OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# When Worlds Collide

When Worlds Collide és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Rudolph Maté, estrenada el 1951.

## Argument

Segons els càlculs del professor Bronson de Ciutat del Cap, el planeta Bellus es dirigeix cap a la Terra. Alertat pel savi, el professor Hendron de l'observatori de Nova York confirma les seves previsions: queden menys de 8 mesos abans de la inevitable col·lisió amb Bellus, 12 vegades més gran que la Terra, i el final del món és propera. Tanmateix les Nacions Unides, incrèdules, es neguen a dirigir cap acció. Gràcies als capitals del banquer Sydney Stanton, un petit grup dirigit per Hendron decideix llavors construir una nau espacial per tal de colonitzar el satèl·lit de Bellus, Zyra, l'atmosfera del qual és similar a la de la Terra i que s'hauria d'escapar del xoc entre la Terra i Bellus. Si aquesta « Arca de Noè» interplanetària és acabada a temps, 40 homes i dones, triats a la sort entre perfils seleccionats (enginyers, tècnics, agricultors, etc.), podran escapar a la catàstrofe i perpetuar l'espècie a Zyra.

## Repartiment

* Richard Derr: David Randall
* Barbara Rush: Joyce Hendron
* Peter Hansen: Doctor Tony Drake
* John Hoyt: Sydney Stanton
* Larry Keating: Doctor Cole Hendron
* Rachel Ames: Julie Cummings
* Frank Cady: Harold Ferris
* Hayden Rorke: Doctor Emery Bronson
* Gertrude Astor: viatgera (no surt als crèdits)
* Stuart Whitman: Extra (no surt als crèdits)

## Al voltant de la pel·lícula

* Per a les seves novel·les, Philip Gordon Wylie i Edwin Balmer es van inspirar en els capítols bíblics de l'Apocalipsi i de l'Arca de Noè. De la mateixa manera, la pel·lícula s'obre amb un pla de la Bíblia.
* Tenint en compte l'èxit de la pel·lícula, George Pal va considerar un temps de rodar la continuació, After Worlds Collide, i va demanar a Paramount que n'adquirís els drets.
* En el pla final, la vista de Zyra és clarament una pintura. Va ser inicialment utilitzada per a la promoció de la pel·lícula, i el productor George Pal comptava llavors en utilitzar una maqueta per representar la superfície de Zyra però la Paramount va treure la pel·lícula abans que la maqueta no fos acabada.
* Steven Spielberg va anunciar que seria el productor executiu d'una nova versió que hauria d'arribar a les pantalles cap al 2008. La pel·lícula seria una coproducció de la Paramount Pictures i Dreamworks dirigida per Stephen Sommers.

## Premis i nominacions
### Premis

* 1951. Oscar als millors efectes visuals

### Nominacions

* 1951. Oscar a la millor fotografia

## Enllaços externs

* Critica DevilDead
# Castèuverd

Castèuverd (en francès Châteauvert) és un municipi francès situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 89 | 125 | 76 | 100 | 105 | 107 | 115 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Hubert Garnier | |

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana
# Bèlcastèl (Tarn)

Bèlcastèl (en francès Belcastel) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 215 | 221 | 182 | 167 | 181 | 176 | 189 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1966-1978 | Jacques Esparbié |
| 1978-2008 | Liliane Esparbié |
| 2008- | Christophe Esparbié |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Tomàs Pàmies i Pla

Tomàs Pàmies i Pla (Balaguer 1889 - Praga 15 d'octubre de 1966) fou un polític i líder marxista català.
S'allistà com a voluntari en les eleccions generals espanyoles de 1907 per Solidaritat Catalana. Feu el servei militar a la Caserna de la Remunta de l'Hospitalet de Llobregat on el condemnaren a 12 anys de presó en un consell de guerra per queixar-se del menjar. Complí quatre anys en un penal militar a Melilla. A la seva tornada a Balaguer s'afilià a la CNT així com a diverses associacions sindicals i cooperativistes. Fou membre de la UGT, del Bloc Obrer i Camperol i del Partit Comunista d'Espanya, lluitant clarament per una política descentralitzadora del partit que finalment li valgué l'expulsió.
Juntament amb altres balaguerins donaren suport a l'intent de cop d'estat en els anomenats fets de Jaca l'any 1930 motiu pel qual complí tres mesos de presó.
Ostentà diversos càrrecs polítics i administratius durant la guerra civil espanyola, particularment la direcció d'un sanatori. També formà part del batalló de voluntaris del PSUC fins al seu exili a França. Visqué a París i a Praga on passà els últims anys de la seva vida treballant de jardiner municipal.
Fou pare de l'escriptora Teresa Pàmies i avi del també escriptor Sergi Pàmies. Les seves memòries foren recollides per la seva filla en el llibre Testament a Praga (Premi Josep Pla 1970). En l'obra, Teresa Pàmies intercala textos autobiogràfics del seu pare amb missives i textos on reflexiona sobre el comunisme, especialment en relació a la Primavera de Praga de 1968.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Pàmies, Tomàs; Pàmies, Teresa. Testament a Praga. Barcelona: Edicions 62, 2012 (la butxaca). ISBN 978-84-9930-530-1.
# MIC

MIC és un programa diari del SX3, produït per Televisió de Catalunya. S'emet diàriament des del 2005 i s'adreça als nens entre 2 a 6 anys.
El protagonista del programa és el Mic, un titella fet de llana de color carbassa. El Mic viu aventures al costat dels seus amics: en Cincsegons, el Cargol i la Mosca. Al costat d'aquestes petites històries hi ha reportatges breus sobre les experiències i descobertes dels nens i nenes. El programa és un espai pensat per despertar els sentits, provocar emocions i acompanyar els més petits en la seva particular descoberta del món.
L'equip de MIC, Laia Gimó, Jordi Barcelona i Manel Trias volia crear un titella molt pròxim als nens, que tinguessin ganes d'abraçar-lo i tocar-lo. El creador de titelles Martí Doy se'n va encarregar.
Quan va aparèixer, el MIC3 es deia Super3 Mic, on la Iaia Mica el presentava sola dins una sala plena de peluixos i joguines, fins al 21 de juny de 2007.
El juny de 2013 va editar el seu primer disc, sota el títol de MAC, MEC, MIC! Tres anys després, el 2016, va aparèixer el segon disc del programa, TOCA'T EL MELIC. Tots dos treballs discogràfics han estat reconeguts amb un Disc d'or.
El 2017 el programa va celebrar els 10 anys en antena.

## Referències

* ↑ «TV3 potencia la franja nocturna con los programas de Àngels Barceló y Mònica Terribas» (en castellà), 09-09-2005. [Consulta: 31 octubre 2022].
* ↑ «En Mic, tot un fenomen entre els més petits de Catalunya». CCMA, 17-01-2012. [Consulta: 16 novembre 2014].
* ↑ «Canal 300 a K3». YouTube, 03-12-2006. [Consulta: 30 abril 2024].
* ↑ «El K3 renova la graella per als més menuts, amb el nou programa "Mic3"». CCMA, 19-06-2007. [Consulta: 30 abril 2024].
* ↑ «El programa ‘Mic', del Super3, edita el seu primer disc». El Punt Avui, 09-06-2013.
* ↑ «El Mic del Super3 treu un nou disc». El Periódico, 25-05-2016. [Consulta: 30 abril 2024].
* ↑ «10 anys de Mic: un fenomen per a tota una generació». CCMA, 21-06-2017. [Consulta: 30 abril 2024].

## Enllaços externs

* MIC al web de Televisió de Catalunya
# Havars (Landes)

Havars (en francès Habas) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.371 | 1.425 | 1.350 | 1.290 | 1.310 | 1.310 | 1.490 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean Lalanne | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Pontevés

Pontevès (en francès Pontevès) és un municipi francès situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 341 | 345 | 319 | 417 | 450 | 573 | 669 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-1997 | Guillaume de Jerphanion | |
| 1997- | Jean-Marc Etienne | |

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana
# Velhas

Velhas (en francès Veilhes) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 48 | 75 | 69 | 77 | 85 | 95 | 105 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | André Escarboutel | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Home: Llar dolça llar

Home: Llar dolça llar (títol original en anglès: Home) és una pel·lícula de comèdia de ciència-ficció animada per ordinador estatunidenca de 2015 produïda per DreamWorks Animation i distribuïda per 20th Century Fox. Basada lliurement en el llibre infantil d'Adam Rex de 2007 The True Meaning of Smekday, la pel·lícula va ser dirigida per Tim Johnson a partir d'un guió de Tom J. Astle i Matt Ember, i protagonitzada originalment per les veus de Jim Parsons, Rihanna, Steve Martin, Jennifer Lopez i Matt Jones. La història segueix les aventures compartides d'un simpàtic extraterrestre que és rebutjat per la resta de la seva espècie, i d'una adolescent que busca la seva mare després de separar-se durant una invasió de la Terra. Aquesta pel·lícula s'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Boulder el 7 de març de 2015 i es va estrenar als cinemes el 27 de març de 2015. Home es va promocionar amb l'estrena d'un curtmetratge de quatre minuts titulat Almost Home, que es va projectar als cinemes abans de Mr. Peabody & Sherman de DreamWorks Animation i Rio 2 de Blue Sky Studios el 2014. Rihanna va crear un àlbum conceptual amb el mateix nom que la pel·lícula Home. La banda sonora també inclou la veu convidada de Jennifer Lopez, entre d'altres, i va comptar amb el suport de dos senzills, "Towards the Sun" i "Feel the Light". Home va rebre crítiques diverses i va recaptar 386 milions de dòlars a tot el món.
El 29 de juliol de 2016 es va estrenar una sèrie original de Netflix d'animació tradicional, amb els elements de la seva trama succeint després dels esdeveniments de la pel·lícula. Amb l'excepció de Matt Jones, cap del repartiment original va repetir els seus papers per a la sèrie.

## Referències

* 1 2 «Home: Llar dolça llar». ésAdir. [Consulta: 28 juliol 2023].
* 1 2 «Home: Llar dolça llar». Goita què fan, ara!. [Consulta: 28 juliol 2023].
* ↑ Spangler, Todd. «Netflix Orders 'Home' Alien-Buddy Comedy TV Series From DreamWorks Animation», 31-03-2016. Arxivat de l'original el 28 octubre 2018. [Consulta: 22 agost 2016].
* ↑ DreamWorks Animation «New Distributor Twentieth Century Fox Unveils DreamWorks Animation's Release Slate Through 2016». , 09-09-2012 [Consulta: 10 setembre 2012]. Arxivat 12 d’octubre 2013 at Archive.is

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Pere de Gualbes i de Terrades

Pere de Gualbes i de Terrades (m. ca. 1346) va ser un mercader, draper i ciutadà de Barcelona al segle xiv pertanyent al llinatge dels Gualbes.
Era fill de Joan Ferrer de Gualbes i de la seva esposa Valença de Terrades. Com la resta dels seus germans, es va dedicar als negocis de la draperia: va ser propietari de draperies a Barcelona i potser en altres indrets, amb obradors propis que els va autoritzar el rei Pere el Cerimoniós el 1343. A més, va formar una societat comercial amb el seu germà Jaume, que va tenir molt d'èxit, fins al punt que s'ha afirmat que ambdós germans van tenir tanta envergadura com els mercaders i drapers de Flandes i van aconseguir establir i consolidar la fortuna familiar, que van assentar el camí dintre de la política vers a la conselleria i al Consell de Cent. De fet, Pere ja va ser prohom del Consell de Cent el 1313, el 1333 i el 1340. Es va casar dues vegades: primer amb Antònia, de qui va sumar una considerable fortuna a la que ja tenia, i el segon amb Constança, amb qui va tenir el primogènit, Pere, que va esdevenir l'hereu universal, i els altres germans: Ramon, Guillem, Bertran, Constança, Maria, Isabel i Violant. En el cas de les filles, totes elles van ingressar en bones famílies de l'oligarquia barcelonina. El testament de Pere data del 5 de setembre de 1346.

## Referències

* ↑ Batlle i Gallart, 2007, p. 54.
* ↑ Batlle i Gallart, 2007, p. 61.
* ↑ Batlle i Gallart, 2007, p. 81.
* ↑ Batlle i Gallart, 2007, p. 107.
* ↑ Batlle i Gallart, 2007, p. 67.
* ↑ Batlle i Gallart, 2007, p. 63.
* ↑ Batlle i Gallart, 2007, p. 56.
* ↑ Batlle i Gallart, 2007, p. 74.

## Bibliografia

* Batlle i Gallart, Carme. «Evolució d'una família de la Barcelona medieval: els Gualbes del segle XIV». A: El "Llibre del Consell" de la ciutat de Barcelona. Segle XIV: les eleccions municipals. Barcelona: CSIC, 2007.
# Garsa d'Aràbia

La garsa d'Aràbia (Pica asirensis), és una espècie de garsa en perill d'extinció endèmica a l'Aràbia Saudita. Només es troba a les terres altes del sud-oest del país, a la regió d'Asir. Només hi viu al bosc de ginebres africans en uadis i valls amb molta vegetació. Antigament se la classificava com a subespècie de la garsa euroasiàtica (Pica pica), i encara ho és per moltes autoritats. Aquesta espècie està molt amenaçada per la destrucció de l'hàbitat, ja que els seus boscos autòctons no es regeneren. El desenvolupament turístic i el canvi climàtic també representen una amenaça. Se sap que només n'hi ha 135 parelles (270 individus madurs) que sobreviuen a la natura, i aquest nombre està en declivi.
Un estudi filogenètic molecular publicat el 2018 va trobar que la garsa d'Aràbia era un tàxon germà de la garsa de l'Himàlaia que es troba a l'altiplà tibetà.

## Referències

* ↑ «Garsa d'Aràbia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 25 febrer 2021].
* ↑ ; Kirwan, G.M.«Asir Magpie (Pica asirensis)» (en anglès). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, 2018. [Consulta: 25 febrer 2021].
* ↑ BirdLife International. «Pica asirensis». Llista Vermella de la UICN, 2017. [Consulta: 25 febrer 2021].
* ↑ Song, S.; Zhang, R.; Alström, P.; Irestedt, M.; Cai, T.; Qu, Y.; Ericson, P.G.P.; Fjeldså, J.; Lei, F. (en anglès) Complete taxon sampling of the avian genus Pica (magpies) reveals ancient relictual populations and synchronous Late-Pleistocene demographic expansion across the Northern Hemisphere, 49, núm.2, 2017, pàg. 1-14. DOI: 10.1111/jav.01612.
# Hunter S. Thompson

Hunter Stockton Thompson (Louisville, Kentucky, 18 de juliol de 1937 - Woody Creek, Colorado, 20 de febrer de 2005), conegut com a Hunter S. Thompson, fou un periodista i escriptor americà cèlebre per ser el creador de l'anomenat periodisme gonzo, un estil de reporterisme en què el periodista s'involucra de tal manera en l'acció que ell mateix esdevé una de les figures principals de la història.

## Biografia

Thompson començà la carrera periodística en l'àmbit de l'esport per al diari de la base de les Forces Aèries de Florida, l'any 1956. Dos anys més tard, el van expulsar de l'exèrcit i va estar-se un temps viatjant per l'Amèrica Central i per l'Amèrica del Sud. A partir de l'any 1970 va col·laborar de forma assídua a Rolling Stone. Entre les seves obres destaquen The Hells Angels: The Strange and Terrible Saga of the Outlaw Motorcycle Gangs –on explica la seva experiència en una banda de motoristes– i Fear and Loathing in Las Vegas. A Savage Journey to the Heart of the American Dream –màxima expressió del que anomenà estil “gonzo”–, a més de The rum diary (1959) i The Proud Highway (1988).

## Referències

* 1 2 «Hunter S. Thompson». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Hunter S. Thompson al Búnquer de Catalunya Ràdio.
# Sench Avit de Vialars

Sench Avit de Vialars (en francès Saint-Avit-de-Vialard) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 123 | 107 | 90 | 100 | 113 | 118 | 139 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989- | Maurice Fontalirant | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 10 novembre 2010].
# Moscardés

Moscardés (en francès Mouscardès) és un municipi francès situat al departament de les Landes i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 191 | 244 | 239 | 224 | 218 | 230 | 270 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2001 | Franck Marcade | PCF |
| 2001- | Jean Dizabeau | PCF |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-16. [Consulta: 26 desembre 2010].
# Sant Martin (Var)

Sant Martin (en francès Saint-Martin-de-Pallières) és un municipi francès situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 82 | 98 | 102 | 116 | 142 | 152 | 193 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Bernard de Boisgelin | |

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana
# Vilanava de la Vaur

Vilanava de la Vaur (en francès Villeneuve-lès-Lavaur) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 136 | 162 | 135 | 134 | 153 | 144 | 139 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michel Bouyssou | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Joe el rei

Joe el rei (títol original: Joe the King) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Frank Whaley i estrenada el 1999. Ha estat doblada al català.
Frank Whaley, igualment autor del guió, s'ha inspirat àmpliament en la seva infantesa i la del seu germà per realitzar aquest film.

## Argument

Joseph Henry és un nen difícil però espavilat, poc adaptat a l'escola i impulsiu. Amb el seu germà Mike, un any més gran, viu en una família desestructurada, dirigida per un pare sense ambició, alcohòlic i violent i una mare desbordada. Joe està traumatitzat per la posició del seu pare que és el responsable de manteniment a l'escola que va i per això ha de patir les pulles dels seus camarades.
El seu pare contreu múltiples deutes al seu entorn i és incapaç d'ocupar-se raonablement dels seus fils que estan deixats de la mà de Déu.

## Repartiment

* Noah Fleiss: Joe Henry
* Max Ligosh: Mike Henry, el germà
* Val Kilmer: Bob Henry, el pare
* Karen Young: Theresa Henry, la mare
* James Costa: Ray, el company de Joe
* Ethan Hawke: Len Coles, el conseller d'educació
* Austin Pendleton: Winston
* John Leguizamo: Jorge, l'empleat del restaurant
* Amy Wright: Mary
* Camryn Manheim: Basil
* Kate Mara: Allyson

## Premis i nominacions

* Premi del guió (The Walto Salt Screenwritting Award) al Sundance Film Festival de 1999.
* Seleccionat al Festival Internacional de Cinema de Toronto 1999.

## Al voltant de la pel·lícula

* És el primer film dirigida per Frank Whaley qui fins aleshores havia estat actor.
* El film va ser rodat amb pocs mitjans, essencialment a Staten Island, un suburbi de Nova York no lluny del lloc de residència de Whaley. L'escola del film és la Staten Island Technical High School
* Frank Whaley fa un cameo en el paper d'un creditor que molesta el pare de Joe sota la mirada del seu fill.

## Referències

* ↑ «Joe el rei». esadir.cat.
* ↑ Holden, Stephen «FILM REVIEW; Not the Greatest Family to Grow Up In» (en anglès). The New York Times, 15-10-1999. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Joe the King (1999)». [Consulta: 16 març 2018].
# República de Lucca

La República de Lucca, antic Estat del centre d'Itàlia. La República de Lucca s'estenia més enllà de la pròpia ciutat de Lucca per la zona agrària que envoltava a la ciutat, en la part nord-occidental de l'actual Regió de Toscana, en els límits amb l'Emília Romanya i la Ligúria.
Va sorgir a principis del segle xii i va romandre independent fins al 1799 (excepte en breus períodes d'ocupació florentina o pisana al segle xiv). Després es va reconstruir l'Estat novament però depenent de facto d'alguna de les grans potències, primer de la França napoleònica (com a "república germana") i després de l'Àustria dels Habsburg, que van transformar la República en un ducat. No obstant això, la vida del Ducat de Lucca va ser breu, ja que va passar a formar part el 4 d'octubre de 1847 del Gran Ducat de Toscana, (data anterior al moviment d'unificació d'Itàlia).

## Història

Existeixen testimoniatges de l'existència a Lucca, d'una comuna lliure, des del 1119. La Divina Comèdia de Dante inclou moltes referències a les grans famílies feudals que hi tenien jurisdiccions amb drets administratius i judicials. Dante va passar part del seu exili a Lucca. Del 1300 al 1371 la família Nuccorini formava part de l'òrgan de govern "Supremo Magistrato dell'Anzianato".
Durant el segle XV la importància d'aquesta república va ser menor que la de les dues grans repúbliques de Florència i Siena. En les primeres dècades d'aquest segle, Lucca va ser dominada per la família Guinigi. El 1408, Lucca va ser la seu de la convocatòria per posar fi al cisma d'Avinyó. Posteriorment - juntament amb Venècia i Gènova -, Lucca va aconseguir mantenir la seva independència, en un primer moment com una democràcia, i després de 1628 com una oligarquia. Fins a la Revolució Francesa del 1789, va tenir pintada la paraula Libertas a la seva bandera.

## Vegeu també

* Lucca
* Principat de Lucca i Piombino
* Ducat de Lucca

## Referències

* ↑ Franco Maria Ricci
* ↑ Giovannini, pag. 41
* ↑ Manselli, pp. 25-32
* ↑ Encyclopaedia Britannica 1911.

## Bibliografia

* AA. VV., Repubblica, Principato e Ducato di Lucca, Franco Maria Ricci, Milano 1995.
* Francesco Giovannini, Storia dello Stato di Lucca, Maria Pacini Fazzi, Lucca 2003.
* Raoul Manselli, La Repubblica di Lucca, UTET, Torino 1986.
# Flavio Chigi (1711-1771)

Flavio Chigi, Príncep de Farnese, Duc d'Ariccia i Príncep del Sacre Imperi Romanogermànic, va ser un cardenal catòlic italià.
Va néixer a Roma el 8 de setembre de 1711. Era el tercer fill d'Augusto Chigi, Príncep de Farnese, i de la princesa Maria Eleonora Rospigliosi; i era nebot del Papa Alexandre VII.
Realitzà diverses funcions en el si de la Cúria romana, notablement com a auditor general de la Cambra Apostòlica a partir de 1743.
El Papa Benet XIV l'elevà al Col·legi cardenalici al consistori del 26 de novembre de 1753, amb el títol de cardenal diaca de San Angelo in Pescheria. Va ser prefecte de la Congregació dels Ritus. Participà en el conclave de 1758 que elegí com a Papa a Climent XIII i al de 1769, on l'escollit va ser Climent XIV.
Va morir a Roma el 12 de juliol de 1771, a l'edat de 59 anys.
Els altres cardenals de la família Chigi són Flavio Chigi (1667), Sigismondo Chigi (1667) i Flavio Chigi (1873).

## Fonts

* Flavio Chigi a www.catholic-hierarchy.org (anglès)
* Història Arxivat 2009-09-07 a Wayback Machine. a la pàgina palazzochigiariccia.it (anglès)
# Manàuria

Manàuria (en francès Manaurie) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 174 | 163 | 151 | 159 | 141 | 144 | 157 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-2008 | Marie-Thérèse Chaussade | |
| 2008- | Gérard Dezenclos | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 10 novembre 2010].