# Videojoc per a adults

El terme videojocs per a adults inclou els videojocs eròtics i els pornogràfics i es refereix als "videojocs que tenen l'objectiu de donar l'experiència de desig, amor i plaer sexual".
Estan disponibles en diverses maquinaris: telèfon mòbil, PSP, Playstation 2, ordinador personal, i altres.
Hi ha videojocs que tenen escenes de sexe com God of War, The Witcher i Mass Effect, i hi ha el videojoc Second Life que permet tindre sexe virtual.
Els videojocs de novel·les visuals eròtiques s'anomenen eroge al Japó. I destaquen els videojocs casers anomenats videojocs doujin. Dins el subgènere del simulador de cites destaca el gènere de videojoc provinent del Japó bishoujo (que significa en japonès xica bonica) que consisteix a interactuar amb xiques boniques (que en la seua majoria són eròtics) que són adolescents amb personalitats infantils. Destaquen del gènere bishojo: Pia Carrot i Lolita Syndrome (publicat per Enix l'any 1983). S'ha arribat a estudiar la persistència del sadisme i la violència en aquests jocs. A més hi ha altres subgèneres del gènere de videojocs de simulació de cites com GxB o otome i BL ("boys' love") que també poden ser eròtics.

## Història

A mitjan dècada de 1960 Ken Knowlton i Leon Harmon escanejaren una fotografia d'una ballarina nua. Suposà la introducció de la idea de l'art fet amb ordinadors. A principis de la dècada de 1980 va aparèixer Interlude: The Ultimate Experience, el primer programa comercial sobre sexe. Era un programa per a parelles en la qual cadascú deia el seu estat d'ànim i el programa donava instruccions per aconseguir més plaer.
Un any després Scott Adams's Adventure International va traure un parell de jocs de temàtica sexual. Hi hagué el videojoc de la companyia Mystique per a Atari 2600 anomenat Custer’s Revenge que tractava sobre la violació d'una nativa americana i que va vendre la xifra bastant elevada per a aquell temps 80.000 còpies. Chuck Benton creà Softporn Adventure, un videojoc d'aventura textual que Ken Williams publicà.
MacPlaymate és probablement el primer videojoc eròtic. Li seguí Virtual Valerie. També destaca Tomb Raider.
El 1982 va aparèixer el primer videojoc pornogràfic japonès: Naito Raifu. No es veia a color, sinó que eren figures buides tenint sexe. Fou desenvolupat per Koei. Més tard el mateix any publicà un altre joc (Danchi Tsuma no Yuwaku), aquest a color, que tingué molt d'èxit.
L'any 1990 Pavel Curtis desenvolupà un videojoc en línia textual de comunitat virtual. El 1994 un personatge anomenat Mr. Bungle utilitzà un subprograma per a controlar altres personatges i els obligava a realitzar actes sexuals.
Des dels primers videojocs pornogràfics i no completament pornogràfics hi ha hagut en la trama d'alguns d'aquests violència contra la dona. Són exemples: l'escena de violació inclosa a Phantasmagoria (1995); a Slaves of the red mansion les xiques són venudes com a esclaves sexuals i són encadenades; la violació amb tentacles a Fear Effect; les violacions explícites a Knights of Xentar; Slap Dap; els jocs per a navegador Slap the booty, Slap the whore i Sim Girl. Als videojocs de hentai el tema central és l'violència sexual contra dones i xiques. Diversos estudis apunten que els videojocs pornogràfics causen la trivialització dels abusos sexuals de distints tipus.
A partir de la dècada de 2000, alguns desenvolupadors de videojocs estan intentant aconseguir que el públic consumidor d'aquests jocs siga també el femení.
L'any 2004 Amnistia Internacional denuncià diversos videojocs pornogràfics que consistien en tortura sexual i abusos similars, els quals eren BENKI KUOSUKO i SOCIOLOTRON, que són de descàrrega gratuïta per Internet.
El 2006 l'alcalde de Roma pretenia prohibir vendre un videojoc de temàtica eròtica.
L'any 2009 hi hagué una polèmica sobre el videojoc Stockholm: An Exploration of True Love perquè el protagonista segresta, assalta sexualment i psicològicament una xica jove amb l'objectiu explícit de fer-li que li afecte la síndrome d'Estocolm. Un estudi afirmà que en els anys recents la violència sexual, l'incest i les violacions han aparegut més que abans als videojocs i que l'avanç tecnològic la representació més realista. Amazon prohibí el videojoc Battle raper, Artificial girl i Rapelay per consistir a violar una dona i les seues filles i després forçar-les a avortar.
L'escàndol pel videojoc RapeLay suposà que l'Organització Japonesa d'Ètica al Programmari d'Ordinadors prohibira el mateix any la producció i venda de videojocs de simulació de violació i prohibí la venda de videojocs japonesos per a adults a fora del país.
L'any 2010 va haver una polèmica sobre un videojoc de simulació anomenat RapeLay que consistia a violar xiques. El mateix any es publicà una revisió de les investigacions sobre la sexualització dels joves feta per una psicòloga on afirmava que els jocs qualificats com a per a majors de 18 anys són una fracció xicoteta respecte al total de videojocs al mercat, i d'aquests els més venuts estan dirigits als adults. Els videojocs per a adults no tenen un gran èxit comercial. També l'any 2010 va triomfar al Japó el bishojo eròtic LovePlus.
La introducció de la cultura japonesa al món occidental ha implicat que els videojocs amb violència sexual d'aquest país també hi entraren.
Un estudi del 2013 indicà que la majoria dels usuaris del lloc web de videojocs per a adults Sex Games Fun eren menors de 18 anys.
Hi ha molts videojocs d'aquest tipus que agafen l'estètica anime.
Al mercat asiàtic hi ha molt de triomf en aquests videojocs, en canvi als mercats occidentals hi ha hagut més dificultat.
Els assumptes actuals respecte a aquests videojocs tenen a veure amb la censura.
Steam distribueix versions censurades dels jocs eròtics que distribueix (com Nekopara vol. 1, Cho Dengeki Stryker, Everlasting Summer, Sunrider: Mask of Arcadius i Huniepop). Açò ha fet que alguns desenvolupadors, com els desenvolupadors del joc Everlasting Summer, permeten la descàrrega d'un pedaç per llevar la censura i també ha implicat que no es venga Coming Out on Top ni Seduce Me. Apple al seu mercat de videojocs iOs també és estricte a l'assumpte de la censura. El joc japonès Criminal Girls: Invite Only fou també fou alterat. Sony, malgrat no llançar videojocs per a adults per principis, ha realitzat la publicació del videojoc per a PSP Bokudake No Kajitsu, que conté bastanta nuesa. Microsoft inicialment es negà a publicar videojocs d'adults a la tenda Windows 8 Marketplace i després cedí. Hi ha un videojoc disponible per a la Nintendo DS anomenat Chuuka na Janshi Tenho Painyan: Remix que és considerat oficialment per a majors de 15 anys que mostra al llarg del joc diverses vegades als personatges femenins amb la roba trencada.

## El sexe com a tema al videojoc

El sexe pot tindre un ús al videojoc:
* Com a mecànica del videojoc: pot ser actiu (el jugador controla l'acció) o passiu.
* Com a premi: l'exemple típic són els de strip poker.
* Com a element estètic: sol involucrar perifèrics especialitzats (com Interactive Fleshlight i SeXBox) o ambientacions eròtiques.
La presència del sexe pot ser: abstracte, contingut apte per a tothom (besos, expressions d'afecte, roba i entremaliadura amb efecte còmic), contingut per a audiència madura/adulta (roba sexy i sexe censurat) i sexe dur (sense censura).
La finalitat del sexe pot variar: per estimular i entretindre, per a educar o per a suposar realisme.

## Combinació amb altres gèneres de videojocs

Hi ha jocs per a adults de diversos gèneres:
* Novel·la visual: un exemple és Everlasting Summer.
* Videojoc de rol: un exemple és la sèrie de jocs Lightning Warrior Raidy i el videojoc de rol tàctic per a Playstation 2 Growlanser: Heritage of War.
* Videojoc de construcció de ciutats: un exemple és Batsu Batsu na Kanojo no Tsukurikata, que combina el simulador de cites amb la construcció de ciutats.
* Videojocs d'afectuositat: la varietat de sexe afectuós s'inclou.
* Simulador de cites: un exemple és Nekopara Vol. 1, Tsuki ~ Possession (憑き~ Possession, 2001) i Tottemo! Pheromone (とってもフェロモン, 2002).
* Survival horror: un exemple és el videojoc eròtic Rule of Rose.
* Videojoc de trencaclosques: HuniePop és un joc multigènere.
* Videojoc en línia massiu multijugador: uns exemple són el MMORPG gratuit Bing Band Empire on el personatge que es manipula es converteix en actriu o actor porno. i el MMORPG sud-coreà Lunia Online.
* Videojoc d'estratègia: un exemple és Record of Agarest War.
* Videojoc de simulació: és el cas del simulador de violència domèstica Cho chabudai Gaeshi. Existeixen elsvideojocs de simulació de criança que consisteixen a criar un personatge femení per a desenvolupar les seues qualitats, que en el cas de la versió per a adults d'aquest gènere suposen convertir el personatge femení en una esclava sexual.
* Videojoc humorístic: un exemple és Jewel Knights Crusaders.
* Videojoc d'aventures d'apuntar i fer clic: són exemples Tsuki-Possession, Sensei 2, Hitomi-My Stepsister i Runaway City.

## Perifèric especial

El videojoc pornogràfic Custom Maid 3D que té un maquinari especial anomenat Ju-C Air per jugar a alguns d'aquests jocs i és compatible amb el maquinari de realitat virtual Occulus Rift, característica que també tenen els videojocs pornogràfics Wicked Paradise i Virtual Reality Sex Kit. Per a Wii hi haurà uns perifèrics especials.
El perifèric VirtualDolls estava en desenvolupat i va es va paralitzar per la demanda excessiva el 2016.

## Referències

* 1 2 3 4 Papa, Thomas J. «Erotic Video Games: “Growing up, I was sexually retarded”». Computer Games Culture, 2012.
* ↑ «The best sex games on PC». PC Games N, 2016 [Consulta: 1r març 2016].
* ↑ Kierkegaard i Kierkegaard, 2011, p. 123.
* 1 2 Stahie, Silviu «More Games About Sex?». Softpedia, 21-02-2008 [Consulta: 21 juliol 2015].
* 1 2 Truta, Filip «Luring Women into Adult Games». Softpedia, 08-03-2007 [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Dai jou bu. «Doujin Games». Hardcore Gaming 101. Arxivat de l'original el 19 de juliol 2015. [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Jones, Matthew T «The Impact of Telepresence on Cultural Transmission through Bishoujo Games» (pdf). PsychNology Journal, 3, 3, 2005, pàg. 292-311. Arxivat de l'original el 2012-06-20. ISSN: 1720-7525 [Consulta: 21 juliol 2015].
* 1 2 3 Taylor, Emily «Dating-Simulation Games: Leisure and Gaming of Japanese Youth Culture». Southeast Review of Asian Studies, 29, 2007, pàg. 192-208.
* ↑ Gutiérrez, 2014, p. 60.
* ↑ Chateau Canguilhem, Johann. La chair virtuelle du cyberérotisme (tesi), 2014.
* 1 2 3 4 5 Maher, Jimmy. «Sex Comes to the Micros». The Digital Antiquarian. [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Gutiérrez, 2014, p. 59.
* ↑ Maher, Jimmy. «Softporn». The Digital Antiquarian. [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Martínez Galán, Sara. Pornografía animada japonesa. El éxito del hentai (Treball fi de grau), 2017, p. 20-21.
* ↑ Martinez i Manolovitz, 2010, p. 70.
* ↑ Gutiérrez, 2014, p. 59-60.
* 1 2 Cacho, Lydia «La pornografía Hentai: pasiones encontradas». El Universal, 01-03-2009 [Consulta: 22 juliol 2015]. Arxivat 23 de juliol 2015 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-07-23. [Consulta: 22 juliol 2015].
* ↑ Papadoupoblos, 2010.
* ↑ Gutiérrez, 2014.
* ↑ Kierkegaard i Kierkegaard, 2011, p. 124.
* ↑ Amnistia Internacional, 2004, p. 24-25.
* ↑ Gutiérrez, 2014, p. 62-63.
* ↑ Díez Gutiérrez, Enrique Javier «Sexismo y violencia de género en videojuegos». EXEDRA, 2014, pàg. 221-232.
* 1 2 Matei, Robert «Rule of Rose to Be Banned Due to Erotic Themes?». Softpedia, 15-11-2006 [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Dill-Shackleford, Karen «Making a (Video) Game Out of Rape». Psychology Today, 31-03-2010 [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Martinez i Manolovitz, 2009.
* ↑ Cacho, Lydia «Juguemos a odiar». El Universal [Consulta: 1r novembre 2016]. Arxivat 17 de juny 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-06-17. [Consulta: 1r novembre 2016].
* ↑ Matthew, Moore «Rapelay virtual rape game banned by Amazon». Telegraph, 13-02-2009 [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Hiroshi, Nakasatomi «‘Rapelay’ and the problem of legal reform in Japan: Government regulation of graphically animated pornography». electronic journal of contemporary japanese studies, 12, 3, 2012.
* ↑ Lah, Kyung «'RapeLay' video game goes viral amid outrage». CNN, 3-2010 [Consulta: 21 juliol 2015]. Arxivat 5 de juny 2012 a Wayback Machine.
* ↑ Papadopoulos, 2010, p. 84.
* ↑ Martinez i Manolovitz, 2010, p. 65.
* ↑ Pasanen, Tero. Beyond the pale : gaming controversies and moral panics as rites of passage (Tesi doctoral), p. 50. ISBN 978-951-39-7152-6.
* 1 2 GRACE, Lindsay D.. «Affection Games in Digital Play: A Content Analysis of Web Playable Games». A: 6th Digital Games and Research Association Conference (DIGRA), 2013.
* ↑ Stanescu, Alexandru. Another Hentai Game Coming Our Way. University of Jyväskylä, 24 d'agost de 2007 [Consulta: 21 juliol 2015].
* 1 2 Fahey, Mike «I Need A Little More Romance In My Adult Dating Puzzle RPG». Kotaku, 21-01-2015 [Consulta: 21 juliol 2015].
* 1 2 3 Hollingworth, David «Do adult games have a place on Steam?». PC & Tech Authority, 04-09-2012 [Consulta: 21 juliol 2015].
* 1 2 3 Hernandez, Patricia «The Sex Games That Steam Censors». Kotaku, 21-01-2015 [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Dutka, Ben «Erotic Game/Movie For PSP In Japan». PSXExtreme, 16-04-2008 [Consulta: 21 juliol 2015]. Arxivat 21 de juliol 2015 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-07-21. [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Popa, Bogdan «Windows 8 Won't Allow 18+ Rated Games». Softpedia, 11-10-2012 [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Plunkett, Luke «You Won't Be Able to Buy Adult Games on Windows 8's Marketplace». Kotaku, 10-10-2012 [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Popa, Bogdan «Adult Video Games Approved for Windows 8». Softpedia, 13-12-2012 [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Truta, Flip «Nintendo DS - Japanese Girls with Torn-Up Clothes». Softpedia, 11-04-2011 [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Braithwaite, 2006, p. 2.
* 1 2 Braithwaite, 2006, p. 3.
* ↑ Braithwaite, 2006, p. 4.
* ↑ Braithwaite, 2006, p. 4-5.
* ↑ Braithwaite, 2006, p. 5.
* ↑ Braithwaite, 2006, p. 6.
* ↑ Braithwaite, 2006, p. 6-7.
* ↑ Braithwaite, 2006, p. 7.
* ↑ Braithwaite, 2006, p. 8.
* ↑ Braithwaite, 2006, p. 9.
* ↑ Braithwaite, 2006, p. 10.
* ↑ «Lightning Warrior Raidy». GiantBomb. [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Ciabai, Calin «Anime RPG Announced for Playstation 2». Softpedia, 09-04-2008 [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Stanescu, Alexandru «Japanese Erotic Game, Inspired by SimCity». Softpedia, 23-08-2007 [Consulta: 21 juliol 2015].
* 1 2 «Analizamos Big Bang Empire». Juega en red. [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ «TOP TEN: Los mejores MMO para navegador de Mayo de 2015». Juega en red [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Ciabai, Calin «Manga RPG Lunia Will Be Released in the US». Softpedia, 10-12-2007 [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Stanescu, Alexandru «Japanese Erotic Game Turns Playstation 3 Into Pervstation 3». Softpedia, 09-10-2007 [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Gutiérrez, 2014, p. 63.
* ↑ Gutiérrez, 2010, p. 61.
* ↑ Martinez i Manolovitz, 2014, p. 69.
* ↑ Martinez i Manolovitz, 2009, p. 5.
* ↑ Ashcraft, Brian «A Penis-Powered Controller That Looks Familiar». Kotaku, 8 d e febrer 2013 [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Ashcraft, Brian «Penis-Powered Game Gets Oculus Rift Support». Kotaku, 26-07-2013 [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ López Zamorano, Luis «Wicked Paradise: El juego erótico de Oculus Rift». Hobbyconsolas, 18-06-2013 [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ «Virtual Reality Sex Kit». Sex.com, 07-06-2013. Arxivat de l'original el 28 de març 2015. [Consulta: 21 juliol 2015].
* ↑ Plunkett, Luke «The Market Is Finally Ready For Wii Remote Dildo Peripherals». Kotaku, 10-10-2008 [Consulta: 25 agost 2015].
* ↑ Fulton, Will «Creators of the VR porn controller explain why they suspended Indiegogo orders». Digital Trends, 08-02-2016 [Consulta: 20 octubre 2019].

## Vegeu també

* Eroge

## Bibliografia

* Amnistia Internacional. Con la violencia hacia las mujeres no se juega: Videojuegos, discriminación y violencia contra las mujeres, 2004 [Consulta: 22 juliol 2015].
* Braithwaite, Brenda. Sex in Video Games. Boston: Charles River Media, 2006. ISBN 1-58450-459-5.
* Martinez, Michelle; Manolovitz, Tyler. «Pornography of Gaming». A: Videogame Cultures and the Future of Interactive Entertainment. Freeland: Inter-Disciplinary Press, 2010. ISBN 978-1-84888-040-5.
* Papadopoulos, Paula. Sexualisation of young people: review, 2010.
* Gutiérrez, E. J. D. «Video games and gender-based violence». Procedia-Social and Behavioral Sciences, 132, 2014, pàg. 58-64.
* Kierkegaard, Sylvia; Kierkegaard, Patrick. «Discurso de odio, asesinatos sangrientos, orgías y violaciones simuladas: ¿Debería prohibirse la venta y arriendo de juegos violentos a menores?». A: Guerra y paz en el mundo virtual: Datos y debates sobre videojuegos. Santiago de Xile: Universidad Uniacc, Centro de Estudios Universitarios, 2011, p. 109-134. ISBN 978-956-7963-09-6 [Consulta: 1r novembre 2016]. Arxivat 2016-11-03 a Wayback Machine.
* Martinez, Michelle; Manolovitz, Tyler «Incest, sexual violence, and rape in video games». Videogame Cultures & the Future of Interactive Entertainment, 2009, pàg. 1-12.