OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hämeenlinna

Hämeenlinna (Tavastehus és el nom suec) és una ciutat al sud de Finlàndia, capital de la regió de Tavàstia Pròpia. Tenia una població d'uns 68.215 habitants i l'emblema de la ciutat és el castell medieval de Hämeenlinna.

## Història

Hämeenlinna va néixer com un petit poblat viking anomenat Vanaja, del qual no queden restes, que fou conquerit per Valdemar II de Dinamarca en 1250 durant la Segona Croada Sueca, construint-se el Castell de Häme (Tavastehus) el segle xiv, per assegurar el domini suec sobre la regió, i va esdevenir ciutat el 1630. El tret característic d'aquesta ciutat és la reconeguda tradició acadèmica. La primera línia ferroviària de Finlàndia va unir Hèlsinki i Hämeenlinna el 1862.

## Llocs d'interès

Tot i tractar-se d'una petita ciutat, podem trobar-hi fins a deu museus:
* Museu Aleksanteri Ahola-Valo Museum
* Castell de Häme
* Museu d'història de Hämeenlinna
* Museu d'art
* Museu "Casa de Palander"
* Casa de Jean Sibelius
* Museu de l'electricitat Elektra
* Museu de l'artilleria
* Museu regional de Vanaja
* Museu de la presó
A més dels museus, hi ha diverses rutes per reserves naturals i possibilitat de fer una volta pel riu en barca. El principal atractiu turístic de la ciutat és el Castell de Häme.

## Persones il·lustres

* Victorine Nordenswan (1838—1872), pintora de l'Escola de pintura de Düsseldorf, especialista en temes religiosos.
* Jean Sibelius (1865-1957), compositor. Reconegut com el compositor més destacat de Finlàndia.
* J. K. Paasikivi (1870-1956), 7è president de Finlàndia entre 1946 i 1956.
* Eino Leino (1878-1926), poeta i periodista.
* Armas Launis (1884-1959), compositor, investigador de música popular, professor de música, escriptor i periodista.
* Jouko Ahola (1970-), guanyador de la competició de l'Home més fort del món de 1997 i 1999, i actor.
* Marko Mäkilaakso (1978-), director de videoclips i de cinema.
* Kimi Räikkönen, (1979-) pilot de Formula 1 i de ral·li.
* Antony Hämäläinen (1980-), vocalista i actual membre del grup Til The End.
* Antti Miettinen (1980-), jugador professional d'hoquei sobre gel a l'NHL.
* Juuse Saros (1995-), jugador professional d'hoquei sobre gel a l'NHL.
* Turisas (1997-), grup de folk metal, power metal i symphonic metal.

## Ciutats agermanades

Hämeenlinna manté una relació d'agermanament amb les següents ciutats:
* Hafnarfjörður (Islàndia), des del 1950
* Bærum (Noruega), des del 1950
* Torun (Polònia), des del 1989
* Uppsala (Suècia), des del 1940
* Celle (Alemanya), des del 1971
* Weimar (Alemanya), des del 1961
* Frederiksberg (Dinamarca), des del 1947
* Püspökladány (Hongria), des del 1987
* Tver (Rússia), des del 1954
* Tartu (Estònia), des del 1991
* Lucca (Itàlia), des del 2019
* Sumi (Ucraïna), des del 2024

## Referències

* ↑ Suomen asukasluvut kuukausittain – Kunnittain aakkosjärjestyksessä (en finès), 31/12/2015.
* ↑ Estonian Journal of Archaeology (en anglès). vol.6. Estonian Academy Publishers, 2002, p. 154.
* ↑ Mäkelä, Tomi. Jean Sibelius (en anglès). Boydell & Brewer Ltd, 2011, p. xi. ISBN 1843836882.
* ↑ «Hämeenlinna» (en anglès). Kunta Liito. [Consulta: 14 desembre 2024].
# Sent Circ de Vesera

Sent Circ (en francès Saint-Cirq) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 153 | 136 | 117 | 105 | 104 | 106 | 117 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Claude Rougier | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 10 novembre 2010].
# Sent Laurenç (Alta Garona)

Sent Laurenç (francès Saint-Laurent o Saint-Laurent-sur-Save) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Vida privada (sèrie de televisió)

Vida privada és una minisèrie de televisió, basada en la novel·la homònima de Josep Maria de Sagarra, produïda per Televisió de Catalunya i Oberon Cinematogràfica. La trama se centra en la decadència de la família Lloberola, uns aristòcrates de Barcelona, entre el final de la dictadura de Primo de Rivera i l'inici de la Segona República Espanyola.
La sèrie fou dirigida per Sílvia Munt, amb el guió de Coral Cruz, i disposà d'un pressupost aproximat de dos milions d'euros. La minisèrie es va rodar a mitjans de l'any 2017 a diferents edificis d'època de Catalunya i consta de dos episodis d'uns 85 minuts de durada. El repartiment està compost per Francesc Garrido, Pablo Derqui, Aida Folch, Maria Molins, Diana Gómez i Pep Cruz.
El primer capítol es va estrenar el dilluns 7 de maig del 2018 i va aconseguir una excel·lent xifra d'audiència amb 392.000 teleespectadors i un 15,7% de quota de pantalla. La segona part va aconseguir mantenir 337.000 espectadors, amb una quota d'un 12,5%, tot i emetre's una setmana més tard del que s'esperava a causa de la investidura del president de la Generalitat de Catalunya Joaquim Torra i Pla. La minisèrie va ser guardonada durant el Zoom Festival amb el premi a millor direcció per a Sílvia Munt i millor actor per a Pablo Derqui.
El 2022 es va incorporar al catàleg de la plataforma Netflix. També s'ha emès per À Punt.

## Referències

* ↑ Palés, Alejandra «TV3 retrata la decadència de l'aristocràcia amb ‘Vida privada’». Ara, 07-05-2018 [Consulta: 15 setembre 2018].
* ↑ «TV3 estrena la minisèrie 'Vida privada', basada en la novel·la de Sagarra». El Nacional.cat. La Llança, 03-05-2018. [Consulta: 15 setembre 2018].
* ↑ «TV3 estrena la versió televisiva de «Vida privada»». Nació Digital, 07-05-2018. [Consulta: 15 setembre 2018].
* ↑ «Lleida acull el rodatge de la producció televisiva 'Vida Privada', dirigida per Sílvia Munt». CCMA, 23-05-2017. [Consulta: 15 setembre 2018].
* ↑ «La Barcelona de ‘Vida privada’ pren forma a Ponent». Diari Ara. Mònica Mombiela, 25-05-2017. [Consulta: 15 setembre 2018].
* ↑ «Tv3 estrena la minisèrie ‘Vida privada”, l'adaptació de la novel·la de Josep Maria de Sagarra». L'illa dels llibres, 07-05-2018. [Consulta: 15 setembre 2018].
* ↑ «'Vida privada' triomfa a Catalunya». El Periódico de Catalunya, 08-05-2018. [Consulta: 15 setembre 2018].
* ↑ «TV3 endarrereix una setmana el desenllaç de 'Vida privada' per la investidura». Ara, 14-05-2018 [Consulta: 15 setembre 2018].
* ↑ «‘Vida Privada’ arriba a TV3 en forma de minisèrie». El cinèfil. JR Armadàs, 19-05-2018. [Consulta: 15 setembre 2018].
* ↑ «Les coproduccions de TV3 "Cançó per a tu", "Laia", "Pau, la força d'un silenci" i Vida privada" ja es poden veure a Netflix». CCMA, 31-05-2022. [Consulta: 5 juny 2022].
* ↑ «Vida privada». À Punt. [Consulta: 14 febrer 2024].

## Enllaços externs

* Web de la sèrie a TV3
# Joc perillós (pel·lícula de 2001)

Joc perillós (títol original en anglès Harvard Man) és una pel·lícula estatunidenco-canadenca de James Toback estrenada el 2001.

## Argument

Cindy Bandolini és una magnífica jove devorada per l'ambició. Potser té el temperament de foc del seu pare mafiós... Consagra una verdadera passió a Alan, capità de l'equip de basquet de Harvard. Vol el seu cos, però també els seus pronòstics que li farien guanyar molts diners! Aprofitant que Alan necessiti ajuda, Cindy associarà plaer i negocis empenyent-lo cap a la il·legalitat...
Descens als inferns per a un estudiant àvid de sensacions noves ! Poder, sexe i enganys es barregen en aquesta sorprenent intriga on Sarah Michelle Gellar (estrella de Buffy the Vampire Slayer) fa de manipuladora sense pairó.

## Repartiment

* Sarah Michelle Gellar: Cindy Bandolino
* Adrian Grenier: Alan Jensen
* Joey Lauren Adams: Chesney Cort
* Eric Stoltz: Teddy Carter
* Rebecca Gayheart: Kelly Morgan
* Gianni Russo: Andrew Bandolino
* Ray Allen: Marcus Blake
* Michael Aparo: Russell
* Scottie Epstein: Mario
* John Neville: Dr. Reese
* Polly Shannon: Juliet
* Phillip Jarrett: entrenador Preston
* Al Franken: ell mateix

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
# Manhaut e Tausiar

Manhaut e Tausiar (en francès Maignaut-Tauzia) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 154 | 169 | 142 | 142 | 195 | 181 | 213 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977-1995 | Jean Salaün | |
| 1995- | Francis Dupouy | PCF |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 20 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Amílcar Cabral (pel·lícula)

Amílcar Cabral és una pel·lícula de l'any 2001.

## Argument

Aquest documental d'Ana Lúcia Ramos descriu diversos aspectes del gegant revolucionari de Guinea Bissau i Cap Verd, com a home, pare, polític, humanista i poeta. Amílcar Cabral va néixer a Guinea Bissau en 1924 i va morir assassinat a Conakry en 1973. Va liderar el Moviment d'Alliberament de Guinea Bissau i Cap Verd, a més de fundar el Partit per a la Independència de Guinea Bissau i Cap Verd (PAIGC) en 1959. És considerat com una de les icones de la història africana recent.

## Referències

* ↑ Africa Vive, Spain Arxivat 2012-06-26 a Wayback Machine. (2010)
# Pic Simón Bolívar

El Pic Simón Bolívar, amb els seus 5.775 msnm, és la segona muntanya més alta de Colòmbia, sols un metre menys que el seu veí Pic Cristóbal Colón. Al seu cim, així com en les muntanyes més properes hi ha una capa permanent de neu. Aquesta muntanya es troba a la Sierra Nevada de Santa Marta, a tan sols una cinquantena de quilòmetres del mar Carib. Rep el nom en record de Simón Bolívar.
No ha de ser confós amb el Pic Bolívar, el punt més elevat de Veneçuela.

## Referències

* ↑ «Pico Bolívar, Colombia» (en anglès). peakbagger.com. [Consulta: 9 novembre 2011].
# Jornhac

Jornhac (en francès Journiac) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 338 | 309 | 276 | 305 | 345 | 365 | 404 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Marie-Claude Ruaud | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 10 novembre 2010].
# Vilaflavard

Vile Favart (en francès Villefavard) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Viena i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2007 | 2008 |
| 245 | 279 | 236 | 240 | 182 | 181 | 156 | 157 | 158 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Pascal Combecau | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Museu del Pastor (Castellar de n'Hug)

El Museu del Pastor és un edifici del municipi de Castellar de n'Hug (Berguedà) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici situat davant d'una plaça, de planta quadrada estructurat en planta baixa i pis amb coberta a dues aigües de teula àrab. El parament és de carreus de pedra sense desbastar, units amb morter i disposats en fileres. Hi ha poques obertures, una porta d'arc escarser i dues finestres amb llindes de fusta.

## Referències

* ↑ «Museu del Pastor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 novembre 2015].
# Ròcas (Gers)

Ròcas (en francès Roques) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 157 | 143 | 125 | 135 | 130 | 120 | 120 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Pierrette Menal | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 20 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Batuque, the Soul of a People

Batuque, the Soul of a People (en català, Batuque, l'anima d'un poble) és una pel·lícula documental del 2006 escrita i dirigida per Júlio Silvão Tavares sobre el grup de música batuque Raiz di Tambarina, que situa les arrels d'aquest gènere musical a l'Illa de Santiago de Cap Verd.

## Argument

Els esclaus africans eren traslladats a Cap Verd pels portuguesos esclavistes el 1462. Aquests esclaus van portar a Cap Verd el ritme cultural i la música que evolucionaria en la batuque, una forma musical on els tambors tenen un paper important i es balla en cercle. El ball, que va patir una dura repressió durant l'era Colonial, ha estat adoptat com a símbol de la identitat cultural del Cap Verd. La pel·lícula vol documentar la forma de ball a través d'entrevistes i l'actuació pel grup musical Raiz di Tambarina.

## Producció

És el debut del director. Amb aquesta pel·lícula va participar en un curs amb la xarxa Africadoc abans de començar producció. La va ser gravada inicialment produïda des del Senegal, filmada a Cap Verd i editada a França.

## Llançament

La pel·lícula va ser projectada a Lisboa el novembre de 2010, amb el director, abans de viatjar als festivals de Brasil i els Estats Units. Anteriorment va ser projectada als Països Baixos, al Copenhaguen Festival Documental Internacional de Dinamarca, el 24è Festival de cinema Documental Internacional d'Amsterdam, l'Àfrica in Motion Film Festival d'Edimburg a Escòcia, i l'AfryKamera Film Festival de Polònia.

## Referències

* ↑ «Soirée musicale capverdienne» (en francès). La République des Pyrénées, 09-06-2010 [Consulta: 19 febrer 2012].
* ↑ «8/9: BloomScreen Film: Batuque, the Soul of a People». BloomBars. Arxivat de l'original el 23 de juliol 2012. [Consulta: 23 febrer 2012].
* ↑ «Batuque. Cape Verde, 2007». Marfilmes. Arxivat de l'original el 11 de març 2016. [Consulta: 23 febrer 2012].
* ↑ «Júlio Silvão: "The closing of Cape Verde’s movie theaters is an affront to culture"» (Interview). A Semana, 15-06-2007 [Consulta: 20 febrer 2012]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 18 juliol 2016].
* ↑ «Júlio Silvão Tavares mostra "Batuque, A alma de um povo" em Lisboa» (en portuguese). A Semana [Cape Verde], 15-11-2010 [Consulta: 19 febrer 2012]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 18 juliol 2016].
* ↑ «Batuque/ Batuque, a alma de um povo. Cape Verde Islands 2006». Africa in the Picture. Arxivat de l'original el 7 de juliol 2012. [Consulta: 23 febrer 2012].
* ↑ «Batuque. Júlio Silvão Tavares, France / Portugal». International Documentary Film Festival Amsterdam. Arxivat de l'original el 25 de setembre 2014. [Consulta: 23 febrer 2012].
* ↑ «Films». Africa in Motion. Arxivat de l'original el 8 de juliol 2020. [Consulta: 23 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Batuque, l'âme d'un peuple a la Internet Movie Database
# Pico da Cruz

Pico da Cruz és un muntanya a la part oriental de l'illa de Santo Antão a Cap Verd. La seva elevació és de 1.585 m. Es troba 5 km al sud-oest de Pombas (Paul). La frontera municipal entre Paul i Porto Novo passa per la zona.

## Vegeu també

* Llista de muntanyes de Cap Verd

## Referències

* ↑ «Cabo Verde visor». Arxivat de l'original el 2011-11-24. [Consulta: 20 maig 2016].
* REITMAIER, Pitt e FORTES, Lucete. Goldstadt Hiking Map Santo Antão 1: 50,000. Goldstadt-Verlag 2008. ISBN 3-89550-467-X
# Sent Feliç de Relhac e Mòrtamar

Sent Feliç de Relhac e Mòrta Mar (en francès Saint-Félix-de-Reillac-et-Mortemart) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 198 | 192 | 188 | 201 | 194 | 214 | 196 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Jacques Guinot | |
| 2008- | Jean-François Autefort | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 10 novembre 2010].
# Sant Farciau

Sant Farciau (en francès Saint-Félicien) és un municipi francès situat al departament de l'Ardecha i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
# La tempesta perfecta

La tempesta perfecta (títol original en anglès: The Perfect Storm) és una pel·lícula del 2000 dirigida per Wolfgang Petersen i protagonitzada per George Clooney, Mark Wahlberg, William Fichtner, Diane Lane, Karen Allen i Mary Elizabeth Mastrantonio. És una adaptació de la novel·la homònima de Sebastian Junger. La pel·lícula es va doblar al català.

## Argument

La història, basada en fets reals, tracta sobre una colla de pescadors de peixos-espasa de la localitat de Gloucester, Massachusetts, EUA, durant la dècada dels 90.
El vaixell Andrea Gail té com a tripulants un reguitzell de personatges contraposats però companys entre si a l'hora d'enfrontar-se a les dificultats. En Billy Thyne (George Clooney) és el capità que encapçala aquest conjunt variat de tripulants, i és força respectat per la seva tripulació.
El negoci del peix-espasa no va gaire bé, el mercat exigeix més demanda i, per tant, el capità Thyne decideix sortir de les tradicionals aigües de pesca als afores de l'illa Sable, en una zona dominada per Flemish Cap, un lloc molt llunyà, però on sap que pot omplir els magatzems del vaixell amb peixos-espasa.
La navegació no té cap obstacle, en tranquil·litat, però sense que ells no ho sospitin, es formen dues monstruoses tempestes, una d'origen fred en el continent i una altra d'origen calent prop de l'illa, i la fusió de totes dues desencadena una supertempesta monstruosa que s'interposa entre lAndrea Gail i Gloucester. Mentre l'Andrea Gail omple els magatzems, la tempesta comença a fer estralls amb iots i vaixells contenidors que són flagel·lats per onades de 25 m d'alçada.
El vaixell roman a Flemish Cap amb els magatzems plens a vessar, però el capità rep l'avís per part d'una companya d'una Tempesta del Segle, i la tripulació decideix enfrontar-s'hi. Decideixen fer la volta a l'illa i intentar fugir de la zona perillosa. Quan la tempesta cau al damunt seu, es veuen forçats a demanar ajuda a la guàrdia de la costa, que els respon enviant-los un helicòpter per rescatar-los, però que malauradament s'estavella per falta de combustible. Sols davant del perill, la lluita entre la tripulació de l'Andrea Gail i la força de la natura es preveu èpica.

## Premis i nominacions
### Premis

* 2001. BAFTA als millors efectes visuals per Stefen Fangmeier, Habib Zargarpour, John Frazier, Tim Alexander i Walt Conti

### Nominacions

* 2001. Oscar als millors efectes visuals per Stefen Fangmeier, Habib Zargarpour, John Frazier i Walt Conti
* 2001. Oscar al millor so per John T. Reitz, Gregg Rudloff, David E. Campbell i Keith A. Wester
* 2001. BAFTA al millor so per John T. Reitz, Gregg Rudloff, David E. Campbell, Wylie Stateman, Kelly Cabral i Keith A. Wester

## Referències

* ↑ «La tempesta perfecta». Ésadir.cat. [Consulta: 1r agost 2022].
* ↑ «The Perfect Storm» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 1r agost 2022].
# Lo Sempoi

Sempoi (en francès Saint-Puy) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 836 | 748 | 669 | 601 | 595 | 603 | 570 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Alain Lapeyre | |
| 2008- | Michel Labatut | |

## Personatges il·lustres

* Blaise de Montluc

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2009-12-26 a Wayback Machine. proposa Lo Sempoi
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# Casa de Lava

Casa de Lava (català: Casa de lava; anglès: Down to Earth) és una pel·lícula portuguesa de 1995 dirigida per Pedro Costa. Està ambientada a les Illes de Cap Verd, que van ser una colònia portuguesa.

## Característiques

Aquesta pel·lícula es caracteritza per la seva narrativa reduïda, i per les imatges del volcà de les illes del Cap Verd. El títol literalment significa "una casa de lava". La pel·lícula ha estat descrita per alguns crítics com un remake de la pel·lícula del 1943 de Jacques Tourneur que porta per nom Passejant amb un zombie.
La feina de Costa sovint s'ha comparat amb actualitzacions modernes de pel·lícules clàssiques de Hollywood, amb Jonathan Rosenbaum assenyalant aquella Joventut Colossal que pot ser vista com un remake de la pel·lícula del 1960 anomenada El sergent negre de John Ford.
Es va estrenar el 1994 al Festival de Cannes.

## Trama

La pel·lícula explica la història de Mariana, una infermera que deixa Lisboa per acompanyar un treballador immigrant en coma en el viatge de tornada a la seva casa de Cap Verd. La infermera portuguesa es troba perduda i llavors descobreix que "haportat un home que està entre la vida i la mort."
Costa va fer la pel·lícula en un estil minimalista. El·lipses críptics, precisió cinematogràfica, abstraccions narratives i imatgeria persistent de persones i llocs. Apareix el Mont Fogo, el volcà actiu més alt de Cap Verd, com un símbol d'aquesta meditació malenconiosa entre l'amor i la soledat.

## Referències

* ↑ Pedro Costa: COLOSSAL YOUTH, DOWN TO EARTH at Cinematheque Ontario, Alt Film Guide
* ↑ News - Casa De Lava DVD And Screening, Manish Agarwal, The Quietus, September 27th, 2012
* ↑ Cinemateca - setembro 2013, Cinemateca Portuguesa, page 10
* 1 2 Films of the Future Arxivat 2016-08-15 a Wayback Machine. [on Pedro Costa], Jonathan Rosenbaum, November 15, 2007, originally in the Chicago Reader
* ↑ Colossal Youth and Horse Money, Pedro Costa - Where Are Now the Dreams of Youth ?, Michael Guarneri, débordements, 3 september 2015
* ↑ «Festival de Cannes: Down to Earth». festival-cannes.com. [Consulta: 30 agost 2009].
* ↑ «Quoted from the distributor's official synopsis». Arxivat de l'original el 2006-10-23. [Consulta: 18 juliol 2016].