OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Brian Laudrup

Brian Laudrup (Viena, 22 de febrer, 1969) és un exfutbolista danès.

## Trajectòria

Ha estat un autèntic rodamon del futbol. Ha jugat als dos grans de Dinamarca, Brøndby IF i FC København, Alemanya, Bayer Uerdingen i Bayern Múnic, Itàlia, ACF Fiorentina i AC Milan, el Regne Unit, Rangers FC i Chelsea, i a Holanda a l'Ajax Amsterdam. Amb la selecció danesa fou campió d'Europa el 1992. També participà en l'Euro 1996 i al Mundial de 1998.
Fou inclòs per Pelé a la llista dels 125 millors futbolistes vius el març del 2004.
El seu pare Finn Laudrup i el seu germà Michael també han estat futbolistes internacionals danesos.

## Palmarès

* Lliga danesa de futbol: 1987 i 1988, amb Brøndby IF
* Futbolista danès de l'any: 1989, 1992, 1995, i 1997
* Eurocopa 1992, amb Dinamarca
* Lliga italiana de futbol: 1993-94, amb AC Milan
* Lliga escocesa de futbol: 1994-95, 1995-96, 1996-97, amb Rangers FC
* Copa escocesa de futbol: 1995-96, amb Rangers
* Copa de la Lliga escocesa de futbol: 1996-97, amb Rangers
* Supercopa d'Europa de futbol: 1998, amb Chelsea

## Referències

* ↑ McElroy, Robert; Ferrier, Bob. Rangers The Complete Record. Breedon Books, 2005, p. 320. ISBN 1-85983-481-7.
* ↑ Palmer, Jon. Superstars of the World Cup. Parragon, 1998, p. 46. ISBN 0-7525-2418-6.
* ↑ Halliday, Stephen. The Essential History of Rangers. Headline, 2002, p. 186. ISBN 0-7553-1145-0.
* ↑ https://www.youtube.com/watch?v=JMnWo0YHAMs Youtube
* ↑ Rangers Classics: Wing Wizards DVD
* ↑ Radnedge, Keir. World Football Records. Carlton Books, 1998. ISBN 978-1-78097-568-9.

## Enllaços externs

* Selecció Arxivat 2010-07-01 a Wayback Machine.
* (danès) Estadístiques a FCK Arxivat 2007-11-03 a Wayback Machine.
* Trajectòria
# Krill

El krill són crustacis planctònics de l'ordre dels eufausiacis. Viuen a tots els oceans però són especialment abundants a l'Oceà Antàrtic. El krill viu a mar oberta i constitueix un element essencial en la cadena tròfica dels animals antàrtics: pingüins, peixos i mamífers especialment els cetacis. La paraula «krill» és d'origen noruec. Es pot trobar un altre exemplar anomenat Krill antàrtic
Tenen la forma d'una petita gamba de 8 a 70 mm de longitud i al llarg del seu desenvolupament experimenten fins a deu mudes del seu esquelet extern. S'hi inclouen unes 90 espècies, la més comuna de les quals és Euphasia superba.
S'alimenten fonamentalment de diatomees que capturen filtrant l'aigua amb les seves potes plomoses. Emeten una llum entre blau i verdosa que possiblement els serveix per a reunir-se en el moment de desovar.
És tan abundant, estacionalment, que es calcula que el pes del krill triplica el pes de tota la població humana. L'explotació industrial de la pesca de krill amb finalitat d'alimentació humana es creu que podria ser una amenaça per l'equilibri ecològic de l'Antàrtida.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 4 setembre 2021].
* ↑ «krill | enciclopèdia.cat». [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ «Krill | crustacean» (en anglès). [Consulta: 14 desembre 2018].
* ↑ «krill | Search Online Etymology Dictionary». [Consulta: 4 abril 2019].
# Trasil

Trasil és el nom dels següents personatges:
* Trasil d'Atenes, militar atenenc
* Trasil d'Argos, militar argiu
* Trasil, filòsof egipci, company de l'emperador Tiberi
# Nathaniel Bliss

Nathaniel Bliss (Bisley, 28 de novembre de 1700 - Oxford, 2 de setembre de 1764) fou un matemàtic i astrònom anglès del segle xviii que va ser catedràtic savilià i astrònom reial.

## Vida i Obra

Bliss era fill d'un marxant de roba. Va ingressar al Pembroke College de la Universitat d'Oxford el 1716 on s'hi va graduar el 1719 i doctorar el 1723. A Oxford va assistir a les classes de James Bradley, tot i que no n'existeix evidència en els registres de la universitat.
Va ser ordenat sacerdot i el 1736 era rector de l'església de Saint Ebbe a Oxford. Aquest mateix any es va cassar i va tenir un fill de nom John.
El 1742, en morir Edmond Halley, va ser el seu substitut a la càtedra Saviliana de geometria. A partir d'aquesta data va col·laborar amb James Bradley que, com astrònom reial, dirigia l'observatori de Greenwich. Particularment, va fer observacions de les llunes de Júpiter el 1742, del cometa de 1745 i del trànsit de Venus de 1761.
També va mantenir un fort interès en la millora de la rellotgeria, ajudant John Harrison en els seus treballs per dissenyar un rellotge nàutic de precisió, el H-4.
El 1762, en morir James Bradley, va ser nomenat astrònom reial i director de l'observatori de Greenwich, però pel poc temps que va ocupar el càrrec abans de morir el 1764, ja no va poder fer cap treball important.

## Referències

* ↑ Lynn, 1885, p. 86.
* ↑ Chapman, 2013, p. 177.
* ↑ Saridakis, 2007, p. 247.
* ↑ Maunder, 1900, p. 82.
* ↑ Chapman i Hollings, 2022, p. 71-72.
* ↑ Chapman, 2013, p. 177-178.
* ↑ Maunder, 1900, p. 82 i 85.
* ↑ Saridakis, 2007, p. 248.
* ↑ Maunder, 1900, p. 85.

## Bibliografia

* Chapman, Allan. «Oxford's Newtonian school». A: John Fauvel, Raymond Flood, Robin Wilson (eds.). Oxford Figures (en anglès). Oxford University Press, 2013, p. 167-180. ISBN 978-0-19-968197-6.
* Chapman, Allan; Hollings, Christopher. «A century of astronomers : from Halley to Rigaud». A: Robin Wilson (ed.). Oxford's Savilian Professors of Geometry (en anglès). Oxford University Press, 2022, p. 55-92. ISBN 978-0-19-886903-0.
* Lynn, W.T «Occultation of Aldebaran in the sixth century. - Bliss, Astronomer Royal» (en anglès). The Observatory, Vol. 8, 1885, pàg. 86-87. ISSN: 0029-7704.
* Maunder, E. Walter. The Royal Observatory Greenwich (en anglès). The Religious Tract Society, 1900. ISBN 9785877058156.
* Saridakis, Voula. «Bliss, Nathaniel». A: Thomas Hockey (ed.). Biographical Encyclopedia of Astronomers (en anglès). Springer, 2007, p. 247-248. ISBN 978-0-387-31022-0.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Nathaniel Bliss» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* McConnell, Amita. «Bliss, Nathaniel» (en anglès). Oxford Dictionary of National Biography, 2004. [Consulta: 30 novembre 2024].
* «Nathaniel Bliss» (en anglès). Encyclopaedia Britannica, 2004. [Consulta: 4 gener 2015].
* «The Reverend Nathaniel Bliss (1700-1764)» (en anglès). Royal Museums Greenwich. [Consulta: 4 gener 2015].
# Bryan Robson

Bryan Robson OBE (11 de gener de 1957) és un exfutbolista anglès de la dècada de 1980 i entrenador.
Defensà els colors de West Bromwich Albion FC el 1972, Manchester United FC des de 1981 i Middlesbrough FC. Fou 90 cops internacional amb la selecció d'Anglaterra amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1982, 1986 i 1990.
Com a entrenador ha dirigit els clubs Middlesbrough FC, West Bromwich Albion FC, Bradford City i Sheffield United FC.

## Palmarès

Font:
Manchester United
* Premier League: 1992-93, 1993-94
* FA Cup: 1982-83, 1984-85, 1989-90
* FA Charity Shield: 1983, 1993
* Recopa d'Europa de futbol: 1990-91
Middlesbrough
* Football League First Division: 1994-95

## Referències

* ↑ The Times Arxivat 2011-06-29 a Wayback Machine. 10 gener 2009. Consultat 9 gener 2010
* ↑ «The Question: is the box-to-box midfielder dead?». The Guardian, 22-04-2009. [Consulta: 15 gener 2018].
* ↑ «Scholes: My top five midfielders». www.manutd.com, 22-03-2013. [Consulta: 15 gener 2018].
* ↑ «Perfil a hugmansfootballers». Arxivat de l'original el 2018-08-31. [Consulta: 31 agost 2018].
* ↑ «Sir Bobby Robson: The best player I ever worked with? It has to be Brazil's Ronaldo». Daily Mail [Londres], 08-12-2007.
* ↑ Harry Harris. «Bryan Robson named as Manchester United's most marvellous». Express.co.uk.
* ↑ «Bryan Robson's managerial career». Soccerbase. Arxivat de l'original el 17 d'octubre 2012. [Consulta: 13 febrer 2008].
* ↑ Robbo - My Autobiography: An extraordinary career, Bryan Robson, Hodder & Stoughton, Aug 16, 2012
* ↑ «Bryan Robson: Overview». Premier League. [Consulta: 17 abril 2018].
# Pierre Nihant

Pierre Nihant (Trembleur, Blegny, 5 d'abril de 1925 - Trembleur, Blegny, 10 de gener de 1993) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1951 i 1953.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, en què va guanyar una medalla de plata en la prova del quilòmetre contrarellotge, per darrere Jacques Dupont.

## Palmarès

* 1948
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Londres en quilòmetre contrarellotge
* 1950
** Campió de Bèlgica de velocitat
** 1r a l'Omnium van de weg, etapa b

## Referències

* ↑ «NIHANT Pierre». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Pierre Nihant». [Consulta: 30 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Pierre Nihant a sitiodeciclismo.net
# Kim Myong-suk

Kim Myong-suk (14 d'abril de 1947) va ser una jugadora de voleibol nord-coreana que va competir durant la 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla de bronze en la competició de voleibol.

## Referències

* ↑ «Kim Myong-Suk Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 3 juny 2019].
# Felandri

Els felandrins o fenolls aquàtics, Oenanthe són un gènere de plantes dins la família de les apiàcies. La majoria de les seves espècies creixen en sòls empantanats, en aiguamolls o en l'aigua.
Diverses espècies són extremadament verinoses, especialment O. crocata, el seu verí és una oenantotoxina. Les fulles se les poden menjar els ramats sense patir danys, però les tiges, i especialment les arrels, són molt més verinoses. Amb una arrel n'hi ha prou per matar una vaca i també es coneixen casos mortals en els humans, i es consideren particularment perilloses pel fet que s'assemblen a plantes cultivades (com l'api).
L'espècie O. javanica, coneguda com a «api xinès» o «julivert xinès» és comestible i creix a l'Àsia, Itàlia i Índia.
El nom científic Oenanthe deriva del grec: oinos vi i anthos flor, donat que les seves flors fan olor de vi.

## Ganyota sardònica

Uns científics de la Universitat del Piemont Est a Itàlia sostenen que han identificat la planta Oenanthe crocata com la planta responsable de produir la ganyota sardònica o el riure sardònic. Possiblement aquesta era la planta utilitzada en els sacrificis rituals que feien els fenicis a Sardenya.
* Oenanthe pimpinelloides
* Oenanthe crocata a la primavera

## Referències

* ↑ «Information Sheet: 31 Hemlock Water Dropwort (Oenanthe crocata)» (pdf). Centre for Ecology and Hydrology, 2005. Arxivat de l'original el 24 de febrer 2015. [Consulta: 28 setembre 2011]. «Oenanthe crocata [...] is the most toxic plant in Britain to both humans and animals.»
* ↑ Wright, John. Hedgerow. Bloomsbury, 2010, p. 171. ISBN 978-1-4088-0185-7.
* ↑ «Dropwort, Hemlock Water». A Modern herbal. Botanical.com. [Consulta: 5 febrer 2008].
* ↑ «News Scan Briefs: Killer Smile» (en anglès). Scientific American, 8-2009.
* ↑ G. Appendino, F. Pollastro, L. Verotta, M. Ballero, A. Romano, P. Wyrembek, K. Szczuraszek, J. W. Mozrzymas, and O. Taglialatela-Scafati «Polyacetylenes from Sardinian Oenanthe fistulosa: A Molecular Clue to risus sardonicus». Journal of Natural Products, 72, 5, 2009, pàg. 962–965. DOI: 10.1021/np8007717. PMC: 2685611. PMID: 19245244.
* ↑ Owen, James «Ancient Death-Smile Potion Decoded?». National Geographic News, 02-06-2009 [Consulta: 18 octubre 2009].

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Felandri
* «Poisoning with O. Crocata» (en anglès). Emerg Med Journal, 19, 2002, pàg. 472-473.
# Cernaysia

Cernaysia és un gènere extint de mamífer que visqué durant el Paleocè a Nord-amèrica i França. Aquest animal apareix just després de l'extinció dels últims dinosaures. Pertany a l'ordre extint dels multituberculats, i al subordre dels cimolodonts. El nom Cernaysia es refereix al poble de Cernay-lès-Reims, on es trobaren restes de l'espècie C. manueli.

## Referències

* ↑ Vianey-Liaud (1986), Les Multituberculés Thanétiens de France, et leurs rapports avec les Multituberculés Nord-Américains. Palaeontogr. Abt. A: Paläozool. Stratigr. 191 pàg. 85-171, 3 plaques.
# Victòria (planta)

Victoria és un gènere de plantes aquàtiques dins la família Nymphaeaceae que té 2 espècies. Les seves fulles són molt grosses i suren sobre la superfície de l'aigua. Victoria amazonica té les fulles de 3 metres de diàmetre sobre una tija floral de 7–8 m de llargada. Aquest gènere rep el nom en honor de la reina Victòria del Regne Unit.
Victoria amazonica és una planta nativa de la conca del riu Amazones. Figura en l'escut de la Guaiana. Les seves flors fan fins a 40 cm de diàmetre i són pol·linitzades per escarabats Scarabaeidae.
El primer que va publicar la descripció d'aquest gènere va ser John Lindley el 1837, basant-se en espècimens portats de la Guaiana per Robert Schomburgk. Aimé Bonpland el 1825 també n'havia fet una descripció.
Les fulles de Victoria poden suportar força pes a causa de l'estructura de la planta.

## Galeria

* Flor de Victoria cruziana
* Dona sobre una fulla de Victoria cruziana al Linnaean House of the Missouri Botanical Garden.

## Referències

* ↑ «Nymphaeaceae Victoria Lindl.». Plant Name Details. International Plant Name Index, 2005. [Consulta: 4 abril 2009].
* ↑ Knotts, Kit. «Victoria's History». Victoria Adventure. Knotts. [Consulta: 14 novembre 2012].
* ↑ Ripley, George; Dana, Charles Anderson. «Leaf». A: The New American cyclopaedia: a popular dictionary of general knowledge. 10. Nova York: Appleton, 1861, p. 992.
* Giant waterlily at the Royal Botanic Gardens, Kew Arxivat 2010-03-07 a Wayback Machine.
* Victoria Lindl. Arxivat 2009-08-13 a Wayback Machine. Germplasm Resources Information Network (GRIN) online database. 2005

## Enllaços externs

* "Victoria Adventure" - A website dedicated to this lily
* An Article from the Gardener's Chronicle
Viccionari
# Brunfelsia

Brunfelsia és un gènere de plantes solanàcies amb unes 50 espècies. La seva distribució és neotropical i són arbusts o arbrets.
Les flors són grosses i tubulars amb 5 pètals amples.
A Espanya, diverses de les seves espècies figuren a la llista de plantes de venda regulada, ja que contenen alcaloides tòxics i medicinals.

## Referències

* Filipowicz, N., and S. S. Renner. 2012. Brunfelsia (Solanaceae): A genus evenly divided between South America and radiations on Cuba and other Antillean Islands. Molecular Phylogenetics and Evolution doi.org/10.1016/j.ympev.2012.02.026.
* Plowman, T.C., 1979. The genus Brunfelsia: a conspectus of the taxonomy and biogeography. In: Hawkes, J.G., Lester, R.N., Skelding, A.D. (Eds.), The Biology and Taxonomy of the Solanaceae. Academic Press, London, pp. 475–491.
* Plowman, T.C., 1998. A revision of the South American species of Brunfelsia (Solanaceae). Fieldiana Bot. n.s. 39, 1–135.

## Enllaços externs

* ASPCA Alert: Brunfelsia Proves Deadly to Dogs.
# Myotis (subgènere)

Myotis és un subgènere de ratpenats del gènere Myotis, dins de la família dels vespertiliònids. Aquest grup conté una vintena d'espècies que, en comparació amb altres ratpenats del mateix gènere, es caracteritzen per tenir les orelles relativament grans, les ales amples, una dentadura més derivada i una preferència per agafar l'aliment directament del terra o altres superfícies sòlides.

## Referències

* ↑ Salari, L «Lateglacial bats from the "M" layers of the Arene Candide Cave (Liguria, Italy)» (PDF) (en anglès). Rivista Italiana di Paleontologia e Stratigrafia, vol. 116, 1, 2010, pàg. 119–138.
* ↑ Ruedi, M.; Mayer, F «Molecular systematics of bats of the genus Myotis (Vespertilionidae) suggests deterministic ecomorphological convergences» (PDF) (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, vol. 21, 3, 2001, pàg. 436–448.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Histiotus

Histiotus és un gènere de ratpenats de la família dels vespertiliònids.

## Referències

* Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.

## Enllaços externs

* Distribució mundial d'aquest gènere (anglès)
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Ada (orquídia)

Ada és un gènere d'orquídies dins la subfamília Epidendroideae.
Són orquídies epífites o litòfites. Són plantes natives de Nicaragua fins a Bolívia. Es poden trobar en zones càlides i fredes de muntanya entre els 650 als 2700 m d'altitud.
Les sevesfulles són lanceolades i dístiques (creixen en dos rangs) amb una llargada de 20 cm. Tenen un pseudobulb.
La seva inflorescència és molt acolorida i les seves flors són flairoses. El color de les flors varia des del blanc al verdós i taronja. El periant és estret i punxegut.
Ada fa servir un mètode de "pseudoparasitisme" per atraure pol·linitzadors paràsits mimetitzant els hostes d'aquests.
No són fàcils de cultivar degut als seus alts requeriments.

## Referències

* Williams, N. H. 1972. A reconsideration of Ada and the glumaceous brassias. Brittonia 24: 93–110.

## Enllaços externs

* Ada aurantiaca Orchid
Viccionari
# Erysiphe

Erysiphe és un gènere de fongs dins la família Erysiphaceae. Moltes de les seves espècies són fitopatògens que causen oïdi (malura blanca). És de distribució cosmopolita.
La fase imperfecta d'aquestws fongs correspon a l'estadi Oidium.Quam les condicions ambientals són favorables el fong s reprodueix sexualment formant ascocarps.

## Taxonomia

Actualment s'han unit els gèneres Microsphaera, Uncinula i Uncinulella en Erysiphe

## Referències

* ↑ Lumbsch TH, Huhndorf SM. «Outline of Ascomycota – 2007». Myconet. The Field Museum, Department of Botany, Chicago, USA, 13, 12-2007, pàg. 1–58. Arxivat de l'original el 2009-03-18 [Consulta: 24 agost 2014]. Arxivat 2009-03-18 a Wayback Machine.
* ↑ Asturnatura
# Apusomonas

Apusomonas és un gènere del fílum Apusozoa. Inclou l'espècie Apusomonas proboscidea.

## Referències

* ↑ Cavalier-Smith T, Chao EE «Phylogeny of choanozoa, apusozoa, and other protozoa and early eukaryote megaevolution». J. Mol. Evol., 56, 5, 5-2003, pàg. 540–63. DOI: 10.1007/s00239-002-2424-z. PMID: 12698292.
* ↑ Kim E, Simpson AG, Graham LE «Evolutionary relationships of apusomonads inferred from taxon-rich analyses of 6 nuclear encoded genes». Mol. Biol. Evol., 23, 12, 12-2006, pàg. 2455–66. DOI: 10.1093/molbev/msl120. PMID: 16982820.
# Trichinella

Trichinella és un gènere de cucs nematodes paràsits que causen la triquinosi (també coneguda com a triquinel·losi).
La seva forma larvària va ser reconeguda l'any 1835. Té una distribució cosmopolita en animals silvestres o domèstics.
Trichinella se sap que és el nematode paràsit humà més petit encara que sigui el més gran de tots ela paràsits intracel·lulars.
La ruta d'infecció més habitual és la ingestió de teixits contaminats amb larves

## Notes i referències

* ↑ http://www.jarvm.com/articles/Vol4Iss4/MatengaRats.pdf
# Pattonomys

Pattonomys és un gènere de rosegadors de la família de les rates talp. Les espècies d'aquest grup viuen als boscos costaners de Colòmbia i Veneçuela i l'oest de la Conca de l'Amazones. El gènere fou descrit el 2005 per Louise H. Emmons basant-se en una sèrie de criteris que abans s'assignaven a Echimys. P. occasius, que anteriorment es classificava dins de Makalata, possiblement està relacionat amb l'avantpassat comú dels dos gèneres. El grup fou anomenat en honor de James Lloyd Patton, pels seus nombrosos estudis sobre les rates talp.
Es tracta de rates talp arborícoles de mida mitjana a gran. Tenen el cap i els flancs grisos, l'esquena marró i la cua marró vermellós. El seu pelatge és molt espinós. Tenen les dents tan diferents de les dels altres gèneres que sovint n'hi ha prou amb una per veure que un exemplar pertany a Pattonomys.

## Bibliografia

* Emmons, L. H. 2005. «A Revision of the Genera of Arboreal Echimyidae (Rodentia: Echimyidae, Echimyinae), With Descriptions of Two New Genera». Pàg. 247-310 A Lacey, E. A.; Myers, P. 2005. «Mammalian Diversification: From Chromosomes to Phylogeography (A Celebration of the Career of James L. Patton)». University of California Publications in Zoology, 133: i-vii+1-383.
# Agamura

Agamura és un gènere de sauròpsids (rèptils) escatosos de la família dels gecònids. Es troba a l'Orient Mitjà (Iran, Pakistan i Afganistan).
Se'ls diuen dragons aranyes (traducció del nom comú en anglès) degut a les seves cames llargues i primes, són terrestres io nocturns, viuen en ambients desèrtics.

## Referències

* ↑ Agamura en BioLib
# Pancratium

Pancratium és un gènere de la família de les amaril·lidàcies, en el qual es troben nombroses espècies de plantes bulboses natives d'Europa, Àsia i Àfrica. Resulten característiques per les seves flors blanques, de distintiva corona; han estat conreades en la regió mediterrània des de l'antiguitat, i apareixen ja en fresques cretenses de l'època preclàssica.
Les espècies de Pancratium estan adaptades a diversos tipus de terreny; algunes són costaneres, com P. illyricum i P. maritimum, però la majoria creix en ambients més secs. Les flors solen ser efímeres, apareixent només durant uns pocs dies després d'una pluja. La majoria són de fulla perenne.
Si bé diverses espècies de Pancratium són consumides per animals, per a l'ésser huma resulten poderosament tòxiques; el bulb conté diversos alcaloides, entre ells la pancratistatina. Han estat emprades per això amb fins medicinals; P. tenuifolium s'utilitzava entre diverses ètnies de Botswana com psicotròpic, i P. maritimum s'empra com fungicida d'ús extern.
Pancratium està estretament emparentat amb els gèneres Narcissus i Galanthus, i forma amb ells un clade monofilètic. Moltes espècies anteriorment considerades part de Pancratium han estat traslladades als gèneres Hymenocallis, Proiphys i Vagaria.

## Taxonomia

* Pancratium arabicum Sickenb.
* Pancratium biflorum Roxb.
* Pancratium canariense Ker Gawl.
* Pancratium centrale (A.Chev.) Traub
* Pancratium donaldii Blatt.
* Pancratium foetidum Pomel
* Pancratium illyricum L.
* Pancratium landesii Traub
* Pancratium longiflorum Roxb. ex Ker Gawl.
* Pancratium maritimum L.
* Pancratium maximum Forssk.
* Pancratium parvicoronatum Geerinck
* Pancratium parvum Dalzell
* Pancratium sickenbergeri Asch. & Schweinf.
* Pancratium st-mariae Blatt. & Hallb.
* Pancratium tenuifolium Hochst. ex A.Rich.
* Pancratium tortuosum Herb.
* Pancratium trianthum Herb.
* Pancratium triflorum Roxb.
* Pancratium verecundum Aiton
* Pancratium zeylanicum L.
# Mesomys

Mesomys és un gènere de rosegadors de la família de les rates espinoses. Aquest grup conté quatre espècies, que viuen al nord de Sud-amèrica. Els representants d'aquest gènere tenen una llargada corporal de 150–200 mm i una cua de 113–220 mm. Pesen 130–220 g. Igual que Hoplomys gymnurus, el seu pelatge dorsal presenta moltes espines. Tenen les orelles petites i arrodonides i les urpes corbes i afilades.

## Referències

* ↑ Entrada «Mesomys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Heteromys

Heteromys és un gènere de rosegadors de la família dels heteròmids que conté una desena curta d'espècies originàries de Meso-amèrica i Sud-amèrica. Tenen una llargada corporal d'11-18 cm, amb una cua de 13-21 cm. Les espècies més petites, com ara H. gaumeri, pesen 35-85 mg, mentre que les més grosses, com ara H. oresterus arriben a pesar 60-110 g. El seu pelatge conté pèls rígids i espines. Tant aquests pèls com els seus pèls suaus són marrons, grisos o negres al dors i blanquinosos al ventre.

## Referències

* ↑ Entrada «Heteromys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.