'AVN.

## Trajectòria

Kelly Madison és coneguda pels seus grans pits naturals i per haver fundat la productora, 413 Productions conjuntament amb el seu marit Ryan. Madison és cosina de la també actriu pornogràfica Janine Lindemulder. Madison va conèixer el seu marit, Ryan, el 1999 quan era vicepresidenta de vendes d'una empresa de grafisme i ell era un jove dissenyador gràfic de 22 anys. Inspirada per la carrera cinematogràfica de la seva cosina, va crear a internet un lloc web personal tot i no haver posat mai abans nua.
Després de l'èxit inicial del lloc web, van expandir el seu negoci amb la filmació de pel·lícules eròtiques, llançant a la fama altres actors i actrius. Van anomenar l'empresa 413 Productions perquè era el número del carrer de l'estudi que llogaven per a filmar. Amb el lloc web Pornfidelity.com i una col·lecció de DVD, el negoci va créixer gràcies a la creació d'una sèrie d'escenes de trios.
Madison ha realitzat destacades escenes per amb l'actriu Danni Ashe, apareixent en les sèries «Danni Ashe Presents» i «Danni HardCut». Ha aparegut també a la revista Score, i a més escriu una columna per a la revista Juggs.
El 25 de juliol de 2007, Madison i el seu marit Ryan van ser entrevistats al programa de televisió Chelsea Lately del canal E!, on van parlar del seu matrimoni, la seva relació oberta i llur carrera pornogràfica.

## Referències

* ↑ «Kelly Madison Selected to 2015 AVN Hall of Fame Class» (en anglès). AVN, 05-01-2015. [Consulta: 22 novembre 2022].
* ↑ «Kelly Madison Promotes Babes & Aces» (en anglès). Arxivat de l'original el 2011-08-07. [Consulta: 30 abril 2016].
* ↑ Steve Javors. «Kelly Madison Opens Affiliate Program». XBiz, 09-08-2006. [Consulta: 5 novembre 2009].
* ↑ "Our Bio" PornFidelity.com
* ↑ "Porn Fidelity", de Nate Sugar, XBiz.
* ↑ "Kelly Madison named juny ‘DanniGirl of the Month’" Arxivat 2007-08-08 a Wayback Machine., de Ed Crane, AVNOnline.
* ↑ "Nominees for the 2007 F.A.M.E. Awards", Fans of Adult Media and Entertainment Awards official site.
* ↑ "Madison Starts KellyFind.com" Arxivat 2006-02-11 a Wayback Machine., Todd Lewis, AVNOnline.
* ↑ "Kelly Madison Unveils KellyCash.com" Arxivat 2007-08-08 a Wayback Machine., de Thomas J. Stanton, AVNOnline.
* ↑ "KellyCash Launches" Arxivat 2007-12-15 a Wayback Machine., BusinessVoyeur.com
* ↑ Bourne, Justin. «Kelly Madison to Appear on E!». AVNOnline, 08-08-2007. Arxivat de l'original el 2007-08-08. [Consulta: 16 març 2021].
* ↑ «Kelly Madison On E! Tonight» (en anglès). XBiz.
* ↑ "Kelly Madison, Chelsea Handler Discuss Celebrity Gossip", de mischalova, The Hollywood Gossip.