OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# María del Rosario Espinoza Espinoza

María del Rosario Espinoza Espinoza (Guasave, Mèxic 1987) és una taekwondista mexicana, guanyadora de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 29 de novembre de 1987 a la ciutat de Guasave, població situada a l'estat de Sinaloa (Mèxic). D'ascendència humil, va començar a practicar taekwondo als cinc anys.

## Carrera esportiva

Espinoza va guanyar la seva primera competició internacional al Campionat Panamericà Juvenil del 2003 que es va fer a Rio de Janeiro. Més tard va prendre part en tornejos Open al Canadà, França i Alemanya.
Va participar, als 20 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la categoria femenina de pes pesant en derrotar la noruega Nina Solheim. Es convertia, així, en la segona dona mexicana en obtenir una medalla d'or olímpica, després que l'aixecadora de pes Soraya Jiménez ho fes en els Jocs de Sidney 2000.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit) fou l'abanderada de la delegació mexicana en la cerimònia d'obertura dels Jocs i va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la categoria +67kg, davant la cubana Glenhis Hernández. Quatre anys més tard va obtenir la medalla de plata als Jocs Olímpics de Rio 2016.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat un títol en el Campionat del Món de taekwondo, en els Jocs Panamericans i en els Jocs Centreamericans i del Carib.

## Referències

* 1 2 «Lo que debes saber de María Espinoza» (en castellà), 20-08-2016. [Consulta: 21 gener 2024].
* 1 2 «MarÃ­a Espinoza Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com», 18-04-2020. Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ «El Universal - - Beijing 08: Conquista María Espinoza segundo oro para México», 19-08-2014. Arxivat de l'original el 2014-08-19. [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ «María Espinoza es histórica para México – Sportspedia México», 18-09-2016. Arxivat de l'original el 2016-09-18. [Consulta: 21 gener 2024].
# 420 (vela)

El 420 és una classe internacional d'embarcació de vela dissenyada per Christian Maury en 1960. Està aparellat amb aparell Marconi més un spinakker per als vents llargs i de popa.

## Característiques

Deu el seu nom a les mesures de la seva eslora: 4 metres i vint centímetres. Té unes formes arrodonides i planes que asseguren uns bons planatges i alts rendiments amb vents de popa.En tenir trapezi i spinakker s'aconsegueixen unes bones prestacions. Encara que no és un vaixell d'iniciació, no requereix un nivell avançat per al seu maneig, per la qual cosa resulta ser un bon vaixell de desenvolupament de l'aprenentatge per regatistes de nivell intermedi, i el millor pas per després navegar en la classe 470, el seu "germà gran". La classe està implantada a nivell internacional, amb més de 56.000 unitats a tot el món.

## Història

L'International 420 va ser dissenyat per Christian Maury, després d'una especificació elaborada per Aristide Lehoerrff i Pierre Latxague, els principals instructors de vela de l'escola de vela Centreport sud-oest de França, propera a St Jean de Luz. Va ser construït al principi per l'industrial francès Lucien Lanaverre, una antiga cooperadora per a la indústria vinícola de Bordeus, que s'havia convertit en la llavors nova indústria del modelat de polièster GRP.
A la dècada de 1960 com a objectiu general de baix cost, dues veles, llanxes laterals, sense trapecis, amb un modest pla vèlic fàcilment manejable. La classe es va desenvolupar ràpidament a França, va ser adoptada a nivell nacional per a entrenar als juvenils per a la classe olímpica internacional més gran el 470 que va ser dissenyat per André Cornu. Al final de la dècada de 1960, la classe va ser adoptada per uns quants clubs de vela universitària del Regne Unit per a entrenaments i carreres d'equips.

## Referències

* ↑ «INTERNATIONAL 420 Sailboat SailPlan Data and Sail Quoting System». Sailritesails.com. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 3 maig 2015].

## Vegeu també

* Club Nàutic Arenys de Mar
* Vela lleugera
* 470 (Vela)

## Bibliografia

* 420sailing.org

## Enllaços externs

* ISAF 420 Microsite Arxivat 2012-04-25 a Wayback Machine.
* Official UK class website Arxivat 2007-06-10 a Wayback Machine.
* Official Austrian class website Arxivat 2011-01-28 a Wayback Machine.
* International 420 Rigging Guide
# Glauco Servadei

Glauco Servadei (Forlì, 28 de juliol de 1913 - Forlì, 27 de desembre de 1968) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1936 i 1950. Durant aquests anys aconseguí una vintena de victòries, entre elles sis etapes del Giro d'Itàlia i dues del Tour de França.

## Palmarès

* 1931
** 1r al Giro de l'Emília
* 1933
** 1r a la Copa Ciutat d'Asti
* 1934
** 1r a la Coppa Caivano
* 1937
** Vencedor de 2 etapes al Giro d'Itàlia
* 1938
** Vencedor de 2 etapes al Tour de França
* 1939
** 1r de velocitat al Giro de la Província de Torí, amb Giordano Cottur
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1940
** Vencedor de 3 etapes al Giro d'Itàlia
* 1942
** 1r de la Copa Bernocchi
** 1r a la Milà-Màntua
** 1r de la Torí-Piacenza
** 1r de la Copa Vall Scribia
** 1r de la Copa Serafini
* 1943
** 1r al Giro de la província de Milà, amb Fiorenzo Magni i vencedor de la prova de velocitat i de duo
** 1r del Giro d'Itàlia de la Guerra i del Gran Premi de Roma

### Resultat al Giro d'Itàlia

* 1937. 14è de la classificació general i vencedor de 2 etapes
* 1939. 13è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1940. 22è de la classificació general i vencedor de 3 etapes
* 1946. Abandona
* 1947. 23è de la classificació general
* 1949. 48è de la classificació general

### Resultat al Tour de França

* 1937. Abandona (2a etapa)
* 1938. 20è de la classificació general i vencedor de 2 etapes

## Referències

* ↑ «SERVADEI Glauco». [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ «Palmarès de Glauco Servadei (Ita)». [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Glauco SERVADEI» (en italià). [Consulta: 24 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès de Glauco Servadei (francès)
# Anggun

Anggun Cipta Sasmi (Jakarta, Indonèsia, 29 d'abril de 1974) és una cantant pop indonèsia. La seva cançó més famosa al món és Snow On The Sahara (1997) i la cançó famosa a Indonèsia és Dunia Aku Punya (1989). Va representar França en el Festival de la Cançó d'Eurovisió 2012. El 2013 fou jutge al programa de televisió de recerca de talents The X Factor Indonesia.

## Discografia

* Dunia Aku Punya (1986)
* Anak Putih Abu Abu (1991)
* Nocturno (1992)
* Anggun C. Sasmi... Lah!!! (1993)
* Snow on the Sahara (1997)
* Chrysalis (2000)
* Luminescence (2005)
* Elevation (2008)
* Echoes (2011)

## Referències

* ↑ J.G.H. «Anggun grabará esta semana Echo (You and I), el tema para Bakú». Eurovision-Spain.es, 17-01-2012.
* ↑ «Anggun to represent France in 2012» (en anglès). ESCDaily.com, 29-11-2011. Arxivat de l'original el 2011-11-30. [Consulta: 31 juliol 2019].
* ↑ Hasibuan, Andrei «Singer to discover new talent on ‘X-Factor Indonesia’». The Jakarta Post, 21-12-2012 [Consulta: 1r gener 2013].
* ↑ Murtono, Hari «"X Factor Indonesia": Saat Anggun Tampil Sepenuh Hati». Bintang Indonesia, 24-02-2013 [Consulta: 4 juny 2013].
* ↑ «Discography of Anggun». Musiikkituottajat – IFPI Finland [Consulta: 13 maig 2011].

## Enllaços externs

* Anggun - Lloc web oficial
* Ambaixadora de bona voluntat de la FAO Arxivat 2011-08-16 a Wayback Machine.
# Jean-Pierre Büchler

Jean-Pierre Büchler (Haller, 6 de juliol de 1908 - Ciutat de Luxemburg, 7 de setembre de 1993) fou un polític luxemburguès, membre del Partit Popular Social Cristià que exercí diversos càrrecs de ministre. Entre els anys 1974 a 1978 fou elegit com a membre de la Cambra de Diputats de Luxemburg.
De 1964 a 1969 va ser Secretari d'Estat d'Agricultura i viticultura al gabinet Werner-Cravatte. De 1969 a 1972 va ser Ministre d'Agricultura i viticultura, i d'Obres Públiques. De 1972 a 1974 va ser Ministre d'Obres Públiques, Família, Habitatge Social i Solidaritat Social al segon gabinet de Werner-Schaus.
A la Ciutat de Luxemburg, el pont sobre el ferrocarril de la Place de l'Estació de Bonnevoie porta el seu nom.

## Referències

* ↑ «BULLETIN D'INFORMATION ET DE DOCUMENTATION». sip.gouvernement.lu. [Consulta: 14 octubre 2024].
* ↑ «A l'Ambassade des Pays-Bas». Luxemburger Wort, 03-04-1964.
# Asphodelus ramosus

Asphodelus ramosus és una espècie de planta perenne de la família de les Asphodelaceae, oriünda de l'Europa central i meridional, i estesa en l'actualitat per tot el món com planta ornamental. Arriba a mesurar al voltant de 90 cm i posseeix grans flors blanques amb pètals grans recorreguts per un nervi marró, amb nombroses i llargues fulles. Fruit en forma de globus. El seu nom deriva de la paraula grega ἀσφόδελος, "ceptre".

## Usos medicinals

Asphodelus ramosus és una de les cinc espècies, d'entre les divuit que integren el gènere Asphodelus, de les quals s'han documentat usos medicinals tradicionals. Asphodelus ramosus s'ha usat al nord d'Àfrica com a antiinflamatori i a Turquia com a antitumoral, diürètica i emmenagoga. A Sardenya, se'n fan servir les arrels per combatre els penellons, mentre que a Sicília, les arres són usades per tractar malalties respiratòries, desinfectants de la pell i per curar les cremades.

## A la mitologia grega

És la flor que, segons diu Homer, omplia les planes del prat de l'Asfòdel, una secció de l'Hades. Considerada com l'aliment favorit dels morts, els antics sovint la plantaven a prop de les tombes.

## Referències

* ↑ Malmir, Maryam; Serrano, Rita; Caniça, Manuela; Silva-Lima, Beatriz; Silva, Olga (pdf) (en anglès) Plants, 7, 20, 2018. DOI: 10.3390/plants7010020 [Consulta: 23 novembre 2024].
* ↑ Leonti, Marco; Sanna, Francesca; Bonsignore, Leonardo «A comparison of medicinal plant use in Sardinia and Sicily—De Materia Medica revisited?» (pdf) (en anglès). Journal of Ethnopharmacology, 121, 2009, pàg. 255-267.
* ↑ Reece, Steve «Homer's Asphodel Meadow» (pdf). Greek, Roman, and Bizantine Studies, 47, 2007, pàg. 389-400 [Consulta: 23 novembre 2024].
# Satoshi Yamaguchi (1978)

Satoshi Yamaguchi (Sakawa, Districte de Takaoka, Prefectura de Kōchi, Japó, 17 d'abril de 1978) és un futbolista japonès que disputà dos partits amb la selecció japonesa.

## Enllaços externs

* National Football Teams
* Japan National Football Team Database
# Kevin Kurányi

Kevin Dennis Kuranyi (nascut el 2 de març del 1982 a Rio de Janeiro) és un futbolista alemany, retirat l'any 2017.
Després d'haver jugar 52 partits amb la selecció alemanya, va ser expulsat del combinat nacional pel seleccionador Joachim Löw, en abandonar la concentració de l'equip en saber que no jugaria al partit que la selecció disputava contra Rússia. El seleccionador va anunciar que no el tornaria a convocar, ja que el jugador va abandonar la concentració sense avisar a ningú i no va estar localitzable durant les següents hores.

## Referències

* ↑ Löw: "Werde Kuranyi nicht mehr nominieren" - Web oficial de la Federació de Futbol d'Alemanya (alemany)
Kevin Kurányi amb la selecció alemanya - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol d'Alemanya – Eurocopa 2004
1 Kahn •
2 Hinkel •
3 Friedrich •
4 Wörns •
5 Nowotny •
6 Baumann •
7 Schweinsteiger •
8 Hamann •
9 Bobič •
10 Kurányi •
11 Klose •
12 Lehmann •
13 Ballack •
14 Brdarić •
15 Kehl •
16 Jeremies •
17 Ziege •
18 Ernst •
19 Schneider •
20 Podolski •
21 Lahm •
22 Frings •
23 Hildebrand •
Seleccionador: Völler
Selecció de futbol d'Alemanya – Copa Confederacions 2005
1 Kahn •
2 Hinkel •
3 Friedrich •
4 Huth •
5 Owomoyela •
6 Engelhardt •
7 Schweinsteiger •
8 Frings •
9 Hanke •
10 Deisler •
11 Brdaric •
12 Lehmann •
13 Ballack •
14 Asamoah •
15 Ernst •
16 Hitzlsperger •
17 Mertesacker •
18 Borowski •
19 Schneider •
20 Podolski •
21 Schulz •
22 Kurányi •
23 Hildebrand •
Seleccionador: Klinsmann
Selecció de futbol d'Alemanya – Eurocopa 2008
1 Lehmann •
2 Jansen •
3 Friedrich •
4 Fritz •
5 Westermann •
6 Rolfes •
7 Schweinsteiger •
8 Frings •
9 Gómez •
10 Neuville •
11 Klose •
12 Enke •
13 Ballack •
14 Trochowski •
15 Hitzlsperger •
16 Lahm •
17 Mertesacker •
18 Borowski •
19 Odonkor •
20 Podolski •
21 Metzelder •
22 Kurányi •
23 Adler •
Entrenador: Löw :
# Elegua

Elegua (ioruba: Èṣù-Ẹlẹ́gbára, també escrit Eleggua; conegut com Eleguá a Llatinoamèrica i les illes del Carib castellanoparlants) és un Orisha, una deïtat dels camins a les religions de Santería, Umbanda, Quimbanda i Candomblé. Està sincretitzat amb Sant Miquel, Sant Antoni de Pàdua o Sant Infant d'Atocha.

## A l'Àfrica

Elegua es coneix com Èṣù-Ẹlẹ́gbára a la religió ioruba i està estretament associada amb Eshu. Ẹlẹ́gbára significa "el mestre de la força" en llengua ioruba.

## Santeria

Eleguá és conegut a la República Dominicana, Haití, Colòmbia, Cuba i Puerto Rico com l'orisha i "propietari" dels caminos, o carreteres i camins. Totes les cerimònies i rituals de Santeria han de comptar prèviament amb l'aprovació d'Eleguá abans de progressar. És el missatger d'Olofi. Dins de la " Regla de Ocha " [Cuba], es diferencia lleugerament d'Echu, que en aquest cas és vist com el seu germà, per tenir característiques menys perilloses i menys agressives. Eleguá es mou en silenci; en canvi, Echu "trenca". Manifestations d'Eleguá inclouen Akefun, Aleshujade, Arabobo, Awanjonu, Lalafán, Obasín, Oparicocha i Osokere.
Hi ha un patakí (història) a Santería en què Olodumare dona a Eleguá les claus del passat, del present i del futur; per aquest motiu, sovint es representa a Eleguá sostenint un joc de claus. Una figura d'Eleguà es pot col·locar a la casa darrere de la porta d'entrada.

## Al Brasil

En la religió afrobrasilera Elegbara és un dels títols d'Exú.

## Referències

* 1 2 Adeoye, C.L.. Ìgbàgbọ́ àti ẹ̀sìn Yorùba (en yoruba). Ibadan: Evans Bros. Nigeria Publishers, 1989, p. 123. ISBN 9781675098.
* 1 2 3 4 5 Lopes, Nei. Enciclopédia brasileira da diáspora africana. São Paulo, SP: Selo Negro Edições, 2004, p. 252. ISBN 9788587478214.

## Vegeu també

* Papa Legba
# Ramón Chao

Ramón Luís Chao Rego, més conegut com a Ramón Chao, (Vilalba, 21 de juliol de 1935 - Barcelona, 20 de maig de 2018) fou un escriptor, periodista i músic gallec, emigrat a França. Va ser pare del conegut cantant Manu Chao i germà del teòleg Xosé Chao Rego.
Va créixer tocant el piano a la fonda que regentaven els seus pares. El 1956 va emigrar a França amb una beca per estudiar piano. A París va dirigir emissions radiofòniques en gallec, que serien prohibides per Franco, i fou corresponsal de la revista Triunfo. També va treballar a la premsa i televisió franceses, com a redactor en cap del Servei Amèrica Llatina a Radio France International o col·laborador de Le Monde Diplomatique.
Va escriure deu llibres entre novel·les i biografies, un d'ells escrit en gallec, O Camiño de Prisciliano. Fou membre del col·lectiu alterglobalització Attac. Va ser nomenat cavaller de les Arts i les Lletres pel govern francès.

## Referències

* ↑ Manrique, Diego A. «El gran Chao» (en castellà). Madrid: ElPaís.com, 21-05-2018. [Consulta: 21 maig 2018].
* ↑ «Ramón Chao, escritor y padre de Manu Chao, fallece a los 82 años» (en castellà). Galiciapress.es.
# Dritëro Agolli

Dritëro Agolli (Devoll, Korçë, 1931 - Tirana, 2017) és un poeta i escriptor en albanès. És fill de pagesos, estudià arts a Leningrad i fou redactor del diari Zeri i Popullit, aleshores diari oficial del règim d'Enver Hoxha. Del 1973 al 1997 fou president de la Unió d'Escriptors Albanesos.

## Obres

* Devoll devoll (1964)
* Njeriu me top (L'home amb arma, 1975)
* Dy tregime (Dues històries, 1986)
* Shkelqime dhe renia e shokut Zylo (Pujada i caiguda del camarada Zylo, 1973)
* Komisari Memo (1970)
* Nene Shqiperi (Mare Albània, 1974).
* Trendafili në gotë (La rosa en un got, 1980)
* Mosha e bardhë (1985)
* Njerëz të krisur (1995)
* Shpirti i gjyshërve. 101 këngë (1996)
* Vjen njeriu i çuditshëm (1996)
* Teshtimat e lirisë. Njeriu, politika dhe kultura (1997)
* Zhurma e erërave të dikurshme (1999)
* Gdhihet e ngryset (2000)
* Dështaku (2000)
# El monjo i el rifle

El monjo i el rifle (títol original en anglès, The Monk and the Gun) és una pel·lícula dramàtica del 2023 dirigida, escrita i coproduïda per Pawo Choyning Dorji. És protagonitzada per Tandin Wangchuk, Deki Lhamo, Pema Zangmo Sherpa, Tandin Sonam, Harry Einhorn, Choeying Jatsho, Tandin Phubz, Yuphel. Lhendup Selden i Kelsang Choejay. És una coproducció internacional entre Bhutan, Taiwan, França, els Estats Units i Hong Kong. S'ha doblat i subtitulat al català.
Es va exhibir per primer cop al 50è Festival de Cinema de Telluride l'1 de setembre de 2023. La pel·lícula es va estrenar als cinemes a Amèrica del Nord el 2 de febrer de 2024.

## Repartiment

* Harry Einhorn com a Ron Coleman
* Tandin Wangchuk com a Tashi
* Deki Lhamo com a Tshomo
* Pema Zangmo Sherpa com a Tshering Yangden
* Tandin Sonam com a Benji
* Choeying Jatsho com a Choephel
* Tandin Phubz com a Phurba
* Yuphel Lhendup Selden
* Kelsang Choejay

## Premis i reconeixements

Va ser seleccionada com a candidata bhutanesa per a l'Oscar a la millor pel·lícula internacional a la 96a edició dels premis, i va ser una de les 15 pel·lícules finalistes de desembre. El film va guanyar el premi del públic al Festival Internacional de Cinema de Vancouver de 2023. També va ser guardonada amb el Premi Especial del Jurat al Festival de Cinema de Roma del mateix any.

## Referències

* ↑ «First Trailer for Fascinating 'The Monk and the Gun' Film from Bhutan | FirstShowing.net» (en anglès americà). FirstShowing.net, 03-09-2023. Arxivat de l'original el 2023-09-05. [Consulta: 11 setembre 2023].
* ↑ «Bhutan Selects Pawo Choyning Dorji's 'The Monk and The Gun' as Oscar Entry for Best International Feature» (en anglès americà). VIMooZ, 08-09-2023. Arxivat de l'original el 2023-10-08. [Consulta: 11 setembre 2023].
* ↑ «The Monk and the Gun de Pawo Choyning Dorji (2023) – Unifrance». Unifrance. Arxivat de l'original el 2023-09-08. [Consulta: 11 setembre 2023].
* ↑ «The Monk and the Gun». Goita què fan, ara!. [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ Goodfellow, Melanie. «Oscars: Bhutan Submits Toronto Title 'The Monk And The Gun' For Best International Feature» (en anglès americà). Deadline, 08-09-2023. Arxivat de l'original el 2023-09-08. [Consulta: 11 setembre 2023].
* ↑ Bergeson, Samantha. «2024 Oscar Shortlists Unveiled: 'Barbie,' 'Poor Things,' 'Maestro,' and 'The Zone of Interest' Make the Cut» (en anglès americà). IndieWire, 21-12-2023. [Consulta: 22 desembre 2023].
* ↑ Wells, V.S. «'VIFF announces award winners'» (en anglès americà). The Georgia Straight, 05-10-2023. Arxivat de l'original el 2023-10-14. [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ Scarpa, Vittoria. «'Pedágio triunfa en la 18.ª Fiesta del Cine de Roma'» (en en- us). cineuropa, 30-10-2023. Arxivat de l'original el 2023-11-03. [Consulta: 3 novembre 2023].
# Copa d'Àfrica Femenina de Futbol

La Copa d'Àfrica de Nacions Femenina, coneguda fins a 2014 com a Campionat d'Àfrica Femení de Futbol, és un torneig organitzat per la Confederació Africana de Futbol per a les seleccions de futbol femení del continent. Se celebra cada dos anys, i la juguen vuit equips: el anfitriò i altres set que superen dues rondes de classificatòries. Serveix com a classificació per al Mundial; actualment es classifiquen els tres primers.
Nigèria és el gran dominador de la competició amb nou trofeus en onze edicions. L'altra selecció que l'ha aconseguit guanyar és Guinea Equatorial.

## Històric

* En blau els classificats per al Mundial.
| Edició | C | SC | SF1 (C) | SF2 (SC) | QF1 (C) | QF2 (SC) | QF3 (SF1) | QF4 (SF2) |
| 1991 | Nigèria | Camerun | Guinea | Zàmbia | Ghana | Congo | Senegal | Zimbabwe |
| 1995 | Nigèria | Sud-àfrica | Ghana | Angola | Sierra Leone | Zàmbia | Guinea | Camerun |
| Edició | C | SC | 3r | 4t | 3r GrA | 3r GrB | 4t GrA | 4t GrB | Millor jug. |
| 1998 | Nigèria | Ghana | Camerun | RD Congo | Marroc | Sud-àfrica | Egipte | Mozambique |
| 2000 | Nigèria | Sud-àfrica | Ghana | Zimbabwe | Uganda | Camerun | Réunion | Marroc |
| 2002 | Nigèria | Ghana | Camerun | Sud-àfrica | Mali | Angola | Etiòpia | Zimbabwe |
| 2004 | Nigèria | Camerun | Ghana | Etiòpia | Zimbabwe | Algèria | Sud-àfrica | Mali |
| 2006 | Nigèria | Ghana | Sud-àfrica | Camerun | Guinea Equ. | Mali | Algèria | RD Congo |
| 2008 | Guinea Equ. | Sud-àfrica | Nigèria | Camerun | Congo | Ghana | Mali | Tunísia |
| 2010 | Nigèria | Guinea Equ. | Sud-àfrica | Camerun | Mali | Ghana | Tanzània | Algèria |
| 2012 | Guinea Equ. | Sud-àfrica | Camerun | Nigèria | RD Congo | Costa Marfil | Senegal | Etiòpia |
| 2014 | Nigèria | Camerun | Costa Marfil | Sud-àfrica | Namibia | Ghana | Zàmbia | Algèria | Oshoala |

## Referències

* ↑ RSSSF
# Krai de Zabaikàlie

El krai de Zabaikàlie (rus: Забайкальский край, Zabaikalski krai) o, simplement, Zabaikàlie és un subjecte federal de Rússia que va ser creat l'1 de març de 2008 com a resultat de la fusió de la província de Txità i l'ókrug autònom d'Aga Buriàtia, després d'un referèndum fet l'11 de març de 2007.
Ravil Geniatulin, el governador de la província de Txità, va ser escollit governador del krai de Zabaikàlie el 5 de febrer de 2008 per la majoria dels diputats de l'assemblea de la província de Txità.

## Geografia

El krai està a la regió històrica de Transbaikàlia.

### Fronteres

El krai fa frontera amb la Xina (998 km) i Mongòlia (868 km). Dins de Rússia limita amb les províncies d'Irkutsk i d'Amur, i també amb les repúbliques de Buriàtia i de Sakhà.

## Demografia

Segons el cens de 2008 els russos són el 89,8% de la població i els buriats el 6,1%.

## Notes

* ↑ На административной карте РФ появился новый субъект федерации - Забайкальский край. (A new federal subject—Zabaykalsky Krai—appeared on the administrative map of the Russian Federation) Itar-Tass.com (rus)

## Bibliografia

* Llei russaЗаконодательное Собрание Забайкальского краяЗакон125-ЗЗК17 февраля 2009 г.Устав Забайкальского края Assemblea del Territori de Zabaikàlie Llei 125-ZZK 17 de febrer de 2009

## Vegeu també

* Buriats de l'Aguin
* Baliagà