OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tornar a l'amor

Tornar a l'amor (títol original: Falling in Love Again) és una pel·lícula de comèdia romàntica estatunidenca de 1980 dirigida per Steven Paul i protagonitzada per Elliott Gould i Susannah York. Està doblada al català.
La pel·lícula també compta amb Michelle Pfeiffer en un primer paper, interpretant una versió més jove del personatge de Susannah York.

## Argument

En Harry Lewis va créixer al Bronx, amb grans ambicions. Es va casar amb la noia més bonica de l'escola, la Sue, i tenia previst convertir-se en arquitecte.
Anys més tard, en Harry i la Sue, ara infeliços i nostàlgics del seu passat, viuen a Los Angeles i tenen un negoci de confecció. Una invitació a la seva reunió de secundària els persuadeix de tornar a les seves arrels, i les seves vides juntes són recordades en un flashback en el viatge a través del país fins a Nova York.

## Repartiment

* Elliott Gould com Harry Lewis
* Susannah York com Sue Lewis
* Kaye Ballard com Mrs. Lewis
* Michelle Pfeiffer com Sue Wellington
* Twink Caplan com Melinda

## Recepció

La pel·lícula va ser un fracàs de taquilla. Vincent Canby del New York Times en la seva ressenya del 21 de novembre de 1980, li va valorar totalment negativa, ridiculitzant el seu "guió insensat".

## Referències

* ↑ «Falling in Love Again (1980) | BFI». Ftvdb.bfi.org.uk. Arxivat de l'original el 2009-01-26. [Consulta: 18 juliol 2016].
* ↑ «Tornar a l'amor». esadir.cat. [Consulta: 5 març 2024].
# Tropic Thunder

Tropic Thunder és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Ben Stiller, estrenada el 2008.

## Argument

Cinc actors treballen en la jungla en el rodatge d'una pel·lícula tenint com a fons la guerra del Vietnam. Com interpreten malament els seus personatges de soldats, el director decideix donar-los la impressió que són realment en perill, tot filmant-los amb l'ajut de càmeres amagades en els arbres. Però, desgraciadament, la jungla no és a l'entera disposició de l'equip de rodatge i no tot anirà com estava previst.

## Repartiment

* Ben Stiller: Tugg Speedman, actor de pel·lícules d'acció.
* Robert Downey Jr.: Kirk Lazarus, actor multioscaritzat australià que encarna un sergent afroamericà
* Jack Black: Jeff «Fat» Portnoy, actor especialitzat en comèdies vulgars i de mal gust
* Nick Nolte: John «Forn Leaf» Tayback, l'autor del llibre de la pel·lícula, "antic del Vietnam "
* Jay Baruchel: Kevin Sandusky, jove actor al costat de Tugg i Kirk
* Brandon T. Jackson: Alpa Chino, rapper negre d'èxit que comença una carrera d'actor.
* Steve Coogan: Damien Cockburn, el director anglès
* Danny McBride: Cody Underwood, el responsable dels explosius
* Tom Cruise: Els Grossman, el productor gras
* Bill Hader: Rob Slolom, l'ajudant de Les Grossman
* Matthew McConaughey: Rick «Pecker» Peck, l'agent i amic de Tugg
* Tyra Banks
* Jason Bateman
* Lance Bass
* Tom Hanks
* Jennifer Love Hewitt
* Kathy Hilton
* Martin Lawrence
* Tobey Maguire
* Maria Menounos
* Alicia Silverstone
* The Mooney Suzuki
* Christine Taylor: Rebecca
* Justin Theroux: Jan Jürgen
* Jon Voight

## Al voltant de la pel·lícula

* Tropic Thunder és el quart llargmetratge dirigit per Ben Stiller.
* La idea de la pel·lícula prové Ben Stiller quan rodava Imperi del sol, dirigida per Steven Spielberg on tenia un paper secundari.
* Tom Cruise fa una actuació com a "calb i gras" a la pel·lícula, però els estudis es van negar a publicar les fotos que podrien xocar els seus seguidors; tanmateix, han aparegut a Internet. L'assumpte va ser portat a la justícia per impedir la seva difusió.
* L'actor Owen Wilson havia de participar en la pel·lícula com a estrella convidada. Desgraciadament, va ser obligat de renunciar al rodatge per l'hospitalització per un intent de suïcidi.

## Referències

* ↑ AlloCine «Owen Wilson abandonne "Tropic Thunder"». AlloCiné.

## Enllaços externs

* lloc oficial Arxivat 2008-12-16 a Wayback Machine. (anglès)

### llocs dedicats als actor principals del film

* Lloc consagrat a Tugg Speedman Arxivat 2010-06-08 a Wayback Machine.
* Lloc consagrat a Jeff Portnoy Arxivat 2009-09-14 a Wayback Machine.
* Lloc consagrat a Kirk Lazarus Arxivat 2009-05-05 a Wayback Machine.
* Lloc consagrat a Alpa Chino Arxivat 2009-09-14 a Wayback Machine.
# Un petó mortal

Un petó mortal (títol original en anglès: Kiss Me Deadly) és una pel·lícula policíaca estatunidenca de Robert Aldrich, estrenada el 1955. Ha estat doblada al català.

## Argument

En una carretera a plena nit, una dona corre, desemparada, intentant despertar l'interès dels cotxes que passen. Aconsegueix que un conductor la porti. La dona és buscada però el conductor, més intrigat que sospitós, consent a donar-li cobertura i portar-la a destinació.
Són desgraciadament interceptats. L'home s'escapa de poc a la mort però la seva passatgera no té aquesta sort. En el seu llit d'hospital, les seves últimes paraules: Remember me.

## Repartiment

* Ralph Meeker: Mike Hammer
* Albert Dekker: Dr. Soberin
* Paul Stewart: Carl Evello
* Juano Hernández: Eddie Yeager
* Wesley Addy: Capità Pat Murphy
* Marian Carr: Friday
* Mort Marshall: Ray Diker
* Fortunio Bonanova: Carmen Trivaco
* Strother Martin: Harvey Wallace, el conductor del camió
* Mady Comfort: la cantant del nightclub
* Robert Cornthwaite: agent de l'FBI
* Maxine Cooper: Velda
* Cloris Leachman: Christina Bailey
* Gaby Rodgers: Gabrielle
* Jack Lambert: Sugar Smallhouse
* Jack Elam: Charlie Max

## Premis

* 1999: National Film Registry, seleccionada i conservada a la Biblioteca del Congrés

## Referències

* ↑ esadir.cat. Un petó mortal. esadir.cat.
* ↑ «Kiss me deadly». The New York Times.
# Una relació perillosa

Una relació perillosa (títol original: Gigli) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Martin Brest estrenada l'any 2003. Ha estat doblada al català.

## Argument

LarryGigli (Ben Affleck), un assassí a sou que treballa a compte de Louis (Lenny Venito), un cap de la màfia, és encarregat de segrestar d'un hospital psiquiàtric Brian (Justin Bartha), el germà discapacitat mental d'un fiscal tenaç. Aquest últim intenta tancar a la presó Starkman (Al Pacino), un poderós cap de la màfia de la Costa Est. Brian servirà a continuació de mitjà de pressió perquè el fiscal abandoni la seva persecució. Per a aquesta operació delicada, Larry és ajudat de la molt seductora Ricki (Jennifer Lopez), una jove de la qual cau perdudament enamorat.

## Repartiment

* Ben Affleck: Larry Gigli
* Jennifer Lopez: Ricki
* Lenny Venito: Louis
* Al Pacino: Starkman
* Justin Bartha: Brian
* Christopher Walken: inspector Stanley Jacobellis
* Lainie Kazan: la mare de Gigli
* Missy Crider: Robin
* Todd Giebenhain: noi a l'institut

## Rebuda

Aquest film va ser un fracàs monumental al box-office: va suportar critiques quasi unànimement negatives i només va informar 4 milions de dòlars el primer cap de setmana, mentre que havia costat 54. Va batre també el rècord del més dolent 2a cap de setmana, amb una caiguda de les entrades de 82 % pel que fa al primer cap de setmana. El terme Gigli va ser mateix un moment utilitzat pels americans per designar una cosa de pèssima qualitat. Va desaparèixer de les sales de cinema al cap de només 3 setmanes, no havent-hi informat finalment més que 7 milions de dòlars als Estats Units i a l'estranger.

## Premis i nominacions
### Premis

* 2004: Premi Razzie a la pitjor pel·lícula
* 2004: Premi Razzie al pitjor actor per a Ben Affleck (recompensa concernint igualment les seves prestacions a Daredevil i Paycheck)
* 2004: Premi Razzie a la pitjor actriu per a Jennifer Lopez
* 2004: Premi Razzie al pitjor director per a Martin Brest
* 2004: Premi Razzie a la pitjor parella a la pantalla per a Ben Affleck i Jennifer Lopez
* 2004: Premi Razzie al pitjor guió per a Martin Brest
* 2005: Premi Razzie a la pitjor comèdia de les 25 últims anys

### Nominacions

* 2004: Nominació al Premi Razzie al pitjor segon paper masculí per a Al Pacino i Christopher Walken
* 2004: Nominació al Premi Razzie al pitjor segon paper femení per a Lainie Kazan

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Una relació perillosa». [Consulta: 31 octubre 2018].
* ↑ Scott, A. O. «FILM REVIEW; An Offer of Love He Can't Refuse» (en anglès). The New York Times.
# Va arribar fins al final

Va arribar fins al final (títol original en anglès: He Ran All the Way) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per John Berry, estrenada el 1951. Ha estat doblada al català.

## Argument

En un atracament comès per Al Molin i Nick Robey, aquest s'espanta i mata un policia. Acorralat, Nick es refugia en una piscina on troba Peg Dobbs que el sedueix i l'acompanya a casa dels seus pares. Al, detingut, denuncia el seu còmplice que es decideix llavors a prendre la família Dobbs com a ostatge...

## Comentari

Aquesta pel·lícula està situada sota el segell del maccarthisme: El director John Berry, els guionistes Dalton Trumbo i Hugo Butler, els actors John Garfield i Selena Royle, són llavors apuntats en la "llista negra" dels artistes que es pensava que tenien simpaties comunistes. Les conseqüències en seran diverses: John Berry (l'ajudant del director, Emmett Emerson, és als crèdits en el seu lloc en l'estrena de Va arribar fins al final ) roda allà la seva última pel·lícula dels Estats Units, abans de provar una nova carrera a França (realitzant-hi sobretot Don Juan, amb Fernandel, estrenada el 1956); Dalton Trumbo - un dels Deu de Hollywood - i Hugo Butler (Als crèdits com "Guy Endore") es van exiliar un temps a Mèxic;
Selena Royle només participarà en tres altres pel·lícules, l'última el 1955; pel que fa a John Garfield, roda allà la seva última pel·lícula i mor el 1952 d'una crisi cardíaca, té 39 anys, prematurament desgastat pels incessants atacs del qual és víctima.

## Repartiment

* John Garfield: Nick Robey
* Shelley Winters: Peg Dobbs
* Wallace Ford: Mr Dobbs
* Selena Royle: Sra. Dobbs
* Norman Lloyd: Al Molin
* Bobby Hyatt: Tommy Dobbs
* Gladys George: Sra. Robey
* Clancy Cooper: Stan
* Vicki Raaf: Marge
* Robert Karnes: El tinent de policia
I, entre els actors que no surten als crèdits:
* Keith Hetherington: El capità de policia
* Lucille Sewall: Sra. Mardsen

## Referències

* ↑ esadir.cat. Va arribar fins al final. esadir.cat.
* ↑ «He Ran All the Way». The New York Times.
# Xampú (pel·lícula)

Xampú (títol original en anglès: Shampoo) és una pel·lícula estatunidenca de 1975 dirigida per Hal Ashby, posant en escena en els principals papers Warren Beatty, Julie Christie, Goldie Hawn i Lee Grant. La pel·lícula es desenvolupa el 1968, la nit precedent de la primera elecció de Richard Nixon a la Casa Blanca, i es va estrenar en el mateix moment del desenllaç de l'escàndol del Watergate. El segon pla polític de la pel·lícula provoca d'altra banda una situació irònica, ja que els espectadors, contràriament als personatges de la pel·lícula, podíen jutjar a l'obra la sortida de la presidència de Nixon.
El tema principal de la pel·lícula no és tanmateix d'ordre polític però revela un estudi de costums: la pel·lícula és especialment destacada per a la sàtira feroç que presenta sobre els costums sexuals i socials de la fi dels anys 1960. El personatge principal, un perruquer seductor encarnat per Warren Beatty, és considerat com una adaptació moderna del personatge de Horner en l'obra teatral de la Restauració anglesa, La Provincial. D'altra banda Carrie Fisher fa una breu aparició en el seu inici a la pantalla: encarnarà més tard el personatge de la Princesa Leia.
Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

Xampú té lloc en un període de 24 hores el 1968 a Beverly Hills, en vigílies de l'elecció que veurà l'accessió de Nixon a la presidència americana. George Roundy (Warren Beatty) és un perruquer extremadament seductor, que usa el seu carisma i les seves competències professionals per trobar i seduir nombroses dones, entre les quals la seva amiga Jill (Goldie Hawn). Malgrat això, George no està satisfet de la seva vida professional; considera en efecte que el seu rang actual d'empleat amb un perruquer de segona zona no correspon a les seves capacitats reals, i somia a muntar la seva pròpia perruqueria.

## Repartiment

* Warren Beatty: George Roundy
* Julie Christie: Jackie Shawn
* Goldie Hawn: Jill
* Lee Grant: Felicia Karpf
* Jack Warden: Lester Karpf
* Tony Bill: Johnny Pope
* George Furth: M. Pettis
* Randy Scheer: Dennis
* Susanna Moore: Gloria
* Carrie Fisher: Lorna Karpf
* Mike Olton: Ricci
* Richard E. Kalk: Detectiu Younger
* Deb Edwards: Southern Belle
* Jay Robinson: Norman
* Luana Anders: Devra

## Premis i nominacions
### Premis

* Oscar a la millor actriu secundària per Lee Grant

### Nominacions

* Oscar al millor actor secundari - Jack Warden
* Oscar al millor guió original - Robert Towne i Warren Beatty
* Oscar a la millor direcció artística
* Globus d'Or a la millor pel·lícula musical o còmica
* Globus d'Or al millor actor musical o còmic per Warren Beatty
* Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per Julie Christie
* Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per Goldie Hawn
* Globus d'Or a la millor actriu secundària per Lee Grant

## Referències

* 1 2 esadir.cat. Xampú. esadir.cat.
* ↑ «Shampoo». The New York Times.
# Palhièrs (Losera)

Palhièrs (en francès Palhers) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Sant Bonet (Losera)

Sant Bonet (en francès Saint-Bonnet-de-Chirac) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Confit

El confit és una ametlla amb dolç típic del País Valencià que se serveix sovint en un plat en les ocasions nadalenques o bateigs així com en altres festivitats, sovint d'arrel religiosa.
Les poblacions de Casinos i Alcoi són els centres més importants productors de confit comptant amb una tradicional manufactura.

## Els confits de Casinos

A Casinos se celebra cada últim cap de setmana de novembre la Fira del Dolç Artesà, Confits i Torrons de Casinos, de gran popularitat a nivell valencià per la qualitat dels seus productes. La tipologia dels confits de Casinos és variada, des de l'elaboració dels confits tradicionals d'ametlla i sucre fins a les de diferents tipus de xocolates.
La història de la introducció a Casinos de l'elaboració artesanal de confits i torrons s'inicia el 1881 amb l'arribada de Carmen Murgui (natural de la població) i el seu espòs gallec Manuel Jarrín. Després de l'establiment de la indústria confitera i torronera de Casinos, les cases dels Mestres Artesans van passar a situar-se a l'Avinguda de València de la localitat (enclavament on passava la carretera que uneix València amb Ademús i l'Aragó i que és el punt d'entrada a la comarca d'Els Serrans) amb objectiu d'incrementar les vendes i donar a conèixer els seus productes. En l'actualitat, la producció artesanal de confits i torrons és l'emblema de la població.

## Vegeu també

* Confiteria

## Referències

* ↑ Fàbrega, Jaume. Cuina i cultura del gust al País Valencià : el patrimoni culinari. Sant Vicent del Raspeig: Publicacions de la Universitat dÁlacant, 2019, p. 273-274. ISBN 978-84-9717-656-9.
* ↑ «Confit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ P.G.. «El secret està en els sabors». Info Túria, 20-11-2019. [Consulta: 3 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Fira de Casinos
# Torneig Comte de Godó 1985

El Trofeu Comte de Godó 1985 és una competició tennística que es jugà sobre terra batuda pertanyent al circuit Grand Prix. La 33a edició del torneig es va celebrar entre el 23 i el 29 de setembre de 1985 en el Reial Club de Tennis Barcelona a Barcelona, Catalunya.

## Quadre individual masculí

| 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | 3a ronda | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final | Final | Final | Final |
| 1 | M. Wilander | 6 | 6 | |
| | D. Pérez | 3 | 4 | | 1 | M. Wilander | 6 | 6 |
| 14 | S. Casal | 6 | 6 | | 14 | S. Casal | 1 | 2 |
| | S. Eriksson | 3 | 4 | | | | | | 1 | M. Wilander | 7 | 6 |
| | K. Carlsson | 6 | 6 | | | | | | 6 | M. Jaite | 5 | 3 |
| 16 | G. Forget | 1 | 3 | | | K. Carlsson | 6 | 3 | | | | |
| | R. Agenor | 2 | 4 | | 6 | M. Jaite | 7 | 6 | | | | |
| 6 | M. Jaite | 6 | 6 | | | | | | | | | | 1 | M. Wilander | 6 | 2 | 6 | 4 | 0 |
| | D. Keretic | 2 | 1 | | | | | | | | | | | T. Tulasne | 0 | 6 | 3 | 6 | 6 |
| | T. Tulasne | 6 | 6 | | | T. Tulasne | 7 | 6 | | | | |
| 15 | H. De la Peña | 2 | 2 | | 3 | A. Jarryd | 6 | 0 | | | | |
| 3 | A. Jarryd | 6 | 6 | | | | | | | T. Tulasne | 6 | 6 |
| 8 | H. Leconte | 3 | 6 | 6 | | | | | 8 | H. Leconte | 3 | 2 |
| | F. Cancellotti | 6 | 1 | 4 | 8 | H. Leconte | 6 | 6 | | | | |
| | E. Sánchez | 6 | 6 | | | E. Sánchez | 4 | 4 |
| | R. Arguello | 0 | 4 | | | | | |

## Quadre dobles masculins

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final |
| 1 | Pavel Slozil Tomas Smid | 7 | 4 | 6 |
| | Matt Doyle Huub Van Boeckel | 6 | 6 | 4 | 1 | Pavel Slozil Tomas Smid | 3 | 6 | 3 |
| | Sergi Casal Emilio Sánchez | 7 | 6 | | | Sergi Casal Emilio Sánchez | 6 | 4 | 6 |
| 7 | Tim Gullikson Mats Wilander | 6 | 2 | | | | | | | Sergi Casal Emilio Sánchez | 6 | 6 |
| 8 | Steve Meister Blaine Willenborg | 7 | 6 | 3 | | | | | | Jan Gunnarsson Michael Mortensen | 3 | 3 |
| | Jan Gunnarsson Michael Mortensen | 5 | 7 | 6 | | Jan Gunnarsson Michael Mortensen | 3 | 6 | 6 |
| | Alejandro Ganzabal Marcelo Ingaramo | 5 | 3 | | | Guy Forget Thierry Tulasne | 6 | 1 | 2 |
| | Guy Forget Thierry Tulasne | 7 | 6 | | | | | | |

## Enllaços externs

* Web oficial (català) (castellà) (anglès)
* Quadre individual masculí
* Quadre dobles masculins
Barcelona Open :
1953
1954
1955
1956
1957
1958
1959
1960
1961
1962
1963
1964
1965
1966
1967
1968
1969
1970
1971
1972
1973
1974
1975
1976
1977
1978
1979
1980
1981
1982
1983
1984
1985
1986
1987
1988
1989
1990
1991
1992
1993
1994
1995
1996
1997
1998
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010
2011
2012
2013
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2021
2022
2023
2024 :
# Turó de la Guàrdia

«Turó de la Guàrdia» té aquests significats:
* Turó de la Guàrdia (el Pont de Suert), muntanya a la Serra de Sant Gervàs, entre el Pallars i la Ribagorça
* Turó de la Guàrdia (Espinelves), muntanya d'Espinelves (Osona)
* Turó de la Guàrdia (Pineda de Mar), muntanya entre els municipis de Santa Susanna i de Pineda de Mar (Maresme)
* Turó de la Guàrdia (Estamariu), muntanya d'Estamariu i les Valls de Valira (Alt Urgell)
* La Guàrdia (cim de Subirats), cim de Subirats
# Katholikon

Katholikon o catholicon (grec: καθολικόν; eslau eclesiàstic: съборъ, sobor), a l'Església Ortodoxa Oriental, es pot referir a un d'aquests tres conceptes:
* La catedral d'una diòcesi;
* L'església principal d'un monestir o diòcesi;
* Una gran església d'una ciutat on tots els fidels de la ciutat es reuneixen per celebrar determinades festes importants en lloc d'anar a la seva església parroquial local.
El nom deriva del fet de ser usualment el temple més gran on es congreguen per a celebrar els principals dies festius de l'any litúrgic. En altres ocasions s'utilitzarien temples o capelles més petites. Aquest terme no sol emprar-se per les fonts romanes d'Orient, ja que en el seu lloc empraven la denominació de naos o, simplement, ekklesia.
A Rússia és freqüent que un katholikon tingui una església més petita al soterrani, que pot ser més fàcilment escalfada durant l'hivern. Un katholikon pot tenir característiques arquitectòniques especials com una càtedra (kathedra o tron episcopal) o un esonàrtex (nàrtex interior) i un exonàrtex (nàrtex extern), usats per a serveis especials com els de la Setmana Santa o la Vigília Pascual.
La litúrgia solament podia tenir lloc una vegada al dia en una església. Per aquesta raó, els monestirs posseïen freqüentment diverses petites esglésies secundàries i capelles a més del mateix katholikon, generalment situat al centre del complex monàstic. Teòfanes de Creta a Meteora, el 1527, decorà el katholikon de monestir de Sant Nicolau Anapafsas.
La paraula katholikon sovint es tradueix a les llengües occidentals com a catedral més que com a assemblea i això pot causar confusió. A la catedral de Sant Isaac a Sant Petersburg, Rússia, per exemple, hi ha un cartell en rus i en anglès que descriu l'edifici com a кафедральный собор, convertit en anglès com a «catedral de la catedral». No obstant això, una diòcesi ortodoxa oriental pot tenir diversos katholikons, només un dels quals és la catedral del bisbe, i les altres esglésies importants també són conegudes com a katholicons. El rector d'aquestes esglésies sol ser un arxiprest.

## Referències

* ↑ Sokolof, Archpriest D. A Manual of the Orthodox Church's Divine Services. Printshop of St. Job of Pochaev, 1917, p. 50.

## Bibliografia

Provatakis, Theochars M. τα μετέωρα (La regió dels Meteors) (en grec). Atenes: Editorial Mijalis Toubis S. A., 2003, p. 100-103. ISBN 960-540-099-5.
# Aglàbides

Els aglàbides o Banu Àghlab (àrab: الأغالبة, al-aḡāliba, o بنو الأغلب, Banū al-Aḡlab), originaris dels Khorasan, foren una dinastia àrab que va governar Ifríqiya del 800 al 909.
El govern hereditari els fou confiat pel califa Harun ar-Raixid el 800. L'acord establia que l'emir d'Ifríqiya renunciava a la subvenció del califat i a més havia de pagar a Bagdad 40.000 dinars. El primer emir, Ibrahim ibn al-Àghlab, fou un bon diplomàtic i home d'estat, que va rebre ambaixadors de Carlemany i del patrici Constantí de Sicília; va lluitar contra els kharigites que dominaven el sud d'Ifríqiya, l'Aurès i el Magrib central.
Els àrabs del jund que formaven les guarnicions, mai van ser prou obedients a la dinastia i Ibrahim va haver de reprimir dues revoltes: la de Hamdis ibn Abd-ar-Rahman al-Kindí (802) i la d'Imran ibn Mukhàl·lad (809); ambdues van tenir fort suport a la ciutat de Kairuan i Ibrahim ja ho havia previst i havia fundat una capital una mica al sud, Al-Abbasiyya o al-Qasr al-Qadim, poblada pels àrabs del jund més fidels, i per esclaus negres.
La revolta més greu dels àrabs del jund fou durant el govern de Ziyàdat-Al·lah ibn Ibrahim (817-838) dirigida per Mansur ibn Nasr al-Tunbudhí, que dominava el castell de Tunbudha, al costat de Tunis, i al que van secundar molts caps àrabs (824) i van dominar després de diverses lluites amb resultats alterns, tot el país menys Gabes i la seva regió, però l'emir va poder sufocar la revolta amb l'ajut dels amazics del Jarid, i el cap rebel es va rendir i fou executat. Per pacificar el país es va dictar una amnistia i es va començar la conquesta de Sicília (el 827) desviant així als guerrers cap a una empresa exterior, arribant a amenaçar Roma el 846.
Les predicacions xiïtes d'Abu-Abd-Al·lah aix-Xií que van guanyar suport sobretot entre els amazics kutama, va posar fi a la dinastia i va donar pas a l'establiment dels fatimites.

## Llista d'emirs

* Al-Àghlab ibn Sàlim at-Tamimí, (governador 765 - 767).
* Ibrahim ibn al-Àghlab, governador 795-800, emir 800 - 812.
* Abu-l-Abbàs Abd-Al·lah ibn Ibrahim (812 - 817).
* Ziyàdat-Al·lah ibn Ibrahim (817 - 838).
* Abu-Iqal al-Àghlab ibn Ibrahim (838 - 841).
* Abu-l-Abbàs Muhàmmad (I) (841 - 847).
* Àhmad ibn al-Àghlab (847 - 848).
* Abu-l-Abbàs Muhàmmad (I) (848 - 856 segona vegada)
* Abu-Ibrahim Àhmad ibn Muhàmmad ibn al-Àghlab (856 -863).
* Ziyàdat-Al·lah (II) ibn Muhàmmad (863 - 864).
* Abu-Abd-Al·lah Abu-l-Gharaniq Muhàmmad (II) ibn Àhmad (864 - 875).
* Abu-Ishaq Ibrahim ibn Àhmad (875 - 902).
* Abu-l-Abbàs Abd-Al·lah (II) ibn Ibrahim (902 - 903).
* Abu-Múdar Ziyàdat-Al·lah (III) ibn Abd-Al·lah (903 - 909).

## Referències

* ↑ Marçais, G.; Schacht, J. «Ag̲h̲labids or Banu 'l-Ag̲h̲lab». A: Gibb, H. A. R.; Kramers, J. H.; Lévi-Provençal, E.; Schacht, J.; Lewis, B. & Pellat, Ch.. The Encyclopaedia of Islam (en anglès). Second Edition. Volume I: A–B.. Leiden: E. J. Brill, 1960, p. 247, 250.
* ↑ Kreutz, Barbara M. Before the Normans: Southern Italy in the Ninth and Tenth Centuries (en anglès). University of Pennsylvania Press, 2011, p. 26. ISBN 081220543X.

## Vegeu també

* Tunísia medieval
* Emirat de Sicília