OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El tren de les 3:10 (pel·lícula de 2007)

El tren de les 3:10 o El tren de les tres i deu (títol original en anglès 3:10 to Yuma) és una pel·lícula estatunidenca dirigida l'any 2007 per James Mangold. Es tracta d'un remake del western homònim de l'any 1957 i dirigit per Delmer Daves. Basada en una història d'Elmore Leonard, és protagonitzada per Russell Crowe i Christian Bale, amb Peter Fonda i Alan Tudyk entre altres intèrprets. Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

Donen Evans (Christian Bale), un ranxer empobrit i veterà de la Guerra civil dels Estats Units, s'ofereix voluntari per 200 $ per transportar el perillós lladre i assassí Ben Wade (Russell Crowe) a l'estació de tren de Contention City (Arizona), perquè agafi el tren de les tres i deu amb destinació a Yuma, on li esperen la presó i la forca.
Tanmateix, durant el viatge sofreixen algunes importants baixes, a més de la persecució constant per part de la banda de Wade. Quan ja no queda esperança, i tothom es fa enrere, Evans és l'únic valent que s'atreveix a portar Wade a l'estació, encara sabent que la banda d'aquest l'està esperant, per guanyar-se el respecte del seu fill i redimir-se als seus propis ulls.

## Anàlisi

Al costat de les apreciables Jubal (1956) i Cowboy (1958), El tren de les 3.10 compon el tercet de westerns que Daves va rodar gairebé consecutivament per a la Columbia amb Glenn Ford com a protagonista, i és sens dubte el millor dels tres. Es tracta d'una obra tensa, atmosfèrica, complexa en el dibuix dels personatges i la vocació minimalista del qual contribueix a realçar el seu vessant abstracte. Mangold ha promogut posada al dia estilística de l'antiga proposta, però evitant extraviar la càrrega de profunditat moral de la història.
Aquesta versió dura mitja hora més. El trajecte dels principals personatges entre les poblacions de Bisbee i Contention amb prou feines estava esbossat a l'original, i que el seu major desenvolupament serveix per començar a establir les bases de la futura complicitat entre el bandoler Ben Wade i el seu escorta Dan Evans. En aquesta versió actual retrobem la mateixa inclinació per l'ambigüitat moral, la mateixa densitat psicològica, la mateixa comprensió progressiva entre l'antiheroi vocacional i l'heroi més o menys accidental.
El film suggereix que la frontera que delimita el bé i el mal no sempre resulta diàfana, que les circumstàncies prenen lloc sovint a l'ètica, que aquesta reneix de vegades a cop de pura necessitat, i que el vell i llunyà oest era un territori corrupte que no mereix la idealització.

## Repartiment

* Russell Crowe: Ben Wade
* Christian Bale: Dan Evans
* Logan Lerman: William Evans
* Ben Foster: Charlie Prince
* Peter Fonda: Byron McElroy
* Dallas Roberts: Grayson Butterfield
* Alan Tudyk: Doc Potter
* Vinessa Shaw: Emmy
* Kevin Durand: Tucker
* Luce Rains: Marshal Weathers
* Gretchen Mol: Alice Evans
* Luke Wilson: Zeke
* Dorothy Adams com Mrs. Potter

## Referències

* 1 2 Fitxa de doblatge al català
* 1 2 Títol en català a Ésadir.cat
# Els últims homes durs

Els últims homes durs (títol original: The Last Hard Men) és un western estatunidenc dirigit per Andrew V. McLaglen, del 1976. Ha estat doblada al català.

## Argument

El 1909, a Arizona, el capità Sam Burgade es jubila dels Arizona Rangers. Mentre no investiga més que el repòs i la tranquil·litat, s'assabenta que el seu vell enemic Zach Provo s'ha escapat d'una presó de Yuma amb altres condemnats.

## Repartiment

* Charlton Heston: capità Sam Burgade
* James Coburn: Zach Provo
* Barbara Hershey: Susan Burgade
* Jorge Rivero: Menendez
* Michael Parks: Noel Nye
* Larry Wilcox: Shelby
* Thalmus Rasulala: Weed
* Morgan Paull: Shiraz
* John Quade: Gant
* Robert Donner: Lee Roy
* Christopher Mitchum: Hal Brickman

## Referències

* ↑ esadir.cat. . esadir.cat.
* ↑ «The Last Hard Men». The New York Times.
# Boys Don't Cry

Boys Don't Cry és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Kimberly Peirce, estrenada el 1999.

## Argument

Teena Brandon és un jove transsexual de 20 anys que decideix anar-se'n de la seva ciutat natal per anar a viure amb el seu cosí Lonny, per tal de poder ser reconegut com a home i es fa dir Brandon Teena. Després que un grup de joves insulti Lonny sobre la seva homosexualitat i Brandon, ja que ha sortit amb la germana petita d'un dels nois, Lonny decideix fer fora Brandon.
Brandon coneix Candace en un bar salvant-la d'una temptativa de violació. A canvi, accepta albergar-lo i el presenta al seu grup d'amics, del qual forma part John Lotter i el seu millor amic Tom, així com la família Tisdel. Brandon s'enamora de Lana Tisdel i comencen una relació. Amagarà que no és un noi biològic. Però després d'una detenció per un xec fals i usurpació d'identitat, passarà una nit detingut i serà Lana qui pagarà la fiança. Per explicar per què és en una cel·la de dones, afirmarà ser hermafrodita. Allò no canviarà res als sentiments que Lana té per ell.
Lana persuadeix Brandon de portar compadida després per fugir de tots dos.
El cercle d'amics sabrà per aquesta detenció, la identitat oficial de Brandon, i el vespre de Nadal John i Tom forçaran Brandon a treure's els pantalons davant de Lana per ensenyar-li que no és un home. Lana mirarà sota coacció i marxarà plorant per amagar-se. John i Tom porten Brandon a un descampat i el violen i el colpeixen amenaçant-lo de matar-lo si els denuncia.
El 31 de desembre, John i Tom són interrogats sense ser detinguts per a la violació. Quan surten, busquen per tot arreu Brandon. El troben amb Candace i els maten a tots dos davant de Lana i del bebè de Candace.

## Repartiment

* Hilary Swank: Teena Brandon
* Chloë Sevigny: Lana
* Peter Sarsgaard: John
* Brendan Saxton III: Tom
* Alicia Goranson: Candace
* Jeanetta Arnette: Juliet Tisdel, la mare de Lana
* Alison Folland: Kate
* Matt McGrath: Lonny

## Premis

* 2000 Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per Hilary Swank.
* 1999 Oscar a la millor actriu per Hilary Swank

## Al voltant de la pel·lícula

* Aquesta pel·lícula està inspirada fidelment en la vida de Brandon Teena.
* Un documental de Susan Muska i Greta Olafsdottir The Brandon Teena Story ja havia tingut el mateix argument el 1998.
* David Bowie fet una aparició cameo en aquesta pel·lícula.
* Boys Don't Cry és també el títol d'un albúm i d'una cançó de 1979 del grup anglès The Cure.
* Abans d'aquest film es filmà un curt amb el mateix nom que interpretà l'actriu Natalie Zea

## Enllaços externs

* Boys Don't Cry - Lloc web oficial
* Two Decades After Brandon Teena's Murder, a Look Back at Falls City a Curve, sobre l'assassinat de Brandon Teena (anglès)
# Conte de Nadal (pel·lícula de 2001)

Conte de Nadal (títol original en anglès: Christmas Carol: The Movie) és una pel·lícula d'animació germano-britànica dirigida per Jimmy T. Murakami i estrenada l'any 2001. Aquesta història està treta d'un conte de Charles Dickens. Ha estat doblada al català.

## Argument

L'any 1857, a Boston, el vell avar Ebenezer Scrooge, es troba sol el vespre de Nadal. L'ànima de Nadal llavors li mostra tot el mal que ha fet al voltant d'ell.

## Repartiment (veus)

* Simon Callow: Ebenezer Scrooge
* Kate Winslet: Belle
* Nicolas Cage: Jacob Marley
* Jane Horrocks: Fantasma de Nadal del passat
* Michael Gambon: Fantasma de Nadal del present
* Rhys Ifans: Bob Cratchit
* Juliet Stevenson: Sra. Cratchit
* Robert Llewellyn: Vell Joe
* Iain Jones: Fred
* Colin McFarlane: Fezziwig
* Arthur Cox: Dr. Lambert
* Keith Wickham: M. Leach

## Premis

2001: Festival de Sitges: Secció oficial llargmetratges a concurs

## Referències

* ↑ «Conte de Nadal». Ésadir.cat. [Consulta: 25 maig 2018].
* ↑ «Movie Guide» (en anglès). The New York Times, 2001. ISSN: 0362-4331.
# El palau encantat

El palau encantat (títol original en anglès: The Haunted Palace) és una pel·lícula fantàstica estatunidenca de Roger Corman, estrenada el 1963 i inspirada en novel·les d'Edgar Allan Poe i H. P. Lovecraft. Ha estat doblada al català.

## Argument

El 1765, a Arkham, Joseph Curwen és cremat per a bruixeria. Un segle més tard, l'arribada d'un dels seus descendents, Charles Dexter Ward, inquieta els habitants d'Arkham...

## Repartiment

* Vincent Price: Charles Dexter Ward / Joseph Curwen
* Debra Paget: Ann Ward
* Frank Maxwell: Ian Willet / Dr. Willet
* Lon Chaney Jr.: Simon Orne
* Leo Gordon: Edgar Weeden/Ezra Weeden
* Elisha Cook Jr.: Gideon Smith / Micah Smith
* John Dierkes: Benjamin West / Mr. West
* Cathie Merchant: Hester Tillinghast
* Milton Parsons: Jabez Hutchinson
* Bruno VeSota: Bruno el barman
* Darlene Lucht: una víctima
* Guy Wilkerson: Gideon Leach / Mr. Leach
* I. Stanford Jolley: Carmody
* Barboura Morris: Mrs. Weeden
* Harry Ellerbe: un capellà

## Al voltant de la pel·lícula

* L'Assumpte Charles Dexter Ward és una novel·la de H. P. Lovecraft, que Corman havia desitjat allunyar-la de l'univers d'Edgar Allan Poe. La productora American International Pictures tanmateix no va prendre riscos i va utilitzar, contra l'opinió de Corman, el títol d'un poema de Poe, The Haunted Palace, per tal quedar en la línia dels recents èxits del director. Aquest poema no és citat més que dues vegades en el transcurs de la pel·lícula: una primera vegada després de la mort de Curwen, després al final.
* Arkham és una ciutat imaginària de Massachusetts en la qual es desenvolupen nombroses notícies de Lovecraft. Serveix sobretot de marc per a la novel·la El Color caigut del cel publicada el 1927.
* Sempre, en l'univers de Lovecraft, Joseph Curwen utilitza el Necronomicon per portar a la vida la seva companya Hester, però també per permetre als Grans Antics com Cthulhu o Yog-Sothoth obrir una porta al nostre món.

## Referències

* ↑ esadir.cat. El palau encantat. esadir.cat.
* ↑ « The Haunted Palace ». The New York Times.
* ↑ H. P. Lovecraft, letter to Lillian D. Clark, August 24, 1925; cited in S. T. Joshi and David E. Schultz, "Case of Charles Dexter Ward, The", An H. P. Lovecraft Encyclopedia, p. 33.
* ↑ «Arkham». Arxivat de l'original el 2006-01-06. [Consulta: 19 març 2014].

## Enllaços externs

* Classic-Horror.com (anglès)
* MovieMartyr.com (anglès)
# El robatori més gran del segle

El robatori més gran del segle (títol original: The Brink's Job) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per William Friedkin, estrenada el 1978. Ha estat doblada al català. La història es suporta en esdeveniments reals, i en la qual els protagonistes s'han servit de consellers tècniques durant el rodatge.

## Argument

En els anys cinquanta, un grup de delinqüents de poca volada i amb molt poca sort en la vida, decideixen donar un cop contra un furgó blindat d'una poderosa companyia de seguretat. Un d'ells s'ha adonat que, malgrat el seu prestigi, la companyia deixa molt a desitjar en qüestió de seguretat i que, per tant, el cop serà relativament senzill.

## Repartiment

* Peter Falk: Tony Pino
* Peter Boyle: Joe McGinnis
* Allen Garfield: Vinnie Costa
* Warren Oates: Specs O'Keefe
* Gena Rowlands: Mary Pino
* Paul Sorvino: Jazz Maffie
* Sheldon Leonard: J. Edgar Hoover
* Gerard Murphy: Sandy Richardson
* Kevin O'Connor: Stanley Gusciora
* Earl Hindman: agent de l' FBI
* Claudia Peluso: Gladys

## Referències

* ↑ Com Ralph Serpe
* ↑ Com Bud Smith
* ↑ Com Bob Norin
* ↑ esadir.cat. El robatori més gran del segle. esadir.cat.
* ↑ «The Brink's Job». The New York Times.
# Estiu del 42

Estiu del 42 (títol original en anglès Summer of '42) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Robert Mulligan l'any 1971. Va rebre un Oscar a la millor banda sonora.

## Argument

En plena Segona Guerra Mundial un grup d'adolescents que estiuegen en una illa de Nova Anglaterra comencen a sentir interès per les dones. Un d'ells s'enamora d'una noia casada que té el seu marit al front.

## Repartiment

* Jennifer O'Neill: Dorothy
* Gary Grimes: Hermie
* Jerry Houser: Oscy
* Oliver Conant: Benjie
* Katherine Allentuck: Aggie
* Christopher Norris: Miriam
* Lou Frizzell: la farmacèutica

## Comentaris

Dirigit per Robert Mulligan, amb guió de Herman Raucher i muntatge de Folmar Blangsted, el film copsa magistralment la nostàlgia per una època perduda que representa la pèrdua de la innocència i la fragilitat de l'adolescència. Amb una posada en escena deliciosa, puntejada per la mítica i oscaritzada banda sonora de Michel Legrand, Mulligan transmet amb gran sensibilitat i sentiment la fugacitat d'unes vivències profundament intenses que mai no es tornaran a repetir.

## Premis i nominacions
### Premis

* Oscar a la millor banda sonora per Michel Legrand
* BAFTA: Premi Anthony Asquith a la millor música per Michel Legrand
* Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià: Conquilla d'Or per Robert Mulligan

### Nominacions

* Oscar:
** Millor fotografia per Robert Surtees
** Millor muntatge per Folmar Blangsted
** Millor guió original per Herman Raucher
* Globus d'Or:
** Millor director per Robert Mulligan
** Millor pel·lícula dramàtica
** Millor banda sonora per Michel Legrand

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir
* ↑ Fitxa de doblatge al català
* ↑ Nominacions i premis, a IMDb (anglès)
* ↑ «Summer of '42». The New York Times.
* ↑ Marimón, Joan. Muntatge cinematogràfic, El. Del guió a la pantalla. Edicions Universitat Barcelona, 2015-09-01. ISBN 978-84-475-3916-1.
* ↑ «Verano del 42» (en castellà). Fotogramas.es, 29-05-2008. [Consulta: 10 juny 2024].
* ↑ Freire, Juan Manuel. «Mor Michel Legrand, mestre de la música de cine». ElPeriódico, 26-01-2019. [Consulta: 10 juny 2024].
* ↑ Sandomir, Richard «Herman Raucher, Screenwriter Best Known for ‘Summer of ’42,’ Dies at 95» (en anglès). The New York Times, 09-01-2024. ISSN: 0362-4331.
* ↑ Tuduri, José Luis; Calvo, José Luis Tuduri. San Sebastián: un festival, una historia (1967-1977) (en castellà). Euskadiko Filmategia = Filmoteca Vasca, 1992. ISBN 978-84-604-3080-3.
# Jerky Turkey

Jerky Turkey és un curtmetratge de dibuixos animats dirigit per Tex Avery i estrenat el 7 d'abril del 1945. Evoca l'arribada dels pares pelegrins el 1620 a Plymouth rock, a través d'alguns episodis històrics i amb humor. Jerky Turkey ens mostra la importància de la festa d'Acció de Gràcies als Estats Units. És un curtmetratge d'animació molt popular, fins i tot a pesar de les referències a la Segona Guerra Mundial que s'hi poden trobar.
Al dibuix, un pelegrí persegueix un titot, que alhora és una caricatura de Jimmy Durante. També s'utilitza el gag recurrent Eat at Joe's.

## Referències

* 1 2 McCall, Douglas L. Film Cartoons: A Guide to 20th Century American Animated Features and Shorts. McFarland, 2005-10-31. ISBN 978-0-7864-2450-4.
* 1 2 3 4 Gardner, Charles. «How Grim Was My Pilgrim (Part 1)». Cartoon Research, 27-11-2019. [Consulta: 25 març 2020].
* ↑ Place-Verghnes, Floriane. Tex Avery: A Unique Legacy. Indiana University Press, 2006-08-09. ISBN 978-0-86196-919-7.
# Jocs secrets

Jocs secrets (títol original en anglès, Little Children) és una pel·lícula estatunidenca del 2006 escrita, dirigida i produïda per Todd Field, basada en la novel·la homònima de Tom Perrota. És protagonitzada per Kate Winslet, Patrick Wilson, Jennifer Connelly, Noah Emmerich i Jackie Earle Haley, i va rebre tres nominacions a l'Oscar: millor actriu (Kate Winslet), millor actor secundari (Jackie Earle Haley) i millor guió adaptat, entre altres premis.

## Argument

Història de les vides d'un grup de persones que s'entrecreuen de forma sorprenent i possiblement perillosa en parcs, piscines i carrers de la seva petita comunitat. Una mare avorrida (Kate Winslet) es fa amiga de Brad (Patrick Wilson), un pare que es queda a casa seva mentre la dona d'aquest (Jennifer Connelly) està treballant fora. D'altra banda un amic de Brad, Larry (Noah Emmerich), comença a inquietar-se per la presència d'un pedòfil (James Earle Haley) acabat de sortir de la presó.

## Repartiment

* Kate Winslet: Sarah Pierce
* Patrick Wilson: Brad Adamson
* Jennifer Connelly: Kathy Adamson
* Gregg Edelman: Richard Pierce
* Noah Emmerich: Larry Hedges
* Jackie Earle Haley: Ronnie J. McGorvey
* Phyllis Somerville: May McGorvey
* Sadie Goldstein: Lucy Pierce
* Ty Simpkins: Aaron Adamson

## Nominacions

* Oscar:
** Millor actriu per Kate Winslet
** Millor actor secundari per Jackie Earle Haley
** Millor guió adaptat per Todd Field i Tom Perrotta
* BAFTA a la millor actriu per Kate Winslet
* Globus d'Or:
** Millor pel·lícula dramàtica
** Millor actriu dramàtica per Kate Winslet
** Millor guió per Todd Field i Tom Perrotta
* Satellite Awards:
** Millor actor en pel·lícula dramàtica per Patrick Wilson
** Millor actriu en pel·lícula dramàtica per Kate Winslet
** Millor pel·lícula dramàtica
** Millor guió adaptat per Todd Field i Tom Perrotta

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir
* ↑ Fitxa de doblatge al català
* ↑ Nominacions i premis, a IMDb (anglès)
# Violeta Demonte Barreto

Violeta Demonte Barreto (Paraná, 27 de juny de 1944) és una lingüista chomskyana argentina. Ha estat catedràtica de Llengua Espanyola de la Universitat Autònoma de Madrid i en 2008 va ser acollida pel Centre de Ciències Humanes i Socials del Consell Superior d'Investigacions Científiques.
Va estudiar a l'Argentina, i més tard, a la Universitat d'Indiana (EUA), a la Universitat Complutense de Madrid i a la Universitat Autònoma de Madrid. En 1975 va obtenir el doctorat en Filologia Hispànica per la UAM, sota la direcció de Fernando Lázaro Carreter, amb la tesi Las oraciones subordinadas sustantivas en una gramática generativa del español. De 1978 a 1981 fou Secretària acadèmica de la Facultat de Filosofia i Lletres de la Universitat Autònoma de Madrid i des de 1985 és catedràtica de llengua espanyola en aquesta mateixa universitat.
Ha publicat un manual de sintaxi, Teoría sintáctica. De las estructuras a la rección (Síntesis, 1989) i el llibre Detrás de la palabra (Alianza, 1991). També ha col·laborat amb l'acadèmic Ignacio Bosque Muñoz en la direcció de la Gramática descriptiva de la lengua española (RAE/Espasa Calpe, 1999).
A més de la seva labor acadèmica, ha exercit càrrecs d'importància en l'administració, com el de Directora General de Recerca (2004-2007) en el Ministeri d'Educació i Ciència d'Espanya, del que va cessar el 10 de setembre de 2007.
En 2014 li concediren el Premi Nacional d'Investigació Ramón Menéndez Pidal.

## Referències

* ↑ Centro de Ciencias Humanas y Sociales
* ↑ Vegeu el BOE corresponent: http://www.boe.es/boe/dias/2007/09/11/pdfs/A37094-37095.pdf.
* ↑ «Elegidos los Premios Nacionales de Investigación 2014». Arxivat de l'original el 2015-02-19. [Consulta: 28 gener 2018].

## Enllaços externs

* Página web de Violeta Demonte
* Entrevista a Ignacio Bosque y Violeta Demonte Arxivat 2021-12-07 a Wayback Machine., entrevista de José Antonio Millán.
* “Hay algo de colonialismo en el liderazgo que quiere tener la RAE”, entrevista a El País
# La dansa dels cors

La dansa dels cors (títol original: Sweet Hearts Dance) és una pel·lícula estatunidenca de Robert Greenwald estrenada el 23 de setembre de 1988. Protagonitzada per Don Johnson, Susan Sarandon, Jeff Daniels i Kate Reid. Ha estat doblada al català.
La història segueix dues parelles d'una petita ciutat, una casada fa anys; l'altra comença una relació.

## Argument

A Halloween, a Nova-Anglaterra, Wiley Boon, un empresari casat amb Sandra, i pare de tres fills, se sent asfixiat després de quinze anys de rutina i s'enfronta a una crisi dels quaranta. El seu millor amic, el president del consell escolar local Sam Manners, és a punt de començar una relació amb Adie Nims, que acaba d'arribar de Florida i és nova ensenyant a l'escola secundària.
Durant el sopar del Dia d'acció de gràcies, un desacord menor entre Sandra i Wiley empeny aquest últim a abandonar la seva família. S'instal·la en una mòbil home per avaluar els seus sentiments i controlar els seus disturbis emocionals. La pel·lícula evoca després vacances posteriors i els esforços dels dos esposos per trobar la màgia de les seves primeres trobades i començar una reconciliació. Durant aquest temps, Sam i Adie senten l'un i l'altre que la seva relació esdevé cada dia més estreta.

## Repartiment

* Don Johnson: Wiley Boon
* Susan Sarandon: Sandra Boon
* Jeff Daniels: Sam Manners
* Elizabeth Perkins: Adie Nims
* Kate Reid: Pearne Manners
* Justin Henry: Kyle Boon
* Holly Marie Combs: Debs Boon
* Heather Coleman: BJ Boon

## Referències

* ↑ «La dansa dels cors». esadir.cat.
* ↑ «Sweet Hearts Dance». The New York Times.
# Paradisco

Paradisco és un curtmetratge musical francès de 2002 dirigit per Stéphane Ly-Cuong, qui en va escriure el guió amb Fabien Paul.

## Trama

Nicolas, un jove de vint anys, desperta a casa de François, un home ja entrat en els quaranta al qual va conèixer la nit anterior. Nicolas veu una caixa plena de discos de vinil que fan recordar a François la festa de Nit de cap d'any de 1979 i els temps de la música disco, quan ell tenia l'edat de Nicolas.

## Repartiment

* Jérôme Pradon: François
* Nicolas Larzul: Nicolas
* Anthony Rapp: l'amic nord-americà
* Barbara Scaff: Martine
* Alexandre Bonstein: Bertrand
* Ann'so: Yvonne
* Sinan Bertrand: Dominique
* Sandro Balon: Babacar
* Gregori Baquet: Jacques
* Laurent Bàn: Eric
* Cyril Romoli: Etienne
* Fabienne Elkoubi: Marie-No
* Dennis Astorga: Miguelito
* Alyssa Landry com a Brigitte
* Laetitia Colombani: la dona dels bombons
* Jessy Roussel: Pupuce
* Olivier Ruidavet: un convidat

## Premis

El 2002 va rebre el premi al millor curtmetratge del Festival Internacional de Cinema Gai i Lèsbic de Barcelona.

## Referències

* ↑ Entrevista a Stéphane Ly-Cuong a objectif-cinema.com
* ↑ “Paradisco” — with Anthony Rapp and Jérôme Pradon — Screened in NYC June 11, Playbill, 19 de maig de 2003
* ↑ Se clausura el Festival de Cine Gay-Lésbico de Barcelona 2003, Barcelona, 20 d'octubre de 2003

## Enllaços externs

* Paradisco a YouTube
* Paradisco a Vimeo
# Maria Amparo Gomar Vidal

Maria Amparo Gomar Vidal (València, 1983) és una artista valenciana que resideix a Berlín. En la seva obra treballa temes com la memòria històrica, la identitat i el gènere a través de pintura, la instal·lació i el vídeo, i realitza projectes participatius en els quals conjuga art i educació.

## Referències

* ↑ Cortés, Míriam. «L'art possibilita mostrar els malestars històrics, no només des del dolor». Directa, 03-06-2024. [Consulta: 4 octubre 2024].
* ↑ Marco, Lucas. «Objectes desapareguts: l’artista María Gomar rescata la memòria dels afusellats pel franquisme», 12-02-2022. [Consulta: 4 octubre 2024].
* ↑ Cano, Sara. «'Últimes paraules': les cartes d'acomiadament dels presos del franquisme ixen a la llum», 20-10-2022. [Consulta: 4 octubre 2024].
# Totnac

Totnac (en francès Tonnac) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 128 | 121 | 122 | 126 | 129 | 136 | 128 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Claude Alibert | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Etiäinen

Al folklore finès un Etiäinen és un esperit invocat per un xaman o per una persona en gran perill. Tant pot aparèixer on el xamán vol com trobar a la persona que té un lligam afectiu més gran amb el convocador. Generalment podrà donar un missatge, però estranyament amb gaire detall.
Un Etiäinen també és una premonició: algú pot, per exemple, veure o sentir un membre de la família o un invitat arribar abans que realment arribi. L'Etiäinen sempre imita a la perfecció el que passarà quan la persona real arribi. Una explicació per això és que quan algú està esperant algú altre, la imaginació pot convertir els sons de per exemple un gat o del vent en el soroll de la persona arribant de manera que ens ho faci veure així, i una vegada aquesta persona arriba, recordem la memòria del Etiäinen i creiem que és una premonició en haver sentit el que passaria. Si ningú ve, el possible Etiäinen és oblidat.

## Referències

* ↑ «A Double Take on Doppelgängers» (en anglès americà). [Consulta: 10 setembre 2021].
* ↑ Suomalaisten runojen uskonto, Kaarle Krohn. p.165. ISBN 9789525774047

## Vegeu també

* Bilocació
* Doppelgänger
* Bessó malvat