OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Rossell (desambiguació)

«Can Rossell» té aquests significats:
* Can Rossell (Arenys de Munt)
* Can Rossell (Barcelona) a Horta-Guinardó
* Can Rossell (Brunyola)
* Can Rossell (Llinars del Vallès)
* Can Rossell (Olot), casa d'Olot
* Can Rossell (Subirats)
* Can Rossell de la Costa a Subirats
* Can Rossell (Sant Esteve de Palautordera)
# Centre Tecnològic de Telecomunicacions de Catalunya

El Centre Tecnològic de Telecomunicacions de Catalunya (CTTC) és una institució privada sense ànim de lucre, centrada en la recerca en telecomunicacions. La seva activitat es focalitza en el desenvolupament de projectes de recerca bàsica i aplicada de les capes baixes dels sistemes de telecomunicacions, tenint com a objectiu l'assimilació tecnològica i la seva transferència al teixit empresarial.
El centre forma part de la xarxa de Centres de Recerca de Catalunya (CERCA) i es va inaugurar el 2001, arran dels esforços de la Generalitat per impulsar la Recerca i desenvolupament. El 2003 es començà a construir la seva seu definitiva, situada al Parc Mediterrani de la Tecnologia. Des de la seva creació, el centre ha participat en més de 200 projectes de recerca; actualment en té en curs una quarantena. A finals del 2011, el centre es va acreditar amb la Norma UNE 166002 de qualitat investigadora. El personal del centre havia realitzat fins al gener de 2012 un total de 1276 articles en les publicacions i conferències més prestigioses en l'àrea tecnològica.

## Referències

* ↑ Generalitat de Catalunya «El Centre Tecnològic de Telecomunicacions de Catalunya es posa en marxa». , 14-12-2001 [Consulta: 16 gener 2012].
* ↑ Duch, J. «Nuestro reto es incrementar los puestos de trabajo en I+D» (en castellà). Revista Telecos. Col·legi Oficial Enginyers de Telecomunicació de Catalunya, número 36, pp.14-19 [Consulta: 16 gener 2012].
* ↑ «El Centre Tecnològic de Telecomunicacions de Catalunya s'aixecarà al campus de Castelldefels». Vilaweb, 03-09-2003 [Consulta: 16 gener 2012].
* ↑ Cabanillas, Anna «Del laboratori a l'smartphone». La Vanguardia. La Vanguardia, 08-01-2012, p.10. Arxivat de l'original el 3 de març 2016 [Consulta: 16 gener 2012]. Arxivat 3 de març 2016 a Wayback Machine.
* ↑ CTTC. «Llista de publicacions del CTTC». CTTC. Arxivat de l'original el 9 de setembre 2011. [Consulta: 16 gener 2012].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del CTTC Arxivat 2011-09-02 a Wayback Machine.
# El colom del bosc

El colom del bosc (en txec Holoubek), op. 110, B. 198 (1896), és el quart poema simfònic del compositor txec Antonín Dvořák. Composta l'octubre i novembre de 1896, amb una revisió el gener de 1897, l'estrena es va fer el 20 de març de 1898 a Brno sota la batuta de Leoš Janáček. La història està extreta del poema homònim de Kytice, un recull de balades de Karel Jaromír Erben. Les quatre escenes musicals descriuen la història d'una dona que va enverinar el seu marit i es va casar amb un altre home poc després. Aleshores, un colom s'asseu a la tomba del seu marit mort i canta una cançó trista dia rere dia. La dona se sent culpable i al final se suïcida saltant i ofegant-se en un riu.

## Referències

* ↑ «The Wild Dove (Holoubek), symphonic poem for orchestra, B. 198 (Op. 110)». allmusic. [Consulta: 8 abril 2012].
* ↑ Souček, Tomáš. «Holoubek (Kytice)». Český jazyk. [Consulta: 8 abril 2012].
# Patinatge de velocitat als Jocs Olímpics d'hivern de 1948

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1948 celebrats a la ciutat de Sankt Moritz (Suïssa) es disputaren quatre proves de patinatge de velocitat sobre gel, totes elles en categoria masculina. Les proves es realitzaren entre els dies 31 de gener i 3 de febrer de 1948 a l'Estadi Olímpic de Sankt Moritz.

## Comitès participants

Participaren 68 patinadors de velocitat de 15 comitès nacionals diferents. Dotze patinadors competiren en les quatre proves.
| Àustria (3) Bèlgica (1) Canadà (4) Corea del Sud (3) Dinamarca (1) Estats Units (9) Finlàndia (5) Hongria (5) | Itàlia (4) Noruega (12) Països Baixos (4) Regne Unit (5) Suècia (6)  Suïssa (5) Txecoslovàquia (1) |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 500 metres detalls | Finn Helgesen | Ken Bartholomew | No es concedí |
| 500 metres detalls | Finn Helgesen | Thomas Byberg | No es concedí |
| 500 metres detalls | Finn Helgesen | Robert Fitzgerald | No es concedí |
| 1.500 metres detalls | Sverre Farstad | Åke Seyffarth | Odd Lundberg |
| 5.000 metres detalls | Reidar Liaklev | Odd Lundberg | Göthe Hedlund |
| 10.000 metres detalls | Åke Seyffarth | Lassi Parkkinen | Pentti Lammio |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Noruega | 3 | 2 | 1 | 6 |
| 2 | Suècia | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 3 | Estats Units | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 4 | Finlàndia | 0 | 1 | 1 | 2 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Speed Skating at the 1948 Winter Olympics». [Consulta: 2 desembre 2024].
# Esquí de fons als Jocs Olímpics d'hivern de 1948 - relleus 4x10 quilòmetres

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1948 celebrats a la ciutat de Sankt Moritz (Suïssa) es disputà una prova de 18 quilòmetres d'esquí de fons en categoria masculina. La prova es disputà el dia 3 de febrer de 1948 a les instal·lacions de Sankt Moritz.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 44 esquiadors de fons d'11 comitès nacionals diferents.
| Àustria (4) Finlàndia (4) França (4) Itàlia (4) Iugoslàvia (4) Liechtenstein (4) | Noruega (4) Polònia (4) Suècia (4)  Suïssa (4) Txecoslovàquia (4) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| SuèciaGunnar Eriksson Martin Lundström Nils Östensson Nils Täpp | FinlàndiaAugust Kiuru Teuvo Laukkanen Sauli Rytky Lauri Silvennoinen | NoruegaErling Evensen Olav Hagen Reidar Nyborg Olav Økern |

## Resultats

| Posició | Esquiador | Temps |
| 1 |
| 1 | Suècia | 2h32'08" |
| 1 | Nils Östensson | 36'16" |
| 1 | Nils Täpp | 37'14" |
| 1 | Gunnar Eriksson | 38:27" |
| 1 | Martin Lundström | 40:11" |
| 2 |
| 2 | Finlàndia | 2h41'06" |
| 2 | Lauri Silvennoinen | 38'11" |
| 2 | Teuvo Laukkanen | 38'16" |
| 2 | Sauli Rytky | 40'30" |
| 2 | August Kiuru | 44'09" |
| 3 |
| 3 | Noruega | 2h44'33" |
| 3 | Erling Evensen | 40'15" |
| 3 | Olav Økern | 38'37" |
| 3 | Reidar Nyborg | 41'39" |
| 3 | Olav Hagen | 44'02" |
| 4 |
| 4 | Àustria | 2h47'18" |
| 4 | Josl Gstrein | 40'02" |
| 4 | Josef Deutschmann | 40'46" |
| 4 | Engelbert Hundertpfund | 42'09" |
| 4 | Karl Rafreider | 44'21" |
| 5 |
| 5 | Suïssa | 2h48'07" |
| 5 | Niklaus Stump | 41'08" |
| 5 | Robert Zurbriggen | 40'22" |
| 5 | Max Müller | 42'05" |
| 5 | Edi Schild | 44'32" |
| 6 |
| 6 | Itàlia | 2h51'00" |
| 6 | Vincenzo Perruchon | 41'50" |
| 6 | Silvio Confortola | 41'18" |
| 6 | Rizzieri Rodeghiero | 41'51" |
| 6 | Severino Compagnoni | 46'01" |
| 7 |
| 7 | França | 2h51'53" |
| 7 | René Jeandel | 42'54" |
| 7 | Gérard Perrier | 42'28" |
| 7 | Marius Mora | 42'43" |
| 7 | Benoît Carrara | 43'48" |
| 8 |
| 8 | Txecoslovàquia | 2h54'56" |
| 8 | Štefan Kovalčík | 42'57" |
| 8 | František Balvín | 43'12" |
| 8 | Jaroslav Zajíček | 44'53" |
| 8 | Jaroslav Cardal | 43'54" |
| 9 |
| 9 | Iugoslàvia | 2h55'55" |
| 9 | Tone Razinger | 41'16" |
| 9 | Tone Pogačnik | 43'08" |
| 9 | Matevž Kordež | 45'01" |
| 9 | Jože Knific | 46'30" |
| 10 |
| 10 | Polònia | 2h59'19" |
| 10 | Józef Daniel Krzeptowski | 43'03" |
| 10 | Stanisław Bukowski | 44'22" |
| 10 | Tadeusz Kwapień | 43'29" |
| 10 | Stefan Dziedzic | 48'25" |
| 11 |
| 11 | Liechtenstein | 3h35'39" |
| 11 | Christof Frommelt | 47'25" |
| 11 | Arthur Meier | 52'51" |
| 11 | Xaver Frick | 58'21" |
| 11 | Egon Matt | 57'02" |

## Referències

* ↑ «Olympedia – 4 × 10 kilometres Relay, Men». [Consulta: 2 desembre 2024].
# Centre de Recerca en Agrotecnologia

El Centre de Recerca en Agrotecnologia (Agrotecnio) és un centre internacional d'excel·lència, que va néixer el 2006 instal·lat a Lleida com a Fundació UdL-IRTA, que forma part dels Centres de Recerca de Catalunya, més coneguts pel seu acrònim CERCA, i desenvolupa investigacions frontereres destinades a tenir un impacte científic i econòmic important i millorar el benestar de les societats i els individus. La investigació científica d'Agrotecnio fa ús d'una àmplia gamma de disciplines en les ciències del cultiu, el medi ambient, els animals, l'alimentació i la nutrició. 'Agrotecnio' es troba al cor del Campus de l'Escola d'Agronomia (ETSEA) de la Universitat de Lleida. Entre les grans línies de recerca que configuren 'Agrotecnio' es troben l'agricultura, la ramaderia, el canvi global i biofactory, una línia de recerca fronterera entre la biomedicina i l'alimentació funcional, desenvolupament i cooperació internacional i biodisponibilitat d'aliments són els camps de recerca que vol explorar el centre.

## Referències

* ↑ «Agrotecnio. Centre de Recerca en Agrotecnologia». Institució CERCA. [Consulta: 6 març 2021].
* ↑ Mòdol, Carmel «Ara és l'hora d'Agrotecnio». Segre, 30-09-2016 [Consulta: 6 març 2021].
* ↑ «El Departamento de Producción Vegetal y Ciencia Forestal y su relación con AGROTECNIO-Center». Universitat de Lleida. Arxivat de l'original el 26 de desembre 2020. [Consulta: 6 març 2021].
* ↑ «Agrotecnio, Centre for Food and Agriculture Research». Agrotecnio. Arxivat de l'original el 2020-04-07. [Consulta: 6 març 2021].
# Bobsleigh als Jocs Olímpics d'Hivern de 1948

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1948 celebrats a la ciutat de Sankt Moritz (Suïssa) es disputaren dues proves de bobsleigh, ambudes en categoria masculina. Es realitzà una prova de bobs a 2 entre els dies 30 i 31 de gener i una altra de bobs a 4 entre els dies 6 i 7 de febrer de 1948 a l'Olympia Bobrun St. Moritz-Celerina.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 71 competidors de 9 comitès nacionals diferents.
| Argentina (4) Bèlgica (5) Estats Units (12) França (10) Itàlia (10) | Noruega (8) Regne Unit (10)  Suïssa (8) Txecoslovàquia (4) |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Bobs a 2 Detalls | SuïssaSuïssa II Felix Endrich Friedrich Waller | SuïssaSuïssa I Fritz Feierabend Paul Eberhard | Estats UnitsUSA II Frederick Fortune Schuyler Carron |
| Bobs a 4 Detalls | Estats UnitsUSA II Francis Tyler Patrick Martin Edward Rimkus William D'Amico | BèlgicaBèlgica I Max Houben Freddy Mansveld Louis-Georges Niels Jacques Mouvet | Estats UnitsUSA I James Bickford Thomas Hicks Donald Dupree William Dupree |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Suïssa | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Estats Units | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 3 | Bèlgica | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Bobsleigh at the 1948 Winter Olympics». [Consulta: 2 desembre 2024].
# Sebastian Mendiburu

Sebastian Mendiburu (Oiartzun, 1708 - Bolonya, 1782) va ser un escriptor guipuscoà en èuscar. Era jesuïta i va passar 30 anys en viatges missioners. Amic de l'escriptor Kardaberaz. Per la seva eloqüència va ser conegut com a "Euskal Zizeron" (el Ciceró basc).

## Obres

* Jesusen Bihotzaren Devocioa, (1747)
* Otoitz-gaiac, (1759)
* Jesusen amore-nequeei dagozten cembait otoitz gai, (1760)
* Euscaldun onaren biziera, (1762).

## Referències

* ↑ Revista de ciencias históricas (en castellà), 1881, p. 191.
* 1 2 3 4 Patricio, URQUIZU SARASUA; Ramón, GARCÍA GARMENDIA José; José, OLACIREGUI ALUSTIZA, Dª María; Xabier, ALTZIBAR ARETXABALETA, D.; Iñaki, ALDECOA BEITIA. Historia de la Literatura Vasca (en castellà). Editorial UNED, 2021-11-30, p. Pàgina de la nota 113. ISBN 978-84-362-5787-8.
# Ratpenat de cua de beina de barba negra

El ratpenat de cua de beina de barba negra (Taphozous melanopogon) és una espècie de ratpenat de la família dels embal·lonúrids que es troba a Cambodja, Xina, l'Índia, Indonèsia, Laos, Malàisia, Myanmar, Sri Lanka, Tailàndia, illa de Timor, Vietnam i, possiblement també, a les Filipines.

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)
# L'Etapa Reina

L'Etapa Reina és un programa de ràdio en català dedicat al ciclisme de format setmanal que s'emet els dilluns per Radio Molins de Rei. Els seus presentadors actuals són Lluís Arias, Marc Vives, Roger Castillo i Sergi Soler.
El programa es va començar a emetre l'any 2014. A partir de llavors, va anar creixent en seccions i durada. Estava conduït per Miquel Tort, que va morir el 2019, i els integrants del programa van decidir finalitzar el programa amb un darrer homenatge. El programa va reprendre les seves emissions el març 2021 per un especial sobre la Volta Ciclista a Catalunya i el setembre del mateix any tornà a emetre de forma setmanal. L'any 2023 van esdevenir el pòdcast oficial de la Volta Ciclista a Catalunya i la Volta Ciclista a Catalunya femenina.
El programa d'una hora de durada té com a punt de partida parlar de totes les categories de ciclisme; posant el punt sobretot en dos aspectes: el ciclisme femení i els ciclistes catalans. El programa té diferents seccions fixes com L'emmascarat o L'emmarcat i també fa entrevistes tant a ciclistes com a persones que tenen relació amb l'esport de dues rodes.

## Premis

* 2019 - Premis Ràdio Molins de Rei al millor programa de ràdio.

## Referències

* ↑ «Nou pòdcasts en català que has de conèixer». Público, 30-11-2024. [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «Els podcast de cada dijous (XXII)». El Temps, 23-03-2020. [Consulta: 25 novembre 2024].
* ↑ «El programa de ràdio L’Etapa Reina prepara un homenatge a Miquel Tort». viumolinsderei, 09-10-2019. [Consulta: 25 novembre 2024].
* ↑ «Ciclisme i solidaritat, units a Molins de Rei». La Fosbury, 09-10-2019. [Consulta: 25 novembre 2019].
* ↑ «L 'Etapa Reina', de Ràdio Molins de Rei, és el pòdcast oficial de la Volta Ciclista a Catalunya». La Xarxa, 17-01-2023. [Consulta: 25 novembre 2024].
* ↑ «Pogacar dà spettacolo e mette a segno il suo primo successo nella Volta a Catalunya» (en italià). a24sport, 19-03-2024. [Consulta: 26 novembre 2024].
* ↑ «La Volta a Catalunya estrena el format podcast de la mà de L’Etapa Reina». Volta Ciclista a Catalunya, 11-01-2023. [Consulta: 25 novembre 2024].
* ↑ «Molins de Rei es converteix per un dia en epicentre del ciclisme femení». catalunyametropolitana, 09-06-2024. [Consulta: 25 novembre 2024].
* ↑ «L'ETAPA REINA». La Fosbury. [Consulta: 25 novembre 2024].
* ↑ «Es presenten els Premis Ràdio Molins de Rei». lapremsadelbaix, 08-03-2019. [Consulta: 25 novembre 2024].

## Enllaços externs

* L'Etapa Reina - Lloc web oficial
# The Bangles

The Bangles és un grup de música pop rock femení format l'any 1981 a Los Angeles. El 1989 es va desfer i el 1998 va reprendre l'activitat, que ha durat fins ara. Els seus majors èxits van ser "Manic Monday", "Walk Like an Egyptian", "Hazy Shade Of Winter" i "Eternal Flame". Les integrants inicials del grup foren Susanna Hoffs (veu principal i guitarra rítmica), Debbi Peterson (bateria i veu), Vicki Peterson (guitarra principal i veu) i Annette Zilinskas (baix). La baixista va abandonar el grup el 1983 i fou substituïda per Michael Steele (baix i veu). Des del 2018 la formació coincideix amb la inicial.

## Referències

* ↑ «The Bangles - New Songs, Playlists & Latest News - BBC Music» (en anglès britànic). [Consulta: 15 octubre 2020].
* ↑ «Revisiting The Bangles' Debut Album ‘All Over the Place’ (1984) | Retrospective Tribute» (en anglès americà). [Consulta: 15 octubre 2020].
* ↑ «Susanna Hoffs talks about the Bangles playing Arroyo Seco Weekend and that band's random connection to headliner Robert Plant» (en anglès americà), 16-06-2018. [Consulta: 15 octubre 2020].

## Enllaços externs

* The Bangles - Lloc web oficial
# Centre per Israel i els Afers Jueus

El Centre per Israel i els Afers Jueus (en anglès: Centre for Israel and Jewish Affairs, CIJA) és una organització que actua com un lobby de les Federacions Jueves del Canadà. CIJA és una organització no partidària, sense ànim de lucre, que representa els interessos dels 150.000 jueus canadencs que estan afiliats mitjançant les diferents associacions jueves locals.

## Història

El grup va ser fundat amb el nom de: «Consell Canadenc per a Israel i l'Advocacia Jueva». Els esforços de CIJA estan dirigits a millorar la qualitat de vida dels jueus canadencs, i la dels jueus que viuen a l'estranger. CIJA recolza fermament l'Estat d'Israel, i treballa per enfortir la relació entre Israel i Canadà.
En la seva funció d'agent d'advocacia de les Federacions Jueves del Canadà, juntament amb els diferents comitès regionals, CIJA coordina les activitats del Congrés Jueu Canadenc, el Comitè Canadenc-Israelià, i el Comitè Israelià-Quebequès, així com el Comitè Universitari de Divulgació.
L'any 2011, CIJA va assumir el seu actual nom després de seguir un procés de re-estructuració, en aquest mateix procés, les funcions del Congrés Jueu Canadenc, el Comitè Canadenc-Israelià, el Comitè Israelià-Quebequès, el Campus Nacional de la Vida Jueva i el Comitè Universitari de Divulgació, es van consolidar.
El director executiu del grup va ser el jueu Hershell Ezrin, qui va servir al seu lloc fins a la seva jubilació a final de l'any 2010. Shimon Fogel, l'anterior supervisor del Comitè Canadenc-Israelià, actualment serveix com a director general de CIJA.

## Referències

* ↑ «"CIJA Responds to the Final Report of the Canadian Coalition to Combat Anti-Semitism"». Arxivat de l'original el 2011-08-26. [Consulta: 27 novembre 2018].
* ↑ Levy-Ajzenkopf, Andy «CIC exec named to lead restructured agency» (en anglès). Canadian Jewish News, 23-12-2010.
* ↑ Csillag, Ron «Canada's restructured Jewish advocacy agency gets name» (en anglès). Jewish Telegraphic Agency, 23-08-2011.. Consulta: August 23, 2011. «Canada's restructured Jewish advocacy agency gets name». Jewish Telegraphic Agency, 23-08-2011 [Consulta: 23 agost 2011]. Arxivat 29 de setembre 2012 a Wayback Machine.
* ↑ Sheldon Gordon (February 27, 2004). «Head of New Canadian Council To Organize Grassroots Efforts». The Forward. Consulta: 2009-06-17.Sheldon Gordon «Head of New Canadian Council To Organize Grassroots Efforts». The Forward, 27-02-2004 [Consulta: 17 juny 2009].
# Ochotona muliensis

Ochotona muliensis és una espècie de pica de la família dels ocotònids endèmica de la Xina.
Viu als herbassars de clima temperat però es troba amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Lagomorph Specialist Group 1996. Ochotona muliensis. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consultat el 10-05-2008.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Ochotona huangensis

Ochotona huangensis és una espècie de mamífer de la família de les piques (Ochotonidae). És endèmica de la Xina.

## Referències

* Hoffmann, Robert S., Andrew T. Smith (16 novembre 2005). Wilson, D. E., & Reeder, D. M. (editors) Mammal Species of the World, 3a edició, Johns Hopkins University Press, 191-192. ISBN 0-8018-8221-4.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Ochotona gloveri

Ochotona gloveri és una espècie de pica de la família dels ocotònids que viu a la Xina.

## Referències

* Lagomorph Specialist Group 1996. Ochotona gloveri. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consultat el 9 de maig del 2008.
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Musaranya fuliginosa

La musaranya fuliginosa (Crocidura fuliginosa) és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae) que viu a Cambodja, la Xina, Laos, Malàisia, Myanmar, Tailàndia i el Vietnam.

## Referències

* ↑ «Crocidura fuliginosa». Catalogue of Life. (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Molur, S. (2016). "Crocidura fuliginosa (errata version published in 2017)." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 4 abril 2023]
# Linx del Turquestan

El linx del Turquestan (Lynx lynx isabellinus) és una subespècie del linx nòrdic originària de l'Àsia central. També se'l coneix com a linx de l'Àsia central, linx tibetà o linx de l’Himàlaia. Està estès des de l’oest de l’Àsia central, l'Àsia meridional fins a la Xina i Mongòlia. El 2013 foren notificats 27.000 individus madurs a la Xina. I el 2015, la UICN catalogà el linx del Turquestan com a Vulnerable a l'Uzbekistan.

## Taxonomia

Felis isabellina fou el nom científic proposat per Edward Blyth el 1847 per a una pell de linx del Tibet. El 1904 Richard Lydekker proposà el nom trinomial Lynx lynx wardi per als espècimens de les muntanyes de l'Altai. Tanmateix, la majoria dels autors ho van considerar com a sinònim de Lynx lynx isabellinus. Calen investigacions addicionals per a considerar-lo com a subespècie independent o no. Avui dia, wardi de vegades es considera un sinònim d'isabellinus.

## Distribució i hàbitat

El linx de Turquestan és una de les subespècies més esteses del linx euroasiàtic. A l’Àsia central, el linx del Turquestan viu principalment en boscos oberts i estepes. També es troba a les serralades i les regions agrestes i desèrtiqies de l'Àsia central. Al sud d'Àsia, es troba al vessant nord de l'Himàlaia, i se l'ha notificat tant en boscos espessos de matollar com per zones estèrils i rocoses per sobre de la línia d'arbres. El linx del Turquestan viu a la zona de Ladakh, al Caixmir, a l'Himachal Pradesh i a altres estats indis de la regió de l'Himàlaia. Al sud de la Xina, se'n té registre esporàdicament a tot l’altiplà tibetà.

## Referències

* 1 2 3 Breitenmoser, U.; Breitenmoser-Würsten, C.; Lanz, T.; von Arx, M.; Antonevich, A.; Bao, W. & Avgan, B. «Eurasian Lynx». The IUCN Red List of Threatened Species 2015, 2015.
* ↑ Blyth, E. The Journal of the Asiatic Society of Bengal, 16, 2, 1847, pàg. 1176–1182.
* ↑ Wozencraft, W. C.. «Genus Lynx». A: Smith, A. T.. A Guide to the Mammals of China. Princeton: Princeton University Press, 2008, p. 396–397. ISBN 978-1400834112.
* ↑ Wilson, D.E.; Reeder, D.M., eds. (2005). "Subspecies Lynx lynx isabellinus". Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference (3rd ed.). Johns Hopkins University Press. p. 541. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.

## Vegeu també

* Linx dels Carpats
* Linx del Caucas
* Linx siberià
# Kiang

El kiang (Equus kiang) és un mamífer gran de la família dels èquids. És originari de l'altiplà del Tibet, on viu en prats de muntanya i alpins a entre 4.000 i 7.000 metres d'altitud. Es tracta de l'ase salvatge més gros de tots, amb una mida mitjana de 140 cm a la creu.
Sol tenir una ratlla al mig de l'espatlla, més fosca que qualsevol altre color del pelatge.

## Referències

* ↑ Entrada «Equus (Asinus) kiang» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Eospalax

Eospalax és un gènere de rosegadors de la família dels espalàcids. Les set espècies d'aquest grup són endèmiques de la República Popular de la Xina. En el passat es qüestionà la categoria d'espècie d'alguns membres d'aquest gènere, però un estudi basat en les seqüències d'ADN mitocondrial en corroborà la validesa. S'han dut a terme moltes anàlisis genètiques del gènere Eospalax.

## Referències

* ↑ Zhou, C; Zhou, K «The validity of different zokor species and the genus Eospalax inferred from mitochondrial gene sequences» (en anglès). Integrative Zoology, 3, 4, pàg. 290–298.
Espècies vivents d'espalàcids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Myospalacinae :
Rhizomyinae :
Spalacinae :
Categoria :
# Eolagurus przewalskii

Eolagurus przewalskii és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a la Xina (Gansu, Mongòlia Interior, Qinghai i Xinjiang) i Mongòlia. S'alimenta d'arrels, bulbs i llavors. Els seus hàbitats naturals són els prats i ribes montans i els semideserts. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
L'espècie fou anomenada en honor del naturalista i explorador rus Nikolai Prjevalski.

## Referències

* ↑ Batsaikhan, N. Eolagurus przewalskii. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 27 abril 2016.
* ↑ Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 2009, p. 331. ISBN 978-0801893049.