OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bernice Ackerman

Bernice Ackerman (1925-1995) va ser una meteoròloga estatunidenca; coneguda per ésser la primera meteoròloga als Estats Units i la primera dona meteoròloga en el Laboratori Nacional Argonne.

## Primers anys i educació

Abans d'assistir a la universitat, Ackerman va ser observadora del temps i de vols per al Dones acceptades per a Servei voluntari d'emergència a la Segona Guerra Mundial. Ackerman va assistir a la Universitat de Chicago, on va rebre una llicenciatura en meteorologia el 1948, el 1955, un mestratge, i finalment el 1965 el seu doctorat en ciències geofísiques.

## Carrera i investigacions

Després d'obtenir la seva llicenciatura, va obtenir un càrrec com a meteoròloga e hidròloga en el Servei Meteorològic Nacional dels Estats Units, on treballaria fins al 1953. Després, va ser professional del Laboratori Nacional Argonne, on va ser l'única dona que va investigar en el seu Laboratori de Física de Núvols, un projecte conjunt amb la Universitat de Chicago. Després d'obtenir el seu doctorat, Ackerman es va convertir en professora ajudant en la Universitat de Texas A&M; i, el 1967, va ser promoguda a professora associada, va ensenyar física dels núvols i meteorologia de la capa límit. Al 1970, va deixar la Texas A&M, retornant a Argonne per dos anys, per finalment anar-se'n a la Oficina de l'aigua de l'Estat d'Illinois en la Universitat d'Illinois a Urbana-Champaign, on va romandre fins a 1989, per finalment convertir-se en cap de la secció de meteorologia.

## Algunes publicacions

* Bernice Ackerman. 1975. METROMEX urban-rural winds-aloft measurements: double-theodo lite pilot-balloon runs, August 1971, St. Louis, Missouri, v. 75, punto 1 de ANL/RER, Argonne National Laboratory Radiological & Environmental Research Division. Ed. Atmospheric Physics Section, Radiological & Environmental Res. Division, Argonne National Laboratory, 391 p.
* -----------------------. 1963. The Distribution of Liquid Water in Hurricanes, punto 62. U.S. Weather Bureau, 41 p.
* -----------------------. 1956. Characteristics of summer radar echoes in Arizona. Sci. Rep. 11, Inst. Atmos. Phys., Univ. of Ariz., Tucson.

## Honors
### Associacions professionals

* Associació americana per l'avanç de la ciència
* American Meteorological Society
* Unió Americana de Geofísica

## Referències

* 1 2 Bailey, Martha J. American Women in Science:A Biographical Dictionary. ABC-CLIO, Inc., 1994. ISBN 0-87436-740-9.
* ↑ Passport to Knowledge. «World War II and the Broadening of Opportunities» (en anglès). [Consulta: 16 abril 2011].
* 1 2 3 Wayne, Tiffany K. American Women of Science Since 1900 (en anglès). ABC-CLIO, 1 de gener de 2011. ISBN 9781598841589.
* ↑ Heise, Kenan. «Retired State Meteorologist Bernice Ackerman». Chicago Tribune, 08-07-1995. Arxivat de l'original el 2012-09-26. [Consulta: 16 abril 2011].
# Euryzygomatomys

Euryzygomatomys és un gènere de rosegador de la família de les rates espinoses. Les dues espècies vivents d'aquest grup viuen a Sud-amèrica. Se n'han trobat fòssils que daten del Plistocè i pertanyen a l'espècie extinta E. hoffstetteri. El tàxon germà d'aquest grup és el gènere Clyomys i, de fet, s'ha suggerit que podrien ser sinònims. Al crani, la bul·la també és remarcablement gran.

## Referències

* ↑ Entrada «Euryzygomatomys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
# Jasmin Wöhr

Jasmin Wöhr (Tübingen, Alemanya Occidental, 21 d'agost de 1980) és una exjugadora de tennis alemanya.
Va guanyar quatre títols de dobles en el circuit WTA. En categoria júnior va guanyar l'Open d'Austràlia l'any 1997 amb Mirjana Lučić.

## Palmarès
### Dobles: 10 (4−6)

| Abans de 2009 | Després de 2009 |
| Grand Slam (0−0) ||
| WTA Tour Championships (0−0) ||
| Tier I (0−0) | Premier Mandatory (0−0) |
| Tier II (0−0) | Premier 5 (0−0) |
| Tier III (1−3) | Premier (0−1) |
| Tier IV i V (1−2) | International (2−0) |
* Títols per superfície
* Dura (2−2)
* Gespa (0−0)
* Terra batuda (2−3)
* Moqueta (0−1)
| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 16 de juny de 2002 | Linz, Àustria | Terra batuda | Barbara Schwartz | Petra Mandula Patricia Wartusch | 6−2, 0−6, 6−4 |
| Guanyadora | 1. | 14 de juliol de 2002 | Brussel·les, Bèlgica | Terra batuda | Barbara Schwartz | Tathiana Garbin Arantxa Sánchez Vicario | 6−2, 0−6, 6−4 |
| Guanyadora | 2. | 29 de febrer de 2004 | Bogotà, Colòmbia | Terra batuda | Barbara Schwartz | Anabel Medina Garrigues Arantxa Parra Santonja | 6−1, 6−3 |
| Finalista | 2. | 26 de febrer de 2006 | Bogotà | Terra batuda | Ágnes Szávay | Gisela Dulko Flavia Pennetta | 7−6(1), 6−1 |
| Finalista | 3. | 5 de novembre de 2006 | Hasselt, Bèlgica | Moqueta (i) | Eleni Daniïlidu | Lisa Raymond Samantha Stosur | 6−2, 6−3 |
| Finalista | 4. | 30 de setembre de 2007 | Seül, Corea del Sud | Dura | Eleni Daniilidou | Chuang Chia-jung Hsieh Su-wei | 6−2, 6−2 |
| Finalista | 5. | 11 de gener de 2008 | Hobart, Austràlia | Dura | Eleni Daniilidou | Anabel Medina Garrigues Virginia Ruano Pascual | 6−2, 6−4 |
| Guanyadora | 3. | 31 de juliol de 2010 | Istanbul, Turquia | Dura | Eleni Daniilidou | Maria Kondratieva Vladimíra Uhlířová | 6−4, 1−6, [11−9] |
| Finalista | 6. | 24 d'abril de 2011 | Stuttgart, Alemanya | Terra batuda | Kristina Barrois | Sabine Lisicki Samantha Stosur | 6−1, 7−6(5) |
| Guanyadora | 4. | 12 de juny de 2011 | Copenhaguen, Dinamarca | Dura | Johanna Larsson | Kristina Mladenovic Katarzyna Piter | 6−3, 6−3 |

## Trajectòria
### Dobles

| Torneig | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | Títols | V − D |
| Open d'Austràlia | A | A | A | A | A | 1R | 1R | 3R | 1R | A | 1R | 1R | 2R | 0 / 7 | 3 − 7 |
| Roland Garros | 1R | A | A | A | A | A | 1R | 2R | 1R | A | A | 2R | 1R | 0 / 6 | 2 − 6 |
| Wimbledon | 1R | A | A | A | 2R | A | 1R | 2R | 1R | A | 1R | 1R | A | 0 / 7 | 2 − 7 |
| US Open | A | A | 1R | A | 1R | A | 1R | 2R | 1R | A | 1R | 1R | A | 0 / 7 | 1 − 7 |
| Rànquing a final d'any | 147 | – | 109 | 446 | 87 | 77 | 66 | 55 | 101 | 86 | 66 | 54 | 131 | | |
| Llegenda: G: Guanyadora; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin ||||||||||||||||

## Enllaços externs

* Jasmin Wöhr a la WTA (anglès)
* Jasmin Wöhr al web de la Federació Internacional de Tennis (anglès)
* Jasmin Wöhr al lloc web de la Billie Jean King Cup (anglès)
# Escut de Manises

L'escut de Manises és un símbol representatiu sense oficialitzar de Manises, municipi del País Valencià, a la comarca de l'Horta Sud. Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong acabat en punta, truncat. Al primer quarter, en camp d'atzur, un castell d'argent. Al segon quarter, en camp d'argent, un bou de gules. Orlat l'escut per llambrequins en atzur i or. Per timbre, corona comtal. Sota l'escut i fora d'ell, una divisa d'argent, amb la llegenda: «Ciutat Històrica i Laboriosa», en sable. | » |
L'escut de Manises fou adoptat per l'Ajuntament per acord de 31 de maig de 1943, però no ha estat aprovat oficialment per les autoritats amb la competència per a aprovar-lo. L'escut és el propi dels Boil, que van ser senyors de Manises. El títol d'«Històrica i laboriosa ciutat» fou concedit pel rei Alfons XIII per Reial Decret de 22 de desembre de 1924.

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià.
* Escuts i banderes de l'Horta Sud.

## Referències

* ↑ Gimeno, Ramón. «Manises» (en castellà). Vexilología C. Valenciana, 08-11-2014. [Consulta: 9 octubre 2015].
* ↑ Moreno Royo, José María. Manises, retazos de su historia (en castellà), 1983 [Consulta: 9 octubre 2015].
* ↑ «Real decreto concediendo el título de Histórica y Laboriosa Ciudad a la villa de Manises, provincia de Valencia.» (en castellà). Gaceta de Madrid, 361, 26-12-1924, pàg. 1386 [Consulta: 9 octubre 2015].
# The Blues and the Abstract Truth

The Blues and the Abstract Truth és l'àlbum de jazz més aclamat d'Oliver Nelson gravat el febrer de 1961. Inclou una formació plena de grans músics: Freddie Hubbard, Eric Dolphy (en la seva última aparició a un àlbum de Nelson d'una sèrie de colaboracion gravades per Prestige), Bill Evans (en la seva única aparició amb Nelson), Paul Chambers i Roy Haynes. El saxofonista baríton George Barrow no fa cap solo però és una peça clau en el subtil joc de veus dels arranjaments de Nelson.
L'àlbum és una exploració del mode i l'estructura del blues, tanmateix només alguns dels talls estan escrits en la forma convencional de 12 compassos del blues. In this regard, though it is not modal jazz, it may be seen as a continuation of the trend towards greater harmonic simplicity and subtlety via reimagined versions of the blues that was instigated by Miles Davis's Kind of Blue in 1959 (Evans and Chambers played on both albums). Of the pieces on Nelson's album, "Stolen Moments" is the most famous; it is a sixteen-bar piece (in an eight-six-two pattern), though the solos are on a conventional 12-bar minor-key blues structure in C minor. "Hoe-Down" is built on a forty-four-bar structure (with thirty-two-bar solos based on "rhythm changes"). "Cascades" modifies the traditional 32-bar AABA form by using a 16-bar minor blues for the A section, stretching the form to a total of 56 bars. The B-side of the album contains three tracks that hew closer to 12-bar form: "Yearnin'", "Butch and Butch" and "Teenie's Blues".
Nelson's later album, More Blues and the Abstract Truth, features an entirely different band and bears little resemblance to this record.
In 2008, pianist Bill Cunliffe released "The Blues and The Abstract Truth, Take 2", a tribute to the original album featuring new arrangements.

## Track listing

* "Stolen Moments"
* "Hoe-Down"
* "Cascades"
* "Yearnin'"
* "Butch and Butch"
* "Teenie's Blues"
(All tracks composed by Nelson.)

## Performers

* Oliver Nelson — alto saxophone, tenor saxophone
* Eric Dolphy — flute, alto saxophone
* George Barrow — baritone saxophone
* Freddie Hubbard — trumpet
* Bill Evans — piano
* Paul Chambers — bass
* Roy Haynes — drums

## Enllaços externs

* The Blues and the Abstract Truth — the Impulse! page
* "Album of the Week" discussion on the Organissimo jazz forum
* Bill Cunliffe's tribute to the original album (features new arrangements)
# Sense principis

Sense principis (títol original: No Code of Conduct) és un telefilm estatunidenc dirigit per Bret Michaels, i difós l'any 1998. Ha estat doblada al català.
Els protagonistes són Charlie Sheen, i Martin Sheen com a pare i fill d'una unitat de detectius anti-vici, juntament amb Mark Dacascos que és la companya de Charlie Sheen. La pel·lícula va ser estrenada directament en vídeo en alguns països, incloent: Austràlia, Suècia, Japó, República Txeca, Argentina, Brasil, Azerbaitjan, Rússia i Turquia. Bret Michaels és director, guionista, compositor, actor i productor executiu. Charlie Sheen fa d'actor, guionista i productor executiu.

## Argument

La policia s'enfronta a una banda de narcotraficants que preparen un lliurament important. L'operació es desbarata, però el fet té conseqüències no previstes en les vides dels agents encarregats del cas.

## Repartiment

* Charlie Sheen: Jake Peterson
* Martin Sheen: Bill Peterson
* Mark Dacascos: Paul DeLucca
* Paul Gleason: John Bagwell
* Joe Lando: Willdog
* Tina Nguyen: Shi
* Joe Estevez: Pappy
* Meredith Salenger: Rebecca Peterson (acreditada com Meredith Salinger)
* Courtney Guanys: Cameron
* Ron Masak: Julian Disanto

## Referències

* ↑ «Sense principis». esadir.cat.
* ↑ «Onde de Choc». [Consulta: 26 febrer 2018].
# Hyosciurus

Hyosciurus és un gènere d'esquirols endèmics de l'illa indonèsia de Sulawesi. Tenen el musell llarg i semblant a una trompa, la cua curta i les urpes grans en comparació amb altres espècies d'esquirols. No se sap gaire cosa sobre el seu estil de vida. Sembla que passen gran part del temps a terra, on busquen aliment pel sotabosc i excaven el cau. El nom Hyosciurus significa 'esquirol porc' i es refereix a la particular forma del seu nas.

## Taxonomia

* Esquirol de Heinrich (Hyosciurus heinrichi)
* Esquirol de musell llarg de plana de Sulawesi (Hyosciurus ileile)

## Referències

* ↑ Entrada «Hyosciurus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Tai Chi Hero

Tai Chi Hero (太極２ 英雄崛起) és una pel·lícula d'arts marcials en 3D de Hong Kong i xinesa de 2012 dirigida per Stephen Fung, escrita i produïda per Chen Kuo-fu. s la seqüela a la pel·lícula de Fung del 2012 Tai Chi 0. Es va estrenar a Hong Kong el 25 d'octubre de 2012. La seguirà una tercera pel·lícula sense desenvolupar anomenada Tai Chi Summit.

## Sinopsi

L'aventura contínua de Yang Lu Chan mentre s'aprèn amb el kung fu a l'estil Chen. El que més tard és anomenat pel príncep com "Tai Chi", des d'ara ja no es coneix només com a estil Chen. Yang Lu Chan evoluciona del Bumbling Idiot a la primera etapa de ser el mestre de Tai Chi més formidable i guanya el cor de Chen Yu Niang, filla del Gran Mestre Chen.

## Repartiment

* Yuan Wen Kang com el príncep Dun
* Jayden Yuan com a Yang Lu Chan
* Angelababy com a Chen Yu Niang
* Shu Qi com la mare Yang
* Stephen Fung com a Nan
* Xiong Xin Xin com a oncle Qin
* Shen Si com a germà Tofu
* Wei Ai Xuan com a Zhao Di
* Eddie Peng (acreditat com a Eddie Peng Yu-Yen com a Fang Zi Jing
* Feng Shao Feng com a Chen Zai Yang
* Wu Di com a Chen You Zhi
* Chen Si Cheng com a Chen Geng Yun
* Xiong NaiJing com a dona de Chen Geng Yun
* Tony Leung Ka Fai com a Chen Chang Xing
* Feng Tsui Fan com a besoncle
* Nikki Hsin Ying Hsieh com a Jin Yuner
* Patrick Tse com a 10è Gran Mestre
* Daniel Wu com a Mad Monk
* Peter Stormare com Flamming
* Ying Da com a governador
* Yuen Biao com a Li Qiankun

## Referències

* ↑ Todd Brown. «Stephen Fung's TAI CHI 0 Going 3D, Releasing Back To Back With Sequel TAI CHI HERO». Twitch, 17-07-2012. Arxivat de l'original el 2012-07-20. [Consulta: 23 juliol 2012].
* ↑ Stephen Cremin. «Tai Chi goes 3-D». Film Business Asia, 17-07-2012. Arxivat de l'original el 21 July 2012. [Consulta: 23 juliol 2012].
* ↑ Elley, Derek. «Taichi Hero». Film Business Asia, 08-01-2013. [Consulta: 9 gener 2013].

## Enllaços externs

* Tràiler oficial a YouTube
Plantilla:Stephen Fung
# James Cosmo

James Cosmo (Clydebank, Escòcia, 24 de maig de 1948) és un actor escocès de cinema i de televisió que debutà a la dècada del 1960. Es feu famós per les seves aparicions a Highlander, Braveheart i a Les Cròniques de Nàrnia: el lleó, la bruixa i l'armari; més recentment ha tingut papers a pel·lícules com Trainspotting, L'última legió i Troia, i a la sèrie de televisió Game of Thrones (2011).

## Biografia

Cosmo és fill del també actor James Copeland. Ha estat un element bàsic de la televisió britànica, apareixent en centenars de programes de televisió, llaurant-se un renom de "tipus dur".
És més familiar per al públic internacional pels seus papers en pel·lícules com Angus MacLeod en Highlander, Campbell en Braveheart i com a Papà Noel en l'adaptació de The Chronicles of Narnia: The Lion, the Witch and the Wardrobe. Durant la seva carrera d'actor també ha tingut papers en pel·lícules com Trainspotting, L'última legió, Troia, i 2081. A la televisió és particularment conegut per haver donat vida al Lord Comandant de la Guàrdia de la Nit, Jeor Mormont, en la sèrie de HBO Joc de Trons.
Està casat amb Annie Harris des del 2000 i té dos fills: Findlay i Ethan.

## Filmografia

* La batalla d'Anglaterra (1969)
* Virgin Soldiers (1969)
* Els immortals (Highlander) (1986)
* L'illa del tresor (Treasure Island)' (1990)
* Braveheart (1995)
* Trainspotting (1996)
* Emma (1996)
* To End All Wars (2001)
* Once Upon a Time in the Midlands (2002)
* The Reckoning (2003)
* Troia (2004)
* The Adventures of Greyfriars Bobby (2005)
* Les Cròniques de Nàrnia: el lleó, la bruixa i l'armari (2005)
* L'última legió (2007)
* The Seeker: The Dark is Rising (2007)
* El Color de la Màgia (2008)
* 2081 (2009)
* Merlín (2010)
* Sons of Anarchy (2010)
* Game of Thrones (2011)
* Project 12.The Bunker (2013)
* Outlaw King (2018)

## Referències

* ↑ «James Cosmo Biography (1948-)». [Consulta: 24 gener 2021].
# Ulster Freedom Fighters

Els Ulster Freedom Fighters (en català, Combatents de la llibertat de l'Ulster) són la branca armada de l'Ulster Defence Association i de l'Ulster Democratic Party, fundat el 1973. Lluitaren contra l'IRA Provisional per al manteniment d'Irlanda del Nord sota autoritat britànica (la divisa del grup era millor morir dempeus que viure de genolls a dins d'una república irlandesa). El grup serà prohibit el 1975, sense que la seva branca civil sigui inquietada.
L'organització es troba a la Llista d'Organitzacions Terroristes Estrangeres del Departament d'Estat dels EUA així com a les llistes equivalents dels governs del Canadà i del Regne Unit i ho estava fins al 2009 a la de la Unió Europea però ja no hi apareix el 2010.
Construït sobre el model de l'IRA Provisional, el grup comptava entre 200 i 300 militants. Durant el conflicte nord-irlandès, l'UFF es farà responsable de 147 morts.
L'Ulster Freedom Fighters s'acosta a poc a poc a la Loyalist Volunteer Force, fins a reivindicar atemptats sota la mateixa denominació : Red Hand Defenders.
L'11 de novembre de 2007, per ordre de l'Ulster Defence Association, l'UFF deposa les seves armes.

## Referències

* ↑ «[web.archive.org/web/20090513211402/http://www.state.gov/s/ct/rls/other/des/123086.htm Terrorist Exclusion List]». web.archive.
* ↑ «Captcha». [Consulta: 29 desembre 2017].
* ↑ PDFhttp://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2009:023:0025:0029:FR:PDF
* ↑ Sutton, Malcolm. «CAIN: Sutton Index of Deaths». Arxivat de l'original el 2017-07-09. [Consulta: 29 desembre 2017].
* ↑ PDFRemembrance Day Statement Arxivat 2010-12-07 a Wayback Machine., text de l'UDA on s'anuncia el desarmament
# David Wiman

David Lepold Wiman (Göteborg, 6 d'agost de 1884 – Hovås, Göteborg, 6 d'octubre de 1950) va ser un gimnasta artístic suec que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla d'or en el concurs per equips, sistema suec del programa de gimnàstica.
En retirar-se passà a dirigir la seva pròpia companyia d'assegurances.

## Referències

* ↑ «David Wiman Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de març 2016. [Consulta: 16 octubre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
* ↑ David Wiman. Swedish Olympic Committee
# Lars and the Real Girl

Lars and the Real Girl és una pel·lícula estatunidenca dramàtica dirigida el 2007 per Craig Gillespie.

## Argument

El guió escrit per Nancy Oliver se centra en un jove tímid, solitari i inadaptat social, interpretat per Ryan Gosling, i la seva relació amb Bianca, una nina inflable que afirma haver trobat a internet.

## Repartiment

* Ryan Gosling: Lars Lindstrom
* Emily Mortimer: Karin Lindstrom
* Paul Schneider: Gus Lindstrom
* Kelli Garner: Margo
* Patricia Clarkson: Dra. Dagmar Bergman
* R. D. Reid: Reverend Bock

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 2008: Oscar al millor guió original per Nancy Oliver
* 2008: Globus d'Or al millor actor musical o còmic per Ryan Gosling

## Rebuda

* En un temps en què les comèdies romàntiques semblen haver-se quedat sense idees noves, arriba 'Lars', una original, entretinguda i dolça faula brillantment escrita per Nancy Oliver (Six Feet Under).
* "Com tot, l'argument funciona és profundament satisfactori. Només després del final de la pel·lícula t'adones com d'equilibrada està, quins riscos pren, i quines recompenses conté.
* "Gillespie és massa autor, massa autoconscient, totalment permeable a les impostures de certa cal·ligrafia indie. El problema no és que vulgui ser una comèdia blanca, sinó que el seu creador no vulgui adonar-se que, realment, és una comèdia negríssima.

## Referències

* ↑ Dargis, Manohla «Lars and the Real Girl - Movie - Review» (en anglès). The New York Times.
* ↑ Puig, Claudia. USA Today. Lars and the Real Girl (en anglès). USA Today.
* ↑ Ebert, Roger. Chicago Sun-Times. Lars and the Real Girl (en anglès). Chicago Sun-Times.
* ↑ Costa, Jordi. El País. Lars and the Real Girl (en castellà). El País.
# Hideki Shirakawa

Hideki Shirakawa (japonès: 白川 英樹, Shirakawa Hideki) (20 d'agost de 1936, Tòquio (Japó)) és un químic i professor universitari japonès guardonat amb el Premi Nobel de Química l'any 2000.

## Biografia

Va estudiar química a l'Institut Tecnològic de Tòquio, on es doctorà el 1966. Aquell mateix any va ocupar la plaça de professor associat a la mateixa institució. En 1976 va acceptar una invitació d'Alan MacDiarmid, de la Universitat de Pennsylvania, per a desenvolupar allà la seva investigació post-doctoral. Va tornar al seu país tres anys després per a treballar com a professor ajudant a l'Institut de Ciències dels Materials de la Universitat de Tsukuba. Des de 1982 és professor d'aquesta mateixa institució, tot i que avui dia amb el títo de professor emèrit.

## Recerca científica

Les seves investigacions en el camp dels camps dels polímers, especialment de l'acetilè, el van dur al descobriment, quan ocupava la plaça d'investigador associat en el laboratori de Química de l'Institut Tecnològic de Tòquio, de les propietats conductores d'aquest material en ser contaminat amb traces d'altres substàncies.
Els descobriments de Shirakawa van interessar al químic Alan MacDiarmid i al físic Alan J. Heeger, amb els quals va iniciar una fructífera relació científica i investigadora que va donar com a resultat la publicació conjunta l'estiu de 1977 de l'article Síntesi de polímers orgànics conductors de l'electricitat: derivats halògens del poliacetilè (CH)n, en el qual anunciaven el descobriment del poliacetilè.
L'any 2000 fou guardonat, juntament amb MacDiarmid i Heeger, amb el Premi Nobel de Química pel descobriment i desenvolupament dels polímers conductors.

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de Química 2000 (anglès)
# Lariscus

Lariscus és un gènere d'esquirols originaris del sud-est asiàtic. Es tracta d'animals de selva tropical poc coneguts que viuen en zones muntanyoses situades a entre 900 i 1.500 msnm. Poden enfilar-se als arbres, però passen gran part del temps a terra cercant fruita i núcules. Fan el cau a l'interior de troncs buits. S'ha observat que l'espècie L. insignis amaga fruita al sòl per constituir-se reserves d'aliment.

## Taxonomia

* Esquirol terrestre de Hose (Lariscus hosei)
* Esquirol terrestre de tres ratlles (Lariscus insignis)
* Esquirol terrestre de Níobe (Lariscus niobe)
* Esquirol terrestre de Mentawai (Lariscus obscurus)

## Referències

* ↑ Entrada «Lariscus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :