OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nasoonaria

Nasoonaria és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. Les seves espècies es distribueixen per la Xina, Laos i Tailàndia.
Fou descrit per primera vegada l'any 1995 per J. Wunderlich i D. X. Song.

## Llista d'espècies

Segons el World Spider Catalog (versió 16)A Maig 2019 es coneixen quatre espècies:
* Nasoonaria mada Tanasevitch, 2018 – Vietnam
* Nasoonaria magna Tanasevitch, 2014 – Xina, Laos, Tailàndia
* Nasoonaria pseudoembolica Tanasevitch, 2019 – Vietnam
* Nasoonaria sinensis Wunderlich & Song, 1995 (Espècie tipus) – Xina, Laos, Tailàndia, Indonèsia (Sumatra)

## Referències

* ↑ Wunderlich, J.; Song, D. X. «Four new spider species of the families Anapidae, Linyphiidae and Nesticidae from a tropical rain forest area of SW-China». Beiträge zur Araneologie, vol. 4, 1994, 1995, pàg. 343–351.
* ↑ «Nasoonaria World Spider Catalog (2015). The world spider catalog, version 16». Natural History Museum Bern. [Consulta: 17 juny 2015].
* ↑ «Gen. Nasoonaria Wunderlich & Song, 1995». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.

## Bibliografia

* Wunderlich, J. & Song, D. X. (1995). Four new spider species of the families Anapidae, Linyphiidae and Nesticidae from a tropical rain forest area of SW-la Xina. Beiträge zur Araneologie, vol. 4, pàg. 343-351.
# Veikko Huhtanen

Veikko Huhtanen (Vyborg, Rússia, 5 de juny de 1919 - Hèlsinki, Finlàndia 29 de gener de 1976) fou un gimnasta artístic finlandès, guanyador de cinc medalles olímpiques. Va participar, als 29 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1948 celebrats a Londres (Regne Unit), on va aconseguir esdevenir l'esportista més guardonat dels Jocs amb cinc metalls. Guanyà la medalla d'or en el concurs complet individual i per equips, així com en el cavall amb arcs, en aquesta prova empatat amb els seus compatriotes Paavo Aaltonen i Heikki Savolainen; la medalla de plata en la prova de barres paral·leles i la medalla de bronze en la prova de barra fixa. Així mateix finalitzà sisè en la prova de salt sobre cavall com a resultat més destacat. Al llarg de la seva carrera guanyà dues medalles en el Campionat del Món de gimnàstica artística, totes dues de plata.
# Kalevi Laitinen

Kalevi Laitinen (Kotka, 19 de maig de 1918 - Kotka, 6 de gener de 1997) va ser un gimnasta artístic finlandès que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on disputà vuit proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla d'or en el concurs complet per equips. També destaca la vuitena posició en el concurs complet individual, mentre en les altres proves finalitzà en posicions més endarrerides. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, tornà a disputar vuit proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla de bronze en el concurs complet per equips. En les altres proves destaca una sisena posició en l'exercici de terra.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata en el concurs complet per equips al Campionat del Món de gimnàstica artística de 1950 i dos campionats nacionals.

## Referències

* ↑ Kalevi Laitinen a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Olympedia – Kalevi Laitinen». [Consulta: 27 maig 2021].
* ↑ «Resultats al Campionat del Món de gimnàstica artística de 1950». Arxivat de l'original el 2021-06-19. [Consulta: 27 maig 2021].
* ↑ Mannerla, Einari. Mitä Missä Milloin 1951. Hèlsinki: Kustannusosakeyhtiö Otava, 1950, p. 333.
# Chenorhamphus

Chenorhamphus és un gènere d'ocells de la família dels malúrids (Maluridae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per dues espècies:
* Chenorhamphus grayi - malur becample
* Chenorhamphus campbelli - malur de Campbell

## Referències

* ↑ «Chenorhamphus Oustalet, 1878» (en anglès). [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «Chenorhamphus (Chenorhamphus sp.) - Avibase». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «Lyrebirds, scrubbirds, bowerbirds, Australasian treecreepers, Australasian wrens – IOC World Bird List». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «Maluro picoancho - eBird» (en castellà). [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «Maluro de Campbell - eBird» (en castellà). [Consulta: 27 novembre 2024].
# Paavo Yrjölä

Paavo Yrjölä (Hämeenkyrö, 18 de juny de 1902 - Hämeenkyrö, 11 de febrer de 1980), conegut com l'os de Hämeenkyrö, fou un atleta finlandès, especialista en el decatló, que va competir durant les dècades de 1920 i 1930. El seu germà Iivari Yrjölä i el seu fill Matti Yrjölä també foren destacats atletes.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1924, als Jocs de París, fou novè en la prova del decatló del programa d'atletisme. Quatre anys, més tard, als Jocs d'Amsterdam, guanyà la medalla d'or en el decatló, a l'hora que establia un nou rècord mundial de l'especialitat. En aquests mateixos Jocs també disputà, sense sort, les proves del salt d'alçada i el llançament de pes. El 1932, als Jocs de Los Angeles, fou sisè en el decatló.
En els anys de competició va establir tres rècords del món, el 1926, el 1927 i el 1928. A nivell nacional guanyà 11 campionats finlandesos en diferents especialitats, cinc en decatló (de 1925 a 1929), tres en pentatló (de 1925 a 1927), dos en llançament de pes (1925-1926) i un en el salt d'alçada (1928).

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Paavo Yrjölä». [Consulta: 4 octubre 2024].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 4 octubre 2024].
* ↑ IAAF World Athletics Championships. Doha 2019. Statistics Handbook. Doha: IAAF, 2019, p. 694 [Consulta: 4 octubre 2024].
# Lluís Bonaterra

Lluís Bonaterra i Gras (Figueres, Girona, 14 de març de 1890 - França 1952) va ser un compositor i pianista català.
Va iniciar l'estudi de solfeig a la jove edat de tres anys amb el seu pare i posteriorment, va continuar els seus estudis musicals a l'institut de la població de Figueres. Als nou anys va ccomençar a estudiar piano i a partir de llavors va enfocar tota la seva atenció cap a la música. A continuació, va traslladar-se a Barcelona, on va ser alumne de Granados i més tard de Vidiella. Seguidament es traslladaria a París per ingressar a l'Schola Cantorum, on va destacar per ser dels alumnes més capacitats. A París viuria dos anys fins que per raons de salut va veure's obligat a tornar a Barcelona, on va prosseguir les seves ensenyances amb Pedrell. Després de recuperar-se de la malaltia que l'havia obligat a abandonar París, el compositor català retorna a la capital francesa amb l'objectiu de reprendre la seva carrera acadèmica, que havia hagut d'interrompre. No obstant això, l'esclat de la Primera Guerra Mundial l'any 1914 el força a tornar a Barcelona una altra vegada.
Va fer diversos concerts a Catalunya, va pertànyer a la Societat d'Autors catalana. Durant aquesta etapa va compondre obres com Nostalgia Recacens, una composició per a orquestra que va ser premiada l'any 1917 en el concurs de la revista Música que dirigia Jesús Aroca. També va fer arranjaments per trio de la Cubana, Andauza, Montañesca y Aragonesa de Falla.

## Referències

* 1 2 3 4 CASARES RODICIO, Emilio. «Bonaterra, Lluis», Diccionario de la Música Española e Hispanomericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, vol. 2, p. 606.
# Jean Charest

Jean Charest (Sherbrooke, 24 de juny de 1958) és un advocat i polític del Quebec.
Fou vicepresident del Canadà l'any 1993 i va esdevenir el màxim líder del partit liberal l'any 1998. Més tard, fou escollit primer ministre del Quebec després de guanyar les eleccions de 2003. El 4 de setembre de 2012, Pauline Marois va assolir el càrrec en les eleccions celebrades.

## Primer ministre del Quebec

Va aconseguir esdevenir primer ministre del Quebec al segon intent, després de guanyar les eleccions de 2003 (les eleccions de l'any 1998 s'havia imposat en el vot popular, però havia perdut en nombre d'escons). Els seus tres mandats consecutius (2003-2012) van estar marcats per un auge de les polítiques de caràcter neoliberal, la qual cosa va comportar la crítica dels sectors més progressistes de la "belle province".

### Primer mandat

Les seves primeres mesures van estar carregades de polèmica, ja que va intentar limitar el poder dels sindicats, va limitar el dèficit públic, i va abaixar els impostos a les rendes més altes.

### Segon mandat

A les eleccions de 2007, el Partit Liberal del Quebec va patir una gran davallada en nombre de vots i diputats, de manera que Charest no va aconseguir obtenir majoria per formar govern. Tot i això, va aconseguir formar un govern en minoria. La inestabilitat política motivada per la fragmentació política del parlament quebequès va empentar al país a unes eleccions anticipades.

### Tercer mandat

A les eleccions de 2008, Charest va aconseguir novament la majoria absoluta, la qual li va permetre governar amb tranquil·litat en els últims anys. Entre les seves primeres mesures va estar la de reduir les despeses públiques en 220 milions de dòlars canadencs.

### Derrota

El Partit Liberal del Quebec va perdre les eleccions de 2012 per un escàs 0,75% dels vots enfront del Partit Quebequès, liderat per Pauline Marois, qui va esdevenir la primera dona que ocupava el càrrec de primera ministra del Quebec amb un govern en minoria. Després de la derrota, Jean Charest va anunciar que abandonava la política.

## Referències

* ↑ «El sobiranisme tornarà a governar al Quebec». Vilaweb, 05-09-2012. [Consulta: 5 setembre 2012].
# Renate Schottelius

Renate Schottelius (8 de desembre de 1921, Flensburg, Alemanya - 27 de setembre de 1998, Buenos Aires, Argentina) va ser una ballarina i coreògrafa alemanya, pionera de la dansa moderna a Argentina.

## Biografia

Filla del dramaturg, etnòleg i arqueòleg professor Justus W. Schottelius, va créixer a Berlín i va estudiar ballet en l'Òpera de Berlín i dansa moderna amb Ruth Abramovitz de l'escola de Mary Wigman. Va emigrar a causa de l'ascens del nazisme el 1936 a l'Argentina on va ser rebuda per un oncle (els seus pares van emigrar a Colòmbia) i on es va perfeccionar amb Miriam Winslow ballant en la seua companyia entre 1942-47. En 1953 va viatjar als Estats Units i va establir contactes amb coreògrafs com Martha Graham, José Limon, Hanya Holm i Agnes de Mille.
Les seues coreografies es van presentar al Teatre Presidente Alvear, el Teatre San Martín, el Teatre Blanca Podestá i el Teatre Astral. Va supervisar el “Grup d'Experimentació de Dansa Contemporània” (GEDC). Va tornar a Alemanya de visita el 1958 i va fer classes magistrals a Boston.
Entre els seus deixebles més destacats es troben el coreògraf argentí Oscar Aráiz i Ana María Stekelman. En 1989 va rebre el Premi Konex - Diploma al Mèrit com una de les millors coreògrafes de la història a Argentina.

## Enllaços externs

* ↑ http://www.exilarchiv.de/Joomla/index.php?option=com_content&task=view&id=2737&Itemid=66
* fotografiada per Ellen Auerbach
# Raymond Harrison

Raymond Harrison (Northolt, 4 d'agost de 1929 - 2000) va ser un tirador d'esgrima anglès, especialista en espasa, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on quedà eliminat en sèries en la competició d'espasa per equips del programa d'esgrima. Vuit anys més tard, als Jocs de Roma, va guanyar la medalla de plata en la competició d'espasa per equips del programa d'esgrima.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del Món d'esgrima de 1957 i el campionat nacional britànic de 1955.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Ray Harrison». [Consulta: 27 novembre 2024].
# Vasalgel

Vasalgel és un contraceptiu químic reversible per a hòmens en forma de gel que actua fent que als conductes deferents no puguen passar els espermatozoides. El mètode d'inserció al cos és mitjançant injecció baix els efectes d'una anestèsia. L'efectivitat s'estima que dura 10 anys i és reversible de manera directa mitjançant una segona injecció d'un altre material que pren efecte mesos després.
La seua investigació va a càrrec de la Fundació Parsemus, una fundació que finança investigacions poc o gens realitzades per les empreses farmacèutiques.
Investigacions :
| Any de publicació | Unitats d'estudi | Resultats |
| 2014 | 8 babuïns | Èxit durant mesos |
| 2016 | 15 conills blancs neozelandesos | Èxit |
| 2017 | 7 conills blancs neozelandesos | Èxit total |
| 2017 | 16 macaca mulatta | Èxit total amb complicacions menors no inesperades |

## Referències

* 1 2 Olson, Jeremy «Male contraception gaining sex appeal, Gustavus survey finds». StarTribune, 23-09-2017 [Consulta: 24 setembre 2017].
* 1 2 Colagross-Schouten, Angela; Lemoy, Marie-Josee; Keesler, Rebekah I.; Lissner, Elaine; VandeVoort, Catherine A. «The contraceptive efficacy of intravas injection of Vasalgel™ for adult male rhesus monkeys». Basic and Clinical Andrology, 27, 1, 07-02-2017. DOI: 10.1186/s12610-017-0048-9.
* ↑ Senthilingam, Meera «Male contraceptive gel effective in monkeys, but will it work in humans?». CNN, 07-02-2017 [Consulta: 24 setembre 2017].
* 1 2 Chandler, David L. «Frontiers in Male Contraception: There are few alternatives now, but several promising avenues of research are under way.». IEEE Pulse, 6, 1, 1-2015, pàg. 23. DOI: 10.1109/MPUL.2014.2366893.
* ↑ Waller, Donald; Bolick, David; Lissner, Elaine; Premanandan, Christopher i Gamerman, Gary «Azoospermia in rabbits following an intravas injection of Vasalgel ™». Basic and Clinical Andrology, 26, 6, 2016. DOI: 10.1186/s12610-016-0033-8.
* ↑ Waller, Donald; Bolick, David; Lissner, Elaine; Premanandan, Christopher; Gamerman, Gary «Reversibility of Vasalgel™ male contraceptive in a rabbit model». Basic and Clinical Andrology, 27, 1, 05-04-2017. DOI: 10.1186/s12610-017-0051-1.
# Marbre de Paros

El marbre de Paros és un marbre de color blanc, pur i completament impecable, semitranslúcid i de gra fi, extret durant l'època clàssica a l'illa grega de Paros, al mar Egeu.
Va ser molt apreciat pels antics grecs per fer escultures. Algunes de les més grans obres mestres de l'escultura grega antiga van ser tallades en marbre de Paros, incloent la Venus de Mèdici i la Victòria de Samotràcia.
Les pedreres originals, que van ser utilitzades des del segle vi aC en endavant, encara es poden veure a la banda nord de l'illa en els vessants del seu bec central. El principal rival del marbre de Paros en l'antiguitat era el pentèlic, que és també blanc impecable, encara que amb un tint groc feble i uniforme que el fa brillar amb un to daurat sota la llum solar. L'italià marbre de Carrara també és blanc impecable, amb un tint gris feble i uniforme. Avui dia s'extreu principalment de l'illa veïna de Paros, Naxos, a les muntanyes que hi ha prop del poble de Kinidaros.

## Referències

* The Concise Oxford Dictionary of Archaeology, Timothy Darvill (2002) (anglès)

## Enllaços externs

* Parian Marble: Famous statues of Parian Marble (anglès)
* El marbre de Paros Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. a El Tesauro de Arte & Arquitectura (castellà)
# Batalla d'Ekeren

La batalla d'Ekeren va ser una batalla que va tenir lloc el 30 de juny de 1703 en el marc de la Guerra de Successió espanyola. Els francesos van envoltar un exèrcit neerlandès, que va evitar per poc la destrucció completa. Aquesta batalla va acabar amb una decisiva victòria aliada. Era una etapa en la guerra per a conquerir la ciutat d'Anvers.
Una força neerlandesa de 10.000 homes s'hi va enfrontar a un exèrcit de 40.000 francesos. El comandant neerlandès Jacob II van Wassenaer Obdam es va separar de les seves tropes i va fugir en pànic cap a la ciutat de Breda. Tot i que els francesos hi van obtenir una victòria tàctica, no en van poder treure cap avantatge estratègic. En total hi van morir 3.000 soldats. Van ser enterrats al lloc en una fossa comuna.
N'existeix una pintura mural, per Peeter Verdussen (1662-±1710) que el 2018 va tornar de les reserves del museu d'art d'Anvers, cap al castell de Veltwijck, on s'ha instal·lat la dependència del consistori a la vila d'Ekeren, que el 1983 va fusionar amb la ciutat d'anvers.
Actualment, excepte Ekeren, el camp de batalla, incloses les viles d'Oorderen, Wilmarsdonk i Muisbroek, ha desaparegut per mor de l'expansió del port d'Anvers, durant la dècada de 1960.

## Referències

* ↑ Wouters, Marc «‘Slag bij Ekeren’ eindelijk weer thuis: historisch schilderij hing jaren in Antwerps stadhuis» (en neerlandès). Gazet van Antwerpen, 02-07-2018.
* ↑ Prims, Floris «De slag van Eekeren-Oorderen 30 Juni 1703 [La Batalla d'Ekeren-Oorderen del 30 de juny de 1703]» (pdf) (en neerlandès). Antwerpiensia, 1928, pàg. 340-346. Arxivat de l'original el 2007-09-27 [Consulta: 7 setembre 2017].
* ↑ Ten Raa, F.J.G; de Bas, François. Het staatsche leger 1568-1795 (en neerlandès). Breda: Koninklijke Militaire Academie, 1911, p. 12.
* 1 2 «Schilderij ‘Slag bij Ekeren’ is weer thuis» (en neerlandès). Het Nieuwsblad, 02-07-2018.

## Bibliografia

* de Gelder, C.C.. De slag bij Ekeren (1703): eene schoone bladzijde uit onze krijgsgeschiedenis [La batalla d'Ekeren (1703): una bella pàgina de la nostra història militar] (en neerlandès). Assen: Drukkerij voorh. H. Born, 1934, p. 36.
# Gerhard Herzberg

Gerhard Herzberg (Hamburg, Alemanya, 1904 - Ottawa, Canadà, 1999) fou un físic, químic i professor universitari canadenc, d'origen alemany, guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 1971.

## Biografia

Va néixer el 25 de desembre de 1904 a la ciutat alemanya d'Hamburg]. Va estudiar física i química a l'Institut Tecnològic de Darmstadt on es llicencià el 1928 en fisicoquímica. El 1930 realitzà el seu doctorat a la Universitat de Göttingen, sota la supervisió de James Franck i Max Born, i a la Universitat de Bristol, sota la supervisió de John Lennard-Jones.
El 1930 fou nomenat professor ajudant de física a l'Institut Tecnològic de Darmstadt, càrrec que hagué d'abandonar el 1935 davant les pressions del règim nazi alemany a causa del seu matrimoni amb la física Luise Oettinger, d'origen jueu. Aquell any acceptà el càrrec de professor visitant a la Universitat de Saskatchewan al Canadà, país on establí la seva residència i d'on obtingué la ciutadania el 1945. Entre 1945 i 1948 fou professor a la Universitat de Chicago.
Herzberg morí el 3 de març de 1999 a la seva residència d'Ottawa.

## Recerca científica

Interessat en la recerca d'espectroscòpia molecular, durant la seva estada al Canadà va determinar l'estructura molecular de les molècules diatòmiques i poliatòmiques, incloent els radicals lliures. Així mateix dugué a terme estudis sobre l'anàlisi química d'objectes astronòmics.
L'any 1971 fou guardonat amb el Premi Nobel de Química pels seus treballs sobre l'estructura electrònica i la geometria de les molècules, en especial dels radicals lliures.

## Reconeixements

En honor seu s'anomenà l'asteroide (3316) Herzberg descobert el 6 de febrer de 1984 per l'astrònom Edward L. G. Bowell.

## Enllaços externs

* «Gerhard Herzberg» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Afloiàcies

Afloiàcia (Aphloiaceae) és una família de plantes amb flor. En el sistema de classificació filogenètic APG II és inclosa en el clade de les ròsides. Aquesta família està constituïda per un sol gènere Aphloia amb una única espècie, Aphloia theiformis, un petit arbust originari de l'est d'Àfrica, Madagascar i les Illes Seychelles.

## Referències

* ↑ Byng, James W. The Flowering Plants Handbook: A practical guide to families and genera of the world (en anglès). Plant Gateway Ltd., 2014, p. 265. ISBN 9780992999315.

## Enllaços externs

* Informació sobre Crossosomatales - Angiosperm Phylogeny Website
* Imatges i descripció de famílies segons el sistema Cronquist.
# Frigis

Els frigis (en grec antic Φρύγες) eren un poble que va viure a l'Àsia Menor a partir del segle XII aC. El seu nom original era muskhis. Eren indoeuropeus i van arribar a la zona probablement des dels Balcans, empesos per altres pobles. A aquest poble el menciona Homer al "Catàleg dels troians" a la Ilíada, on diu que van lluitar a la guerra de Troia al costat de Príam, dirigits per Forcis i per Ascani, un fill del rei Príam. Diu que venien de lluny, i desitjaven entrar en batalla.
Segons Hesiqui, el nom de frigis en llengua dels lidis volia dir 'persones lliures' i és molt possible que aquest fos el seu nom. La gorra frígia és símbol de llibertat.
Algunes de les divinitats frígies eren Cíbele (també Rea o Agdistis), Sabazios (nom frigi de Dionís), Olimp, Hiagnis, Litierses i Màrsies.
La seva llengua, el frigi, s'ha relacionat amb l'antic georgià.

## Vegeu també

* Regne de Frígia.
* Satrapia de Frígia.
* Regió de Frígia.
* Província romana de Frígia.

## Referències

* ↑ Homer. Ilíada, II, 862-863
* ↑ Allen, William Edward David. A History of the Georgian People: From the Beginning Down to the Russian Conquest in the Nineteenth Century (en anglès). Taylor & Francis, 1932, p.24. ISBN 0710069596.
# Cerro Nube

El Cerro Nube, també anomenat Quie Yelaag en zapoteca o Mixtepētl en náhuatl, és una muntanya que es troba al sud de l'estat d'Oaxaca, Mèxic. El cim s'eleva fins als 3.720 metres sobre el nivell del mar, cosa que la converteix en la més alta de l'estat i de la Sierra Madre del Sur, així com la muntanya d'origen no volcànic més alta del país. Té una prominència de 2,120 metres. Per la seva localització, un tant inaccessible, és una muntanya poc coneguda.

## Vegeu també

* Llista de muntanyes de Mèxic

## Referències

* ↑ INEGI. «E14D89: La Merced del Potrero», 2003.
* ↑ «OAXACA - San Pedro Mixtepec distr .26». Arxivat de l'original el 27 de junio de 2019. [Consulta: 26 juny 2019].
* ↑ INEGI. «Relieve. Oaxaca». [Consulta: 10 abril 2017].
* ↑ «Cerro Nube Flan» (en inglés). [Consulta: 10 abril 2017].
* ↑ «Cerro el Nacimiento» (en inglés). [Consulta: 10 abril 2017].
* ↑ INEGI. «San Pedro Mixtepec -Distr. 26-, Oaxaca». Prontuario de información geográfica municipal de los Estados Unidos Mexicanos, 2009. Arxivat de l'original el 10 de abril de 2017. [Consulta: 10 abril 2017].
# Lleó americà

El lleó americà (Panthera atrox) és una subespècie extinta de lleó, endèmica de Nord-amèrica durant el Plistocè (fa 1.800.000 a fa 11.000 anys), que visqué durant gairebé dos milions d'anys.
Fou una de les subespècies de fèlid més grosses que han existit mai i el lleó més gros conegut, una mica més gros que el lleó de les estepes, del Plistocè inferior, i aproximadament un 25% més gros que el lleó africà d'avui en dia. Algunes estimacions del seu pes arriben fins a 380 kg.

## Referències

* ↑ The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
* ↑ SDNHM Fossil Mysteries Field Guide: American lion. Consultat el 31-07-2007. http://www.sdnhm.org/exhibits/mystery/fg_lion.html
* ↑ Yukon Beringia Interpretive Centre - American Lion. Consultat el 13-08-2008. http://www.beringia.com/02/02maina5.html Arxivat 2004-12-10 a Wayback Machine.