OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mont-redond

Montredond (en francès Montredon) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2007 |
| 282 | 302 | 301 | 288 | 263 | 286 | 290 | 290 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Michèle Buze | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 31 octubre 2010].
# L'Artiga (Gers)

L'Artiga (en francès Lartigue) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 135 | 155 | 130 | 138 | 137 | 164 | 144 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Arnaud Wadel | UMP |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ «Mapa del Gers amb els municipis en gascó». Arxivat de l'original el 2020-10-24. [Consulta: 9 agost 2010].
# Eduard Gisbert i Amat

Eduard Gisbert i Amat (Barcelona, 29 de desembre de 1935) és un polític català, alcalde del Masnou de 2003 a 2011.
Es graduà en peritatge mercantil i es dedicà a la promoció del comerç exterior i exportació. Va ser director general de l'Asociación Multisectorial de Empresas (AMEC). L'any 1965 participà en la fundació del club d'atletisme Cornellà Atlètic i en fou president durant deu anys. Anà a viure al Masnou l'any 1976 i aquell mateix any s'afilià al Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC).
L'any 1979 es va presentar al Masnou a les eleccions municipals amb la llista del PSC. En el consistori de 1979-1983 va ser regidor en substitució del seu company Claudi Bravo Huarte. Després, entre 1995 i 1999, va ser en el govern de coaliació de Convergència i Unió (CiU) i el PSC, ocupant la regidoria de Promoció econòmica. A partir de l'any 1999 va liderar el grup municipal del PSC des de l'oposició.
L'any 2003 va ser proclamat alcalde del Masnou, gràcies als vots del PSC, Esquerra Republicana de Catalunya (ERC) i Iniciativa per Catalunya - Els Verds (ICV-EUiA), formant una coalició que va posar fi a 24 anys de governs de Convergència i Unió, que havia guanyat les eleccions de nou però sense majoria absoluta. A les eleccions municipals de 2007 va tornar a encapçalar la llista del PSC que, per primera vegada al Masnou, va ser la candidatura més votada en unes eleccions municipals. D'aquesta manera, va ser elegit alcalde per al mandat 2007-2011, ja només amb el suport d'ICV-EUiA.
Durant els seus dos mandats (2003-2011) es van construir equipaments com el centre d'atenció primària (CAP) d'Ocata, dues escoles bressol públiques, el centre cívic Els Vienesos, la ludoteca del parc de Pau Casals, i les ampliacions de la Biblioteca Joan Coromines, el Casal de Gent Gran de Can Mandri i de les escoles Lluís Millet i Rosa Sensat. També es va construir el nou edifici municipal que acull l'Oficina d'Atenció Ciutadana (OAC) i diversos departaments municipals, i es va dur a terme la transformació del Mercat Vell.
L'any 2011 va decidir abandonar la política i no presentar-se a les noves eleccions municipals.

## Referències

* 1 2 «Eduard Gisbert i Amat». Grup Municipal Socialista del Masnou.
* ↑ Suñé Nicolás, Ernest. «Eduard Gisbert no encapçalarà la candidatura socialista el 2011». ernestosune.wordpress.com.
* 1 2 Bernabeu i Mira, Josep; Poch i Sans, Gerard. Quaranta anys de democràcia local al Masnou (1979-2019). El Masnou: Ajuntament del Masnou, 2019, p. 57-63.
# Progrés del Pirineu

Progrés del Pirineu (abreujat P.PIRINEU, PDP i PPP) fou un partit polític català d'àmbit comarcal originàri de l'Alt Urgell, tot i que també va tindre presència a la Cerdanya i al Pallars Sobirà. El partit fou creat a l'abril de 1987 per tal de participar en les eleccions municipals d'aquell any. El seu principal lider fou Joan Ganyet i Solé, alcalde de la Seu d'Urgell entre els anys 1983 i 2003 i Diputat al Parlament de Catalunya i Senador d'Espanya pel PSC.
Des de l'any 1999, el Partit dels Socialistes de Catalunya (PSC) començà a fer servir a l'Alt Urgell el nom de Partit del Progrés del Pirineu juntament amb les sigles del PSC-PM.

## Resultats electorals
### Consell Comarcal de l'Alt Urgell

| Any | Vots | % | Consellers | +/- |
| 1987 | 601 | 6,51 | 3 / 19 | Nou |
| 1991 | 625 | 6,71 | 3 / 19 | = |
| 1995 | 1.025 | 9,42 | 3 / 19 | = |

### Consell Comarcal de la Cerdanya

| Any | Vots | % | Consellers | +/- |
| 1987 | 256 | 3,74 | 0 / 19 | Nou |
| 1991 | 555 | 8,03 | 2 / 19 | 2 |
| 1995 | 174 | 2,30 | 0 / 19 | 2 |

### Corporacions municipals

Resultats electorals del partit a la província de Lleida.
| Any | Vots | % | Regidors | +/- |
| 1987 | 803 | 0,44 | 21 | Nou |
| 1991 | 961 | 0,53 | 30 | |
| 1995 | 1.061 | 0,53 | 17 | |

## Referències

* 1 2 «Progrés del Pirineu». Diccionari de Partits Polítics de Catalunya Segle XX, 2000. [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ «Elecciones Municipales 1987: Cataluña» (en castellà). datoselecciones.com. [Consulta: 7 desembre 2024].
# Viasac

Viasac (en francès Viazac) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 311 | 296 | 272 | 295 | 254 | 286 | 296 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Roger Marzenac | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 31 octubre 2010].
# Leda

Leda (en grec Λήδα, en llatí Lēda), segons la mitologia grega, era una de les filles de Testi, rei d'Etòlia, i esposa de Tindàreu, rei d'Esparta. Pertanyia al llinatge de Deucalió. La seva germana era Altea, mare de Melèagre i de Deianira.
S'explicava que Glauc, el fill de Sísif, va passar per Lacedemònia buscant els cavalls que havia perdut, i es va unir amb Pantidia, que poc després es casà amb Testi i li donà Leda com a filla, que passà per filla de Testi.
Quan Tindàreu, expulsat de Lacedemònia per Hipocoont i els seus fills, es va refugiar a Etòlia, el rei Testi l'acollí i li donà la mà de la seva filla Leda. Més tard, Leda acompanyà el seu marit a Lacedemònia, quan Hèracles va restituir a Tindàreu al seu tron. Un dia, mentre passejava a la vora d'un llac, va ser seduïda per Zeus, que s'hi acostà disfressat de cigne. Aquella mateixa nit, Leda s'allità amb el seu marit.
De resultes, Leda pongué dos ous. D'un nasqueren Càstor i Pòl·lux i de l'altre, Helena i Clitemnestra. Pòl·lux i Helena eren fills de Zeus, mentre que Càstor i Clitemnestra ho eren de Tindàreu.
Una altra llegenda grega diu que Zeus va seduir Nèmesi (la deessa de l'enveja) i aquesta pongué un ou, que abandonà. Un pastor el va recollir i el va donar a Leda, que el va cuidar fins que en nasqué Helena. Es conta que Zeus va alegrar-se tant del naixement de la seva filla que va crear la constel·lació del Cigne. A Esparta, al temple de les Leucípides, s'ensenyava la closca d'un ou gegant que deien que era el de Leda.
Temps més tard, Leda i Tindàreu tingueren més fills: Timandra, Febe i Filònoe.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 317. ISBN 9788496061972.
# Semesias e Caishan

Semesias e Caishan (en francès Sémézies-Cachan) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 122 | 125 | 98 | 80 | 71 | 75 | 77 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Paul Burgan | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Vilatritols

Vilatritols (en francès Villetritouls) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Estal

Estal (en francès Estal) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 153 | 163 | 147 | 129 | 134 | 110 | 122 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Pierre Mespoulhe | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 1r novembre 2010].
# Tirent e Pontejac

Tirent e Pontejac (en francès Tirent-Pontéjac) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 97 | 108 | 104 | 105 | 84 | 70 | 84 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marc Degans | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 9 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Submergence

Submergence és una pel·lícula estatunidenco-germano- pel·lícula franco-espanyola dirigida per Wim Wenders, estrenada l'any 2017.

## Argument

En una habitació sense finestres, a la costa oriental d'Àfrica, un anglès, James More, és retingut presoner per combatents gihadistes. A milers de quilòmetres d'allà, en el Mar de Groenlàndia, Danielle Flinders es prepara per submergir-se en un submarí. Cadascun en el seu confinament, celebren el Nadal precedent, una trobada fortuïta en una platja a França els ha permès viure un idil·li intens.

## Repartiment

* James McAvoy: James Moore
* Alicia Vikander: Danielle Flinders
* Alexander Siddig: Dr. Shadid
* Celyn Jones: Thumbs
* Reda Kateb: Saif
* Mohamed Hakeem: Yusef M-Al-Afghani
* Julien Bouanich: Jonas
* Loïc Corbery: Étienne
* Thibaut Evrard: René
* Harvey Friedman: Bob
* Jess Liaudin: Marcel
* Alex Hafner: M. Bellhop
* Audrey Quoturi: Annie
* Godehard Giese: Wolfgang
* Clémentine Baert: Beatrice
* Florent Paumier: Criat

## Crítica

* "Hi ha moments en els quals la pel·lícula és capaç d'absorbir-nos (...) L'estil de Wenders (...) ja no connecta amb els ritmes de l'època en la qual treballa"
* "Drama romàntic de colpidora tristesa on aquells àngels Wenders d'abans en una Europa que mutava estan aquí ja absents d'un món en autodestrucció. (…) Puntuació: ★★★ (sobre 5)"
* Submergence sembla una barreja maldestra, una adaptació confusa feta per gent que sembla no saber amb seguretat el que té entre mans (…) Puntuació: ★★ (sobre 5)"

## Premis i nominacions

* 2017ː nominació al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastiàː millor film per a Wim Wenders

## Referències

* ↑ «Review: In ‘Submergence,’ a Love Story Sunk by Geopolitics» (en anglès). The New York Times.
* ↑ Gleiberman, Owen «Toronto Film Review: ‘Submergence’» (en anglès). Variety, 12-09-2017.
* ↑ Fotogramas.es, Fausto Fernández «Inmersión» (en castellà). Fotogramas.
* ↑ Lee, Benjamin. «Submergence review – James McAvoy and Alicia Vikander drown in soggy romance» (en anglès), 11-09-2017. [Consulta: 8 juliol 2018].
* ↑ «Submergence». [Consulta: 8 juliol 2018].
# Suburbia

Suburbia és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Penelope Spheeris, estrenada l'any 1984. El títol evoca una urbanització estatunidenca, aquí descrita pobra, avorrida i molt deteriorada. Ha estat doblada al català.

## Argument

En una urbanització estatunidenca, un fugitiu d'una quinzena d'anys troba una banda de punks que ocupen una vella casa, escapant així a una vida de família francament malsana o a un avorriment profund. Durant aquest temps, als carrers, hordes de gossos errants agredeixen els transeünts. Una milícia ciutadana s'organitza…

## Repartiment

* Chris Pedersen: Jack Diddley
* Bill Coyne: Evan Johnson
* Jennifer Clay: Sheila
* Timothy O'Brien: Skinner
* Wade Walston: Joe Schmo
* Flea: Razzle

## Rebuda
### Premis

    Premis Independent Spirit: Nominada a Millor actor secundari (Ajay Naidu)

### Crítica

    "Notable drama juvenil, basat en la reeixida obra teatral d'Eric Bogosian"

## Referències

* ↑ «Suburbia». esadir.cat.
* ↑ «Suburbia». The New York Times.
* ↑ Ocaña, Javier «Suburbia». Cinemanía.
# Glanas

Glanas (en francès Glanes) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 163 | 174 | 183 | 200 | 216 | 247 | 302 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-2008 | Fernand Bagou | PCF |
| 2008- | Jacques Ferrand | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 1r novembre 2010].
# Basian

Basian (en francès Bazian) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Administració i política
### Alcaldes

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1884-1888 | Gérard Fieux | |
| 1888-1893 | Adrien Maurens | |
| 1893-1896 | Bertrand Berges | |
| 1896-1912 | Othon de Barry | |
| 1912-1933 | Léon Magne | |
| 1933-1945 | Victor Labat | |
| 1945-1965 | Gustave Saint Martin | |
| 1965-1995 | Elie Rey | |
| 1995-2008 | Jacques Couzinet | Divers gauche |
| 2008- | Alain Dadalt | |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 166 | 171 | 133 | 129 | 114 | 102 | 109 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Empar Pineda i Erdozia

Empar Pineda i Erdozia (Hernani, 1944) és una dirigent feminista i lesbiana catalana d'origen basc. El 2008 va ser guardonada amb la Creu de Sant Jordi per la seva dedicació a favor dels drets de les dones.

## Biografia

En acabar el batxillerat es traslladà a Madrid, on vivia una germana seva, per a continuar els estudis en 1964. Va participar en les lluites estudiantils i se li prohibí matricular-se a la Complutense, raó per la qual acabà estudiant a la Universitat de Salamanca i es graduà en filologia romànica a la Universitat d'Oviedo. Després es traslladà a Madrid, on donà classes de llengua i literatura a una filial del Hogar del Empleado.
Lluitadora antifranquista, fou detinguda per les autoritats i passà un temps a la presó de Martutene. Durant la transició democràtica es traslladà a Barcelona, on fou dirigent del Moviment Comunista de Catalunya, al qual representà a l'Assemblea de Catalunya.
Militant feminista, el maig de 1976 creà la Coordinadora Feminista de Barcelona que organitzà les Primeres Jornades Catalanes de la Dona sota l'empara de l'Associació d'Amics de la UNESCO.
Fou candidata per la província de Barcelona dins les llistes de la Candidatura d'Unitat Popular pel Socialisme a les eleccions generals espanyoles de 1977 i fou cap de llista del MCC-OEC a les eleccions generals espanyoles de 1979.
El 1979 va participar en la fundació del Grup en Lluita per l’Alliberament de la Lesbiana. El 1980 fundà el Colectivo de Feministas Lesbianas de Madrid. Posteriorment ha estat cofundadora de la Comisión pro Derecho al Aborto de Madrid, portaveu de la xarxa Altres veus feministes i directora de la Col·lecció Hablan las mujeres i de les revistes Nosotras que nos queremos tanto i Desde nuestra acera.
Des del 1993 fins a la seva jubilació ha treballat a la Clínica Isadora de Madrid, on també ha estat delegada sindical de Comissions Obreres.

## Obres

* Polémicas feministas (1985) en col·laboració amb Paloma Uría
* Un feminismo que existe (2006) en col·laboració amb diverses autores.

## Referències

* 1 2 3 «Empar Pineda i Erdozia». Generalitat de Catalunya, 02-12-2021. Arxivat de l'original el 2022-02-01. [Consulta: 11 febrer 2022].
* ↑ Hernani, cuna de Ilustres Arxivat 2012-07-18 a Wayback Machine., 10 de juny de 1912
* ↑ Empar Pineda - Pidiendo el cielo (Entrevista de Carmen Briz Hernández) a pensamientocritico.org
* ↑ Unitat Popular del Socialisme C.U.P.S figura en el lloc número 29
* ↑ Moviment Comunista de C.-Organitz. Esquerra Comunista
* ↑ Vendrell i Aubach, Elisabet «D’on venim i on som les famílies LGTBI: drets del col·lectiu i diversitat familiar». eines 32, 9-2018, pàg. 36-45.
# Vièlanava de Navarrencs

Vièlanava de Navarrencs (en francès Viellenave-de-Navarrenx) és un municipi francès situat al departament dels Pirineus Atlàntics i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 288 | 298 | 311 | 310 | 337 | 342 | 327 | 331 | 335 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 316 | 288 | 315 | 294 | 335 | 349 | 342 | 300 | 295 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 285 | 267 | 247 | 225 | 197 | 191 | 180 | 175 | 164 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 156 | 151 | 161 | 187 | 167 | 140 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1995-2001 | Gérard Peyroutet |
| 2001-2008 | Jean Erramuzpe |
| 2008- | Jean-Marc Moulié |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Muralles medievals de Barcelona

Les muralles medievals de Barcelona són una obra del municipi de Barcelona (Barcelona) declarada bé cultural d'interès nacional. Les muralles de tancament de Barcelona a la baixa edat mitjana anaven força més enllà del primer recinte murat, definit en època romana. Formen part de la muralla les seves torres, portals d'accés i altres elements associats. El primer recinte que es definí, al segle xiii, incloïa els burgs i viles noves que havien crescut al voltant de la muralla. El tancament nord discorria pel sud de la plaça de Catalunya, del carrer Fontanella, de la plaça d'Urquinaona, carrer de Trafalgar i pel nord-oest del Passeig Lluís Companys; el tancament est, per l'oest del passeig de Lluís Companys fins a l'alçada del Portal Nou; el tancament oest aniria per l'est de la Rambla fins a l'est de la plaça del Portal de la Pau; a partir d'aquí hi havia un tram de tancament sud, que discorria per l'oest del passeig de Colom fins a l'alçada de la plaça de la Mercè.
A la segona meitat del segle XIV i al segle xv es va ampliar la muralla a la zona del Raval i al front marítim. Aquest nou perímetre discorria pel nord-oest pel sud del carrer Pelai fins a la zona sud-est de la plaça Universitat; per l'oest el tancament se situava a la zona est de la ronda de Sant Antoni i pel sud-oest per la ronda de Sant Pau; pel sud tancava per la zona nord de l'Avinguda Paral·lel fins a les Drassanes i seguint direcció est pel nord del passeig Josep Carner fins a arribar al tancament anterior de la plaça del Portal de la Pau. El tancament nord-est reprenia la línia de la muralla del passeig Lluís Companys fins a la zona oest i central del Parc de la Ciutadella, seguint en direcció sud cap a la zona del passeig de Circumval·lació, travessant-lo per l'interior de les finques de la seva zona oest fins a arribar a l'avinguda del Marquès d'Argenteria, a partir de la qual seguiria fins al Pla de Palau. Dels diferents trams de muralla se'n conserven restes en alçat, alguns dels quals s'integren a les finques actuals on s'ubiquen, o bé al subsòl, juntament amb les restes de la seva evolució i ús.

## Referències

* 1 2 «Muralles medievals de Barcelona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 novembre 2015].

## Bibliografia

* Fortificaciones: intervenciones en el patrimonio defensivo : actas del XXXIV Curset. Jornadas Internacionales sobre la intervencion en el Patrimonio Arquitectónico, Barcelona y Tortosa, del 15 al 18 de diciembre de 2011, 2013
* Bohigas, Oriol [et al.]; Abajo las murallas!: 150 anys de l'enderroc de les muralles de Barcelona, 2005
* Català i Roca, Pere; Els castells catalans, 1967-1979
* Cubeles i Bonet, Albert; La muralla medieval de Barcelona i els seus portals Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine., (pdf) 2007
* Riu-Barrera, Eduard; Barcelona entre els segles V i XI, de la desurbanitació a la formació d'una capital. A: Barcelona quaderns d'història. Presència i lligams territorials de Barcelona. Vint segles de vida urbana, 2012
# Testament (pel·lícula de 1983)

Testament és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Lynne Littman, estrenada el 1983.

## Argument

Una guerra nuclear sorprèn els habitants d'una petita ciutat de la regió de la badia de San Francisco. Tot i que la ciutat queda intacta, les radiacions fan moltes víctimes i els supervivents intenten fer front a aquest desastre.
Melodrama centrat en els problemes que ha d'afrontar una família nord-americana, després d'una guerra nuclear, on els nens són els primers que sofreixen els devastadors efectes de la radiació.

## Repartiment

* Jane Alexander: Carol Wetherly
* William Devane: Tom Wetherly
* Rossie Harris: Brad Wetherly
* Roxana Zal: Mary Liz Wetherly
* Lukas Haas: Scottie Wetherly
* Philip Anglim: pare Hollis Mann
* Lilia Skala: Fania Morse
* Leon Ames: Henry Abhart
* Rebecca De Mornay: Cathy Pitkin
* Kevin Costner: Phil Pitkin
* Mako: Mike

## Nominacions

1984
* Oscar a la millor actriu per Jane Alexander
* Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per Jane Alexander

## Referències

* ↑ «Testament». The New York Times.
Viccionari
# Cajarc

Cajarc (en francès Cajarc) és un municipi francès situat al departament de l'Òlt i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.020 | 1.044 | 1.028 | 1.059 | 1.033 | 1.114 | 1.088 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Jacques Borzo | Divers gauche |

## Personatges il·lustres

* Françoise Sagan

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana», 2009. Arxivat de l'original el 2012-03-11. [Consulta: 2 novembre 2010].
# Calhavèth

Calhavet (en francès Caillavet) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Robert Frairet | UMP |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 224 | 194 | 159 | 188 | 179 | 164 | 192 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó