OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emerson Ferreira da Rosa

Emerson Ferreira da Rosa (conegut simplement com a Emerson) és un exfutbolista internacional brasiler.

## Biografia

Emerson va debutar com a professional al Grêmio de Porto Alegre, amb el qual va guanyar la Copa Libertadores l'any 1995. Aquell fou el pas previ al seu salt al futbol europeu el 1997. El seu primer equip europeu va ser el Bayer Leverkusen, on ràpidament va esdevenir una peça important dins el terreny de joc. Les seves actuacions no van passar inadvertides al Calcio, i va ser contractat per l'AS Roma el 2000.
La seva posició al Grêmio i al Bayer Leverkusen havia estat la de defensa central, però en arribar a Roma, l'aleshores tècnic de l'equip italià Fabio Capello el va fer jugar de centrecampista defensiu, ja que Emerson és un jugador que recupera moltes pilotes. Té també un fort xut, però la seva posició no li permet xutar a porteria molt sovint. El 2004, Capello se'n va anar de Roma i esdevé entrenador de la Juventus FC, i s'hi emporta Emerson.
L'estiu del 2006, la Juventus FC baixa a la Serie B a conseqüència del Moggigate, circumstància que aprofità el Reial Madrid per fitxar Fabio Capello. L'entrenador italià li demana els fitxatges del mateix Emerson i el capità de la selecció italiana Fabio Cannavaro. Uns dies després de fitxar Capello, Ramón Calderón, president del Reial Madrid, converteix els desitjos del tècnic italià, i el dia 19 de juliol del 2006, el club espanyol anuncia oficialment que fitxa Emerson i Cannavaro.
Tot i que el de Pelotas és un jugador protegit per Capello i ha tingut moltíssimes oportunitats per demostrar que el seu fitxatge va ser un encert, Emerson no ha acabat d'aclimatar-se a la lliga espanyola, i és molt qüestionat per l'afició madridista.
Recentment, Emerson i Capello han fet un pacte, han acordat que el brasiler no tornarà a jugar al Santiago Bernabéu, a causa de la poca estima que li té el públic merengue. Aquesta situació està sent difícil pel centrecampista, ja que ha arribat a fingir lesions per no jugar davant del públic del seu equip.

## Referències

* ↑ «Todos os brasileiros - 1998» (en portuguès). FolhaOnline, 09-12-2005. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Dades i perfil d'Emerson (anglès)
# Julhac (Corresa)

Julhac (en francès Juillac) és un municipi francès situat al departament de la Corresa i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.382 | 1.452 | 1.268 | 1.215 | 1.108 | 1.088 | 1.164 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Aimé David | |
| 2008- | Thierry Crouzillat | Divers gauche |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net i toponímia de la Corresa.
# Cotton Club (pel·lícula)

Cotton Club (títol original en anglès, The Cotton Club) és una pel·lícula musical estatunidenca dirigida per Francis Ford Coppola. Els protagonistes són Richard Gere, Gregory Hines, Diane Lane, i Lonette McKee. Fou estrenada el 1984 i en català, la versió a TV3, es va emetre el 24 de desembre de 2016. La banda sonora és de John Barry; el 1986 l'àlbum de música va guanyar el premi Grammy per al millor àlbum de grans grups de jazz.

## Argument

El 1919, la prohibició ha engendrat una ona de violència que s'ha desfermat als Estats Units. A Nova York, al cabaret Cotton Club, la púrria, els polítics i les estrelles del moment tasten els plaers prohibits. Un trompetista blanc i un ballarí negre són portats en una tempesta on l'amor i l'ambició es burlen al ritme de les claquetes, del jazz... i metralletes.

## Repartiment

* Richard Gere: Dixie Dwyer
* Gregory Hines: Sandman Williams
* Diane Lane: Vera Cicero
* Lonette McKee: Lila Rose Oliver
* Bob Hoskins: Owney Madden
* James Remar: Dutch Schultz
* Nicolas Cage: Vincent Dwyer
* Allen Garfield: Abbadabba Berman
* Fred Gwynne: Frenchy Demange
* Gwen Verdon: Tish Dwyer
* Lisa Jane Persky: Frances Flegenheimer
* Maurice Hines: Clay Williams
* Julian Beck: Sol Weinstein
* Novella Nelson: Madame St. Clair
* Laurence Fishburne: Bumpy Rhodes
* Robert Earl Jones: Joe

## Producció

Robert Evans va ser el productor original de la pel·lícula i també va voler dirigir-la. Pretenia convertir l'obra The Cotton Club de James Haskins en un historia gràfica sobre el night club. Evans finalment va decidir que no volia dirigir la pel·lícula i ho va demanar a Coppola en el darrer moment. Richard Sylbert va dir a Evans que no contractés Coppola perquè "estava ressentit d'estar dins el negoci comercial, narratiu i cinematogràfic de Hollywood". Coppola va dir que tenia cartes de Sylbert on li demanava que fes la pel·lícula perquè Evans estava boig. Coppola va acceptar l'encàrrec com a guionista i després director perquè necessitava els diners.

## Premis i nominacions
### Premis

* 1986: Millor vestuari als BAFTA

### Nominacions

1985
* Oscar a la millor direcció artística per Richard Sylbert i George Gaines
* Oscar al millor muntatge per Barry Malkin i Robert Q. Lovet
* Globus d'Or al millor director
* Premi Razzie (per Diane Lane)

## Referències

* ↑ Cotton Club a "esadir.cat"
* ↑ «The Cotton Club - John Barry | Awards». [Consulta: 13 abril 2017].
* ↑ Scott, Jay «Making of Cotton Club: A Legend of its Own». The Globe and Mail, 12-11-1984.
* ↑ Harmetz, Aljean «Cotton Club Investor Sues Partners in Film». New York Times, 10-06-1984.
* 1 2 Kroll, Jack «Harlem on My Mind». Newsweek, 24-12-1984.
* ↑ Gussow, Michael «Parting Film Shots: Coppola and Dutch». New York Times, 22-03-1984.

## Enllaços externs

* Informació de la pel·lícula The Cotton Club
* Pel·lícula The Cotton Club (IMDb) (anglès)
# CS-400

La CS-400 (Carretera Secundària 400) és una carretera de la Xarxa de Carreteres d'Andorra, que comunica La Massana a la CG-4, amb El Pui. També és anomenada Carretera del Pui.
Segons la codificació de carreteres d'Andorra aquesta carretera correspon a una Carretera Secundària, és a dir, aquelles carreteres què comuniquen una Carretera General amb un poble o zona.
Aquesta carretera és d'ús local ja què només l'utilitzen los veïns de les poblacions que recorre.
La carretera té en total 0,3 quilòmetres de recorregut.

## Recorregut

* La Massana (CG-4)
* Església de Sant Mateu del Pui
* El Pui
| Tipus de Sortida | Direcció de la sortida | Carretera que hi enllaça | Qm |
| CS-400 | La Massana | CG-4 | 0 |
| | Església de Sant Mateu del Pui | | 0,3 |
| | El Pui | Carrer | 0,3 |

## Referències

* ↑ «Mapa General de Carreteres Andorranes». Arxivat de l'original el 2018-03-28. [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «Carreteres de La Massana». Arxivat de l'original el 2018-04-05. [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ «Carrer del Pui».
* ↑ «Localització de l'Església del Pui». [Consulta: 5 abril 2018].
* ↑ «Informació sobre l'Església de Sant Mateu del Pui». [Consulta: 5 abril 2018].

## Vegeu també

* Llista de Carreteres d'Andorra

## Enllaços externs

* Informació sobre la carretera a aquesta pàgina (en francès)
# Femmes de Sade

Femmes de Sade és una pel·lícula de violació i venjança per a adults de 1976 dirigida per Alex de Renzy.
La pel·lícula mostra les aventures paral·leles de Rocky de Sade (Ken Turner) i Johny (John Leslie). Rocky de Sade és un exconvicte de 2 m 10 cm que aterroritza les prostitutes de San Francisco, mentre que en Johny és un treballador de la botiga sexual. que té fantasies sexuals. Les històries dels dos personatges es troben en l'última escena, la festa sexual. A la festa Rocky de Sade és encadenat al terra, on és orinat i defecat per les prostitutes en venjança pel tractament que li van fer.
El 1988, la pel·lícula va ser una de les primeres a ser incorporada al XRCO Hall of Fame.

## Referències

* ↑ Femmes de Sade (Alex de Renzy, 1976), a houseolselfindulgence.blogspot
* ↑ "XRCO's Hot 'n' Horny Heart-On Awards!", Hustler Erotic Video Guide Vol. 3, No. 5, September 1988, pp. 8-9.
# Sant Ilari

Sant Ilari (en francès i oficialment Saint-Hilarie) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània. Es troba a mig camí de Carcassona (a 20 km al nord) i de Limós (a 13 km al sud).
És un poble rural, essencialment agrícola. De fet, es considera que de les seves vinyes els monjos benedictins en van crear el primer vi escumós del món, la Blanqueta de Limós.
El municipi està regat pel petit riu Lauquet, afluent de l'Aude. D'altra banda, fa part del massís de les Corberes, i posseeix un espai protegit: la reserva natural regional del Massís del "Montious". També pertany a l'espai Natura 2000 de les "altes Corberes".

## Història

Tot i haver-hi referències de l'època dels romans, la història de Sant Ilari va estretament lligada a la del monestir benedictí que hi ha al poble. En realitat, el poble es va anar formant al voltant del monestir. Els abats van construir fortificacions entorn del poble per a protegir-se dels desordres provocats per la guerra dels Cent Anys. Un text del 1386 regula la guarda de les claus de les portes de la població.
El 1574 el poble va ser cremat i parcialment destruït pels protestants del senyor de Villar. Durant la Revolució francesa, el 1792 hi va ser enviada la tropa per a imposar l'ordre davant d'alguns aldarulls que s'hi haurien produït.

## Patrimoni cultural

El Monestir de Sant Hilari, abadia benedictina del segle VIII catalogada com a monument històric, molt ben conservada i oberta a les visites turístiques. L'associació Les Amis de l'Abbaye de Saint Hilaire de tant en tant hi organitza alguns concerts, especialment de música clàssica.
# Sent Bonet del Vèrn

Sent Bonet el Vernh (en francès Saint-Bonnet-Elvert) és un municipi francès situat al departament de la Corresa i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 261 | 341 | 272 | 230 | 188 | 166 | 183 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995- | Antony Faurie | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net i toponímia de la Corresa.
# Coyote Ugly

Coyote Ugly és una pel·lícula estatunidenca de l'any 2000, dirigida per David McNally. Es basa en l'article publicat per la revista GQ "The Muse of the Coyote Ugly Saloon", i narra les experiències de la periodista Elizabeth Gilbert (l'autora), que va treballar com a cambrera al Coyote Ugly Saloon de l'East Village. El 2001 va guanyar el Premi MTV al millor moment musical: Piper Perabo cantant "One Way Or Another".

## Argument

Violet Sanford (Piper Perabo), una noia de 21 anys de South Amboy (Nova Jersey), deixa enrere el seu pare Bill (John Goodman) i la seva millor amiga Gloria (Melanie Lynskey) per anar a Nova York a complir el seu somni de triomfar com a compositora de cançons. Però, per més que ho intenta, els estudis de gravació fan cas omís de la seva demo. Violet, que té una veu molt suau, acaba convencent Lil (Maria Bello), la propietària del bar Coyote Ugly, de contractar-la com a cambrera. Allà apren a cantar, ballar i actuar de manera provocativa, obtenint un gran èxit entre els clients.

## Repartiment

* Piper Perabo: Violet Sanford
* Adam Garcia: Kevin O'Donnell
* John Goodman: Bill
* Maria Bello: Lil
* Izabella Miko: Cammie
* Tyra Banks: Zoe
* Bridget Moynahan: Rachel
* Melanie Lynskey: Gloria
* Del Pentecost: Lou
* Michael Weston: Danny
* Victor Argo: Pete

## Bandes sonores

La banda sonora inclou els quatre temes que canta Violet, així com d'altres cançons. Va arribar a posicions altes dins dels rànquings de vendes, i el 2003 es va fer un segon àlbum (More Music from Coyote Ugly) amb més temes que apareixien a la pel·lícula i dos remixos.
| Coyote Ugly "Can't Fight the Moonlight" - LeAnn Rimes "Please Remember" - LeAnn Rimes "The Right Kind Of Wrong" - LeAnn Rimes "But I Do Love You" - LeAnn Rimes "All She Wants To Do Is Dance" - Don Henley "Unbelievable" - EMF "The Power" - Snap! "Need You Tonight" - INXS "The Devil Went Down to Georgia" - The Charlie Daniels Band "Boom Boom Boom" - Rare Blend "Didn't We Love" - Tamara Walker "We Can Get There" (TP2K Hot Radio Mix) - Mary Griffin | More Music from Coyote Ugly "One Way or Another" - Blondie "Rebel Yell" - Billy Idol "Rock This Town" - Stray Cats "Keep Your Hands to Yourself" - The Georgia Satellites "Out Of My Head" - Fastball "Battle Flag" (Lo-Fidelity Allstars Remix) - Pigeonhed "It Takes Two" - Rob Base and DJ E-Z Rock "Love Machine" - The Miracles "We Can Get There" (Almighty Radio Edit) - Mary Griffin "Can't Fight the Moonlight" (Graham Stack Radio Edit) - LeAnn Rimes (tema extra) "But I Do Love You" (Almighty Radio Edit) - LeAnn Rimes (tema extra) |

## Referències

* ↑ «The Muse of the Coyote Ugly Saloon». GQ, 01-03-1997. Arxivat de l'original el 2013-10-12. [Consulta: 17 juny 2013]. (anglès)
* ↑ «Lucky me». The Guardian, 10-01-2009. (anglès)
* ↑ Premis MTV de 2001 Arxivat 2013-01-23 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Banda sonora a AllMusic (anglès)
* ↑ Coyote Ugly Soundtrack, a Amazon (anglès)
* ↑ More Music from Coyote Ugly, a Amazon (anglès)
# Freebie i Bean

Freebie i Bean (Freebie and the Bean) és una comèdia policiaca dirigida per Richard Rush i estrenada el 1974. Ha estat doblada al català.

## Argument

Freebie i Bean són policies de carrer al servei de la policia de San Francisco. El seu principal objectiu és enxampar Red Meyers, cap d'una important xarxa d'extorsió. S'assabenten que uns assassins a sou tenen com a objectiu el truà. Els dos policies hauran de protegir, al seu torn, Meyers, el temps que el fiscal pugui emetre una ordre de compareixença. Paral·lelament a aquesta missió, Bean sospita la seva dona d'enganyar-lo, la qual cosa provoca una allau de quid pro quo divertits.

## Repartiment

* Alan Arkin: Bean
* Valerie Harper: la dona de Bean
* James Caan: Freebie
* Loretta Swit: La dona de Meyers
* Jack Kruschen: Red Meyers
* Mike Kellin: Tinent Rosen
* Paul Koslo: Whitey
* Linda Marsh: La companya de Freebie
* John Garwood: el xòfer
* Alex Rocco: el fiscal

## Premis i nominacions

* Valerie Harper ha estat nominada com la millor revelació de l'any en la cerimònia dels Globus d'Or 1975.

## Sèrie de Televisió

Una sèrie de televisió, Freebie and the Bean , va ser treta de la pel·lícula sis anys després de la seva estrena. Tom Mason hi reprenia el paper de James Caan i Héctor Elizondo el d'Alan Arkin. Només es van emetre 9 episodis cada dissabte a la tarda en la cadena americana CBS, de desembre de 1980 a gener de 1981.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Freebie i Bean. esadir.cat.
* ↑ «Freebie and the Bean». The New York Times.

## Enllaços externs

* Freebie and the Bean
# La Ròca d'Òlmes

La Ròca d'Òlmes (francès Laroque-d'Olmes) és un municipi francès situat al departament de l'Arieja i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# 15 Minutes

15 Minutes és una pel·lícula germano-estatunidenca dirigida per John Herzfeld, estrenada el 2001.

## Argument

Quan Oleg i Emil, dos criminals provinents de l'Europa de l'Est, arriben a Nova York per recollir la seva part del botí d'un robatori, Oleg roba una càmera de vídeo i comença a filmar les seves activitats, legals i il·legals. Quan veuen com els mitjans de comunicació nord-americans poden fer veure un assassí com a víctima i a més fer-lo ric, ells planegen assassinar algú important per a després vendre la història al popular programa sensacionalista de televisió Top Story.
El veterà detectiu d'homicidis de la policia de Nova York, Eddie Flemming (representat per Robert De Niro), que és considerat una celebritat a la ciutat, investiga el presumpte homicidi d'una parella provinent d'Europa de l'Est. Flemming presumeix que van ser assassinats i després cremats, i llavors coneix el bomber Jordy Warsaw (representat per Edward Burns), que també investiga l'escena de l'incendi i al seu torn arriba a la conclusió que es tracta d'un homicidi. Ara Flemming i Warsaw van darrere de la pista dels perillosos Oleg i Emil, que -per obtenir una mica de fama- està disposat a matar qualsevol, inclòs Flemming.

## Repartiment

* Robert De Niro: Detectiu Eddie Flemming
* Edward Burns: Marshal Jordy Warsaw
* Kelsey Grammer: Robert Hawkins
* Avery Brooks: Detectiu Leon Jackson
* Melina Kanakaredes: Nicolette Karas
* Karel Roden: Emil Slovak
* Oleg Taktarov: Oleg Razgul
* Vera Farmiga: Daphne Handlova
* John DiResta: Bobby Korfin
* James Handy: Marshal Declan Duffy
* Darius McCrary: Detectiu Tommy Cullen
* Bruce Cutler: ell mateix
* Charlize Theron: Rose Hearn
* Kim Cattrall: Cassandra
* Vladimir Machkov
* Roland Kickinger

## Al voltant de la pel·lícula

* A la pel·lícula apareix en un cameo l'actriu Charlize Theron, recitant de franc, per tornar un favor al director que l'havia llançat a la pel·lícula 2 Days in the Valley
* Fan la seva aparició també Kim Cattrall i Roseanne Barr, aquesta última en el paper de si mateixa.

## Premis
### Nominació

* 2001: Premi Taurus Award del World Stunt Awards per a la millor baralla (Pete Antico, Dane Farwell i Jim Palmer)

## Referències

* ↑ filmaffinity. 15 Minutes. filmaffinity.
* ↑ Fotogramas. 15 Minutes (en castellà). Fotogramas.

## Enllaços externs

* Lloc oficial a New Line Cinema.
* Bernard Rapp & Jean-Claude Lamy, Dictionnaire mondial des films, Larousse, 2006 ISBN 2035123473 Error en ISBN: suma de verificació no vàlida
Viccionari
# Gimels

Gimel (en francès Gimel-les-Cascades) és un municipi francès situat al departament de la Corresa i a la regió del Llemosí.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 601 | 558 | 494 | 553 | 655 | 630 | 700 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Alain Sentier | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana a lemosin.net i toponímia de la Corresa.
# Caddy Adzuba

Caddy Adzuba (Bukavu, República Democràtica del Congo, 1981) és una advocada, periodista, locutora i activista pels drets de la dona, la infància i la llibertat de premsa a la República Democràtica del Congo.
Va estudiar Dret a la Universitat Oficial de Bukay. Està amenaçada de mort des que va denunciar la violència sexual que pateixen les dones del seu país, en guerra des del 1996. Ha estat a punt de morir assassinada en dues ocasions i gaudeix de la protecció de les Nacions Unides. Treballa per una ràdio, emissora de la Missió d'Estabilització de les Nacions Unides al Congo (MONUSCO).
Caddy Adzuba ha denunciat les tortures i violacions que pateixen les dones i les nenes del Congo i promou la seva reinserció a la societat.
El 3 de maig del 2018, la Universitat Autònoma de Barcelona va anunciar que, en el marc dels 50 anys de la institució, li concedia el Doctorat honoris causa, juntament amb Marie-Paule Kieny, Jaume Plensa, Joaquim Maria Puyal i Lisa Randall.
El 5 de març del 2019 va ser investida Doctora Honoris Causa per la Universitat Autònoma de Barcelona pel seu sistemàtic i coratjós combat per la llibertat d'expressió i en defensa de la dignitat de les dones, dels infants i d'altres víctimes de violacions greus dels drets fonamentals a la República Democràtica del Congo, especialment com a periodista a Radio Okapi.

## Reconeixements

* Premi Internacional de Periodisme Julio Anguita Parrado (2009)
* Premi Príncep d'Astúries de la Concòrdia (2014)

## Referències

* ↑ «Si es tingués més en compte el pensament femení». Fundació Joan Miró, 02-11-2020. [Consulta: 6 novembre 2020].
* ↑ RTVE. «"El cuerpo de la mujer, campo de batalla en la República Democrática del Congo"», 07-03-2012. [Consulta: 17 setembre 2014].
* ↑ LR21. «Caddy Adzuba», 03-09-2014. [Consulta: 17 setembre 2014].
* ↑ «La UAB nomena 'honoris causa' Caddy Adzuba, Marie-Paule Kieny, Jaume Plensa, Joaquim Mª Puyal i Lisa Randall». UAB.cat. [Consulta: 1r juny 2018].
* ↑ «Doctora Honoris Causa Caddy Adzuba Furaha : discurs llegit a la cerimònia d'investidura celebrada a la sala d'actes de l'edifici Rectorat el dia 5 de març de l'any 2019». [Consulta: 25 juny 2019].
* ↑ «Caddy Adzuba, Premio Internacional de Periodismo Julio Anguita Parrado». Fundación Euroárabe de Altos Estudios. [Consulta: 11 maig 2020].
* ↑ «La periodista Caddy Adzuba, premio Príncipe de Asturias de la Concordia. La congoleña lucha contra la violencia sexual que sufren las mujeres en su país». El País, 03-09-2014 [Consulta: 11 maig 2020].

## Enllaços externs

* Caddy Adzuba, "En defensa de las niñas violadas", El País, 7 de septiembre de 2014.
# Gentleman Jim

Gentleman Jim és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Raoul Walsh el 1942 inspirada en la vida del boxejador James J. Corbett. Ha estat doblada al català.

## Argument

Jim Corbett, americà d'origen irlandès, vol millorar el seu estatus. Com fer-ho: ser campió en el món de la boxa, conquerir la filla del seu patró (banquer respectable de la nova burgesia de San Francisco) i ser un gran actor shakespearà. Tot plegat sembla massa, però el seu optimisme, la creença en si mateix així com el seu talent el faran triomfar. Suprema victòria: haurà après a ser modest (cosa que li obrirà el cor d'Alexis Smith): veure l'escena on John L. Sullivan, el campió sortint i vençut, li dona el seu cinturó. Corbett, humil, li retrà el més bonic dels homenatges.

## Anàlisi

L'heroi és estimat secretament per la dona que cobeja. Però aquesta última no pararà, al llarg de la pel·lícula, de posar-lo a la prova. I és només al final, quan l'heroi ha triomfat sobre tots els seus adversaris, i sobretot quan ha vist que sota el seu aspecte orgullós i desvergonyit, és un home lleial, quan s'hi lliura. És doncs ella qui tria. De seguida aquesta revelació, la integra de manera instantània en el seu clan familiar: «Faràs una excel·lent Corbett», li diu. Aquesta rapidesa, aquest brusc canvi de to i aquesta voluntat de no fer durar massa temps una escena emocionant és característica de l'estil de Walsh: «Els elements melodramàtics li pesen, però es mostra sovint sensible a matisos tràgics».
A ‘‘Gentleman Jim‘‘, l'escenificació no és mai posada en valor, intenta constantment ser la més justa possible. ‘‘Gentelman Jim‘‘ és una pel·lícula ràpida. Però aquesta rapidesa mai no és confosa amb precipitació i té sempre un sentit lògic: «Acció, acció, acció, que la pantalla sigui sense parar plena d'esdeveniments. Coses lògiques en una seqüència lògica» (Walsh).

## Repartiment

* Errol Flynn: James J. Corbett
* Alexis Smith: Victoria Ware
* Jack Carson: Walter Lowrie
* Alan Hale: Pat Corbett
* John Loder: Carlton De Witt
* William Frawley: Billy Delaney
* Minor Watson: Buck Ware
* Ward Bond: John L. Sullivan
* Madeleine Lebeau: Anna Held
* Rhys Williams: Harry Watson
* Arthur Shields: pare Burke
* Dorothy Vaughan: Ma Corbett
I, entre els actors que no surten als crèdits :
* Pat Flaherty: Harry Corbett
* James Flavin: George Corbett
* Mary Gordon: Mrs. Casey
* Fred Kelsey: Sutro
* Mike Mazurki: Jake Kilrain

## Al voltant de la pel·lícula

El tema de la boxa ha donat diverses pel·lícules De Hollywood: The Set-Up de Robert Wise, Cos i ànima de Robert Rossen, muntatge de R. Parrish, Ciutat daurada de John Huston (que va declarar: «Si hi ha una pel·lícula que mai no he oblidat és Gentleman Jim o Raging Bull de Martin Scorsese.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Gentleman Jim. esadir.cat.
* ↑ «Gentleman Jim». The New York Times.
* ↑ Biografia de Raoul Walsh a Primere.fr
* ↑ Comentari de Raoul Walsh en el rodatge de ‘‘High Sierra

## Enllaços externs

* Anàlisi del film a critikat.com
* Gentleman Jim a cineclubdecaen.com
# Lo Vilar de Lans

Lo Vilar de Lans (en occità Lo Vilar de Lans, en francès Villard-de-Lans) és un municipi francès situat al departament de la Isèra i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.