OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Serofòbia

La serofòbia és el prejudici, por, rebuig i discriminació cap a persones seropositives. Les persones que viuen amb VIH poden enfrontar-se a desigualtat de tracte tant social com institucionalment.
Malgrat encara el VIH segueix sent un virus que no té cura, avui dia el tractament permet a les persones seropositives no només tenir una esperança de vida igual a les persones no infectades sense arribar mai a desenvolupar SIDA, sinó que manté al virus indetectable i, per tant, intransmissible.
La discriminació per VIH/SIDA existeix a tot el món i inclou ostracisme, rebuig, discriminació i evitació del contacte amb la persona infectada. Les conseqüències de l'estigma cap a les persones que viuen amb el VIH dona lloc, d'una banda, a una baixa participació en l'assessorament i les proves del VIH i la falta d'interès en saber si es té el virus en persones que desconeixen el seu estat serològic i, per un altre, a aïllament social, solitud, baixa autoestima, crisi d'identitat o depressió en aquelles persones diagnosticades amb VIH.
La serofòbia llastra la lluita contra el VIH/SIDA i pot estar interseccionada amb una altra sèrie de prejudicis associats a la pobresa, l'homosexualitat, la bisexualitat, la transsexualitat o a la promiscuïtat.
En alguns països la discriminació institucional inclou restriccions a la llibertat de circulació, al dret de propietat, a l'accés al treball, escola, serveis socials i fins i tot habitatge.

## Vegeu també

* Criminalització de la transmissió del VIH

## Referències

* ↑ La serofobia: un desafío social. Arxivat 2019-07-21 a Wayback Machine. Indetectables.
* ↑ «Cómo los portadores del VIH pueden tener una expectativa de vida "casi normal" 35 años después de que se desatara la epidemia de sida». BBC. 11 de mayo de 2017. «Cómo los portadores del VIH pueden tener una expectativa de vida "casi normal" 35 años después de que se desatara la epidemia de sida». , 11-05-2017.
* ↑ «Los nuevos infectados por VIH en España tienen una esperanza de vida similar a la población general». Médicos y pacienties. 11 de julio de 2017. «Los nuevos infectados por VIH en España tienen una esperanza de vida similar a la población general». , 11-07-2017.
* ↑ Indetectable = Intransmisible. ONU SIDA.
* ↑ HIV and AIDS-related stigma and discrimination: a conceptual framework and implications for action. Social Science & Medicine. 2003.
* ↑ Common at its core: HIV-related stigma across contexts. International Center for Research on Women. 2005
* ↑ Thinking about AIDS and stigma: A psychologist's perspective. Journal of Law, Medicine. 2002
* ↑ Stigma, social risk, and health policy: Public attitudes toward HIV surveillance policies and the social construction of illness. Health Psychology. 2002.
* ↑ HIV Stigma and Discrimination. Avert.
* ↑ Índice de estigma y discriminación en personas con VIH. Arxivat 2018-12-03 a Wayback Machine. ONU SIDA.
# Väinö Penttala

Väinö Verner Penttala (Isokyrö, Regió d'Ostrobòtnia, 16 de gener de 1897 – Isokyrö, 28 de febrer de 1976) va ser un lluitador finlandès, especialista en lluita lliure, que va competir durant la dècada de 1920.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla de plata en la competició del pes mitjà del programa de lluita lliure.

## Referències

* ↑ «Väinö Penttala Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 26 agost 2017].
# Amanda Dlamini

Amanda Dlamini (Harding, 22 de juliol de 1988) és una migcampista de futbol sud-africana. Juga pel JVW FC. Va representar la selecció femenina de futbol de Sud-àfrica en els Jocs Olímpics de Londres 2012 d'Estiu.

## Carrera primerenca

Va néixer a Harding en KwaZulu-Natal. Va començar a jugar a futbol el 1999 per a un equip de nois anomenat Young Callies.

## Carrera internacional

Va fer el seu debut per a l'equip nacional sènior en 2007 amb un 5-0 perdent amb Nigèria en un classificat Olímpic. Va puntuar el seu primer objectiu internacional contra Països Baixos Va ser la top golejadora de la lliga de dones Sasol en 2008. Va formar part dels equips que van guanyar medalles de plata i bronze en el campionat de Dones africanes 2010 i 2012; en el de campionat de 2010 va ser nomenada Jugadora Més Valuosa. Va ser la capitana de l'equip nacional entre 2011 i 2013.
En 2012 va fundar Fundació de Noies Amanda Dlamini que apunta a proporcionar ajuda bàsica a noies en àrees rurals.

## Referències

* ↑ Sasolinsport.com.
* 1 2 Amanda inspira Banyana.
* 1 2 «Amanda Dlamini.». Arxivat de l'original el 2016-09-20. [Consulta: 14 febrer 2017].
* ↑ Sasol Banyana Banyana Perfils de jugador.
# Unquaduni

Unquaduni o Unquadunium (símbol Uqu) és el nom sistemàtic donat per la IUPAC a l’hipotètic element químic amb nombre atòmic 141.
Aquest element del 8è període de la taula periòdica i pertanyeria a la família dels superactínids i formaria part dels elements del bloc f segons el Principi d'Aufbau, però del bloc g segons el Mètode de Hartree-Fok.
A mesura que s’allunya de l'illa d'estabilitat (no superior a Z ≈ 127), els àtoms sintetitzats haurien de ser ràpidament extremadament inestables, fins al punt que Z ≈ 130 se cita amb freqüència com a límit "experimental" de l'existència pràctica d'aquests elements; per tant, no és segur que l'element 141 es pugui detectar algun dia amb eficàcia.

## Referències

* ↑ (anglès) Burkhard Fricke i Gerhard Soff, Dirac-Fock-Slater calculations for the elements Z = 100, fermium, to Z = 173 Arxivat 2016-03-22 a Wayback Machine.. Atomic Data and Nuclear Data Tables, volume 19, numéro 1, 1977-01, gener 1977. DOI 10.1016/0092-640X(77)90010-9, Bibcode 1977ADNDT..19...83F
* ↑ Encyclopaedia Britannica : article «Transuranium Element», del qual la secció breu «End of Periodic Table» al final de l'article situa entre 170 i 210 el nombre límit de protons que es poden contenir al mateix nucli, però al voltant del 130 el límit efectiu més enllà del qual els àtoms deixarien de ser observables.
# Biatló als Jocs Olímpics d'hivern de 2018 - sortida en massa femenina

La prova de sortida en massa femenina de biatló dels Jocs Olímpics d'Hivern de 2018 de Pyeongchang es va disputar el 17 de febrer de 2018 sobre un recorregut de 12,5 km al Centre de biatló d'Alpensia.

## Calendari

Els temps són UTC+09:00.
| Data | Horari | Mànega |
| 17 de febrer | 20:15 | Final |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Anastasiya Kuzmina (SVK) | Darya Domracheva (BLR) | Tiril Eckhoff (NOR) |

## Resultats

La cursa comença a les 20:15.
| Posició | Dorsal | Atleta | País | Temps | Penalitzacions (P+P+S+S) | Retard |
| 1 | 4 | Anastasiya Kuzmina | Eslovàquia | 35:23.0 | 1 (0+0+0+1) | +0:00.0 !— |
| 2 | 9 | Darya Domracheva | Belarús | 35:41.8 | 1 (0+0+1+0) | +0:18.8 !+18.8 |
| 3 | 18 | Tiril Eckhoff | Noruega | 35:50.7 | 2 (1+0+1+0) | +0:27.7 !+27.7 |
| 04 !4 | 13 | Lisa Vittozzi | Itàlia | 36:08.6 | 2 (1+0+0+1) | +0:45.6 !+45.6 |
| 05 !5 | 2 | Hanna Öberg | Suècia | 36:09.5 | 1 (0+0+1+0) | +0:46.5 !+46.5 |
| 06 !6 | 8 | Dorothea Wierer | Itàlia | 36:10.3 | 1 (0+0+0+1) | +0:47.3 !+47.3 |
| 07 !7 | 19 | Nadezhda Skardino | Belarús | 36:10.9 | 0 (0+0+0+0) | +0:47.9 !+47.9 |
| 08 !8 | 3 | Marte Olsbu | Noruega | 36:14.6 | 1 (0+1+0+0) | +0:51.6 !+51.6 |
| 09 !9 | 21 | Marie Dorin Habert | França | 36:20.9 | 2 (0+1+0+1) | +0:57.9 !+57.9 |
| 10 | 7 | Kaisa Mäkäräinen | Finlàndia | 36:23.9 | 2 (0+1+0+1) | +1:00.9 |
| 11 | 10 | Denise Herrmann | Alemanya | 36:27.2 | 2 (0+0+2+0) | +1:04.2 |
| 12 | 28 | Franziska Preuß | Alemanya | 36:38.9 | 1 (0+0+1+0) | +1:15.9 |
| 13 | 17 | Mona Brorsson | Suècia | 36:55.3 | 1 (0+0+1+0) | +1:32.3 |
| 14 | 5 | Veronika Vítková | Txèquia | 36:57.8 | 1 (0+0+0+1) | +1:34.8 |
| 15 | 30 | Monika Hojnisz | Polònia | 36:59.2 | 0 (0+0+0+0) | +1:36.2 |
| 16 | 1 | Laura Dahlmeier | Alemanya | 37:10.1 | 2 (1+1+0+0) | +1:47.1 |
| 17 | 6 | Anaïs Bescond | França | 37:23.5 | 4 (1+0+2+1) | +2:00.5 |
| 18 | 29 | Markéta Davidová | Txèquia | 37:23.8 | 3 (0+1+1+1) | +2:00.8 |
| 19 | 14 | Valj Semerenko | Ucraïna | 37:39.9 | 1 (1+0+0+0) | +2:16.9 |
| 20 | 11 | Justine Braisaz | França | 37:49.6 | 5 (0+1+3+1) | +2:26.6 |
| 21 | 16 | Paulína Fialková | Eslovàquia | 37:52.6 | 4 (1+2+0+1) | +2:29.6 |
| 22 | 25 | Linn Persson | Suècia | 37:54.5 | 2 (1+0+0+1) | +2:31.5 |
| 23 | 23 | Lena Häcki | Suïssa | 38:22.3 | 4 (1+2+0+1) | +2:59.3 |
| 24 | 12 | Vita Semerenko | Ucraïna | 38:25.3 | 3 (0+0+3+0) | +3:02.3 |
| 25 | 15 | Vanessa Hinz | Alemanya | 38:52.4 | 4 (2+1+0+1) | +3:29.4 |
| 26 | 26 | Iryna Kryuko | Belarús | 39:04.0 | 4 (3+1+0+0) | +3:41.0 |
| 27 | 27 | Elisa Gasparin | Suïssa | 39:21.0 | 5 (0+2+1+2) | +3:58.0 |
| 28 | 20 | Irene Cadurisch | Suïssa | 39:44.7 | 4 (2+1+1+0) | +4:21.7 |
| 29 | 24 | Anaïs Chevalier | França | 40:39.7 | 6 (2+3+1+0) | +5:16.7 |
| 30 | 22 | Tatiana Akimova | Atletes Olímpics de Rússia | 41:32.4 | 6 (0+0+5+1) | +6:09.4 |

## Referències

* ↑ «Venues». Pyeongchang 2018 Olympic Organizing Committee for the 2018 Winter Olympics. Arxivat de l'original el 17 de febrer 2018.
* ↑ Start list
* ↑ Resultats finals
# Nestori Toivonen

Nestori Kallenpoika "Nestori" Toivonen (Kuorevesi, Jämsä, Finlàndia Central, 25 de març de 1865 - Sakkola, Carèlia, 6 d'abril de 1927) va ser un tirador finlandès que va competir a cavall del segle xix i el segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va disputar tres proves del programa de tir. En les proves de Tir al cérvol, tret simple individual i tir al cérvol, tret simple per equips va guanyar la medalla de bronze, mentre en la de rifle lliure, 300 metres tres posicions abandonà.
Vuit anys més tard, un cop finalitzada la Primera Guerra Mundial, va disputar els seus segons i darrers Jocs Olímpics. A Anvers va disputar quatre proves del programa de tir. En la prova de tir al cérvol, tret simple per equips guanyà la medalla de plata i en la de tir al cérvol, doble tret per equips la de bronze. En la prova de rifle militar, 300 m per equips fou setè i en la de pistola lliure, 50 metres per equips onzè.

## Referències

* 1 2 «Nestori Toivonen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’octubre 2012. [Consulta: 12 juliol 2017].
# Untrinili

Untrinili :
| Unbienni ← Untrinili → Untriuni Cf ↑ Utn ↓ - ||
| Predicció de propietats ||
| Nom, símbol, nombre | Untrinili, Utn, 130 |
| Sèrie química | Presumptament un actinoide |
| Grup, període, bloc | 1, 8, g |
| Pes atòmic | Desconegut |
Untrinili o Untrinilium (símbol Utn) és el nom sistemàtic donat per la IUPAC a l'hipotètic element químic amb nombre atòmic 130.
Aquest element del 8 període de la taula periòdica pertanyeria a la família dels superactínids i formaria part dels elements del bloc g. La seva configuració electrònica seria, per aplicació del Principi d'Aufbau, [Og] 8s² 5g¹⁰, però es va calcular, tenint en compte les correccions induïdes per la cromodinàmica quàntica i la distribució relativista de Breit-Wigner, en particular en la forma [Og] 8s² 8p² 6f³ 5g⁵, o [Og] 8s² 8p² 6f² 5g⁶ pel mètode Dirac-Fock-Slater.
A mesura que s'allunya de l'illa d'estabilitat (no superior a Z ≈ 127), els àtoms haurien de ser ràpidament extremadament inestables, fins al punt que Z ≈ 130 se cita amb freqüència com a límit "experimental" a l'existència pràctica d'elements superpesants; per tant, no és segur que l'element 130 es pugui detectar algun dia amb eficàcia.

## Referències

* ↑ Koichiro Umemoto et Susumu Saito «Electronic Configurations of Superheavy Elements» (en anglès). Journal of the Physical Society of Japan, 65, 1996, pàg. 3175-3179. Arxivat de l'original el 1 de febrer 2021. DOI: 10.1143/JPSJ.65.3175 [Consulta: 5 juliol 2011].
* ↑ (anglès) Burkhard Fricke i Gerhard Soff, « Dirac-Fock-Slater calculations for the elements Z = 100, fermium, to Z = 173 », Atomic Data and Nuclear Data Tables, vol. 19, No. 1,‎ gener 1977, p. 83-95 (DOI 10.1016/0092-640X(77)90010-9, Bibcode;1977ADNDT..19...83F, lire en ligne Arxivat 2016-03-22 a Wayback Machine.)
* ↑ «transuranium element | Definition & Examples» (en anglès). [Consulta: 23 agost 2021].
# Serreta de les Cantarelles

La Serreta de les Cantarelles o serreta de les Cantrelles és una petita serra situada als termes municipals de Freginals i Ulldecona a la comarca del Montsià.
És una serra baixa i regular amb una elevació màxima de 240,1 metres. La serreta de les Cantarelles és un contrafort oriental de la serra de Godall. S'estén al sud-est de forma paral·lela a la cadena muntanyosa principal, a la zona del poble de les Ventalles.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Jonni Myyrä

Joonas "Jonni" Myyrä (Savitaipale, Província de Viipuri, Gran Ducat de Finlàndia, 13 de juliol de 1892 – San Francisco, Califòrnia, 22 de gener de 1955) va ser un atleta finlandès, especialista en el llançament de javelina, que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on fou vuitè en la prova del llançament de javelina del programa d'atletisme.
El 1917 i 1918 guanyà el títol nacional de javelina. El 1919 va establir el rècord del món de javelina amb un llançament de 66,10 m, rècord que fou vigent fins a 1924. Posteriorment millorà aquesta marca fins a deixar-la en 68,55 metres, però les marques no foren ratificades.
El 1920, un cop finalitzada la Primera Guerra Mundial, va prendre part en els Jocs d'Anvers, on disputà tres proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla d'or en la prova del llançament de javelina, per davant de Urho Peltonen. Durant la disputa de la prova fou colpejat per la javelina llançada per James Lincoln, però va poder continuar competint. Fou dotzè en el llançament de disc i abandonà en el pentatló. El 1924 disputà els seus darrers Jocs, amb una nova victòria en la prova del llançament de javelina. Després dels Jocs va fugir als Estats Units per problemes financers que va tenir a Finlàndia. Mai va tornar al seu país d'origen i va morir a San Francisco el 1955.

## Millors marques

* Llançament de javelina. 68,55 m (1925)
* Llançament de disc. 44,57 m (1926).

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Jonni Myyrä Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 5 novembre 2017].
* ↑ Jonni Myyrä a trackfield.brinkster.net
# Antonio de Leyva

Antonio de Leyva, Duc de Terranova (Leiva, 1480 - Ais de Provença, 1536), fou un militar castellà destacat a les guerres italianes.

## Biografia

Pertanyent a una família del regne de Navarra, va començar la seva carrera militar a les Alpujarras el 1502, derrotant els mudèjars, últims combatents del conquerit Regne de Granada.

### La Guerra de Nàpols de 1501 a 1504

Durant la guerra de Nàpols, el març de 1503 va arribar a Calàbria amb l'armada de Luís Portocarrero enviada des Cartagena en suport a Gonzalo Fernández de Còrdova que s'enfrontava a les forces franceses. A les ordres de Fernando de Andrade de les Mariñas, successor de Portocarrero a la seva mort, va combatre l'exèrcit francès de Bérault Stuart d'Aubigny, que va ser derrotat en la batalla de Seminara.

### La Guerra d'Itàlia de 1521 a 1526

En el transcurs de la Guerra d'Itàlia de 1521–26 va estar al Ducat de Milà i en la desafortunada campanya contra la Provença el 1524. Posteriorment fou governador de Pavia, ciutat que va ser assetjada pels exèrcits francesos de Francesc I entre octubre de 1524 i febrer de 1525 i durant el qual Leyva va donar temps a les forces imperials a reorganitzar-se i atacar i derrotar els francesos. El 1525 va succeir a Fernando de Ávalos, marqués de Pescara, com a general en cap dels exèrcits imperials al Ducat de Milà.
Posteriorment va lluitar contra els turcs davant Viena i al costat de l'Emperador a l'Àfrica, i en la guerra de la Lliga de Cognac va derrotar els francesos en la batalla de Landriano.

### Governador del Milanesat

El 1535 quan Francesc II Sforza, l'últim duc de Milà, va morir sense descendència, l'emperador Carles I va designar Leyva com a governador del Milanesat.
S'ha dit d'ell que va tenir una gran experiència militar, era valent, enèrgic, tan acostumat a manar com a obeir, amb molts recursos i capaç d'intentar-ho tot i patir-ho tot per sortir-ne bé de les seves empreses. Va morir de gota durant la campanya a Provença de l'any 1536, però va ser enterrat a l'ara destruïda església de Sant Dionigi.
Els seus descendents van viure a Milà, arribant a ser una de les més prominents famílies. Una de les seves descendents va ser la monja de Monza, Virginia Maria de Leyva.

## Referències

* ↑ García Hernán, Enrique; Maffi, Davide. Guerra y sociedad en la monarquía hispánica: política, estrategia y cultura en la Europa Moderna, 1500-1700 (en castellà). vol.1. Editorial CSIC, 2006, p. 905. ISBN 8484832244.

## Bibliografia

* Diccionario de Historia de España, vol. 2. Madrid, 1986, Bleiberg, Germán (editor). ISBN 84-206-5206-7.
* Konstam, Angus. Pavia 1525: The Climax of the Italian Wars. Oxford: Osprey Publishing, 1996. ISBN 1-85532-504-7.
| Precedit per: Francesc II Sforza | Governador del Milanesat 1535 - 1536 | Succeït per: Marino Caracciolo |
# Untritri

Untritri (símbol Utt) és el nom sistemàtic donat per la IUPAC a l’hipotètic element químic amb número atòmic 133.
Aquest element del 8è període de la taula periòdica pertanyeria a la família dels superactínids i formaria part dels elements del bloc g.
A mesura que s’allunyen de l'Illa d'estabilitat (no superior a Z ≈ 127), els àtoms sintetitzats haurien de ser ràpidament extremadament inestables, fins al punt que Z ≈ 130 se cita amb freqüència com a límit "experimental" de l'existència pràctica d'aquests elements; per tant, no és segur que l'element 133 es pugui detectar cap dia amb eficàcia.

## Referències

* ↑ (anglès) Burkhard Fricke i Gerhard Soff, Dirac-Fock-Slater calculations for the elements Z = 100, fermium, to Z = 173 Arxivat 2016-03-22 a Wayback Machine.. Atomic Data and Nuclear Data Tables, volume 19, numéro 1, 1977-01, gener 1977. DOI 10.1016/0092-640X(77)90010-9, Bibcode 1977ADNDT..19...83F
* ↑ Encyclopaedia Britannica : article « Transuranium Element», del qual la secció breu « End of Periodic Table » al final de l'article situa entre 170 i 210 el nombre límit de protons que es poden contenir al mateix nucli, però al voltant del 130 el límit efectiu més enllà del qual els àtoms deixarien de ser observables.
# Paul Le Drogo

Paul Le Drogo (Pontivy, 16 de desembre de 1905 - Sarzeau, 25 de juliol de 1966) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1927 i 1939. Durant aquests anys aconseguí una vintena de victòries, entre elles una etapa al Tour de França de 1929. Era el germà petit del també ciclista Ferdinand Le Drogo.
Entre 1953 i 1954 va ser director esportiu de l'equip Stella-Wolber, que tenia a les seves files als germans Louison i Jean Bobet i Pierre Barbotin.

## Palmarès

* 1927
** 1r del Gran Premi d'Alceida i vencedor de 2 etapes
* 1928
** 1r del Gran Premi de la Sharte
** 1r del Circuit dels Asos de l'Oest
* 1929
** 1r del Critèrium Nacional de primavera
** 1r a la Challenge Lux a Morlaix
** 1r a la Challenge Sigrand a Brest
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1930
** 1r a la París-Rennes
** Vencedor d'una etapa al Circuit de les Viles d'aigües d'Alvèrnia
* 1931
** 1r del Gran Premi del Cinquantenari de la ruta a Monthléry
* 1932
** 1r del Circuit de la Manega
** Vencedor d'una etapa al Circuit de l'Oest
* 1933
** Vencedor d'una etapa al Circuit de l'Oest
* 1934
** Vencedor de 2 etapes al Circuit de l'Oest
* 1935
** Vencedor d'una etapa al Circuit de l'Oest

### Resultats al Tour de França

* 1927. Abandona (1a etapa)
* 1929. Abandona (10a etapa). Vencedor d'una etapa
* 1932. Abandona (5a etapa)

## Referències

* 1 2 3 «LE DROGO Paul». [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ «Palmarès de Paul Le Drogo (Fra)». [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ Plantilla:Citaweb

## Enllaços externs

* Palmarès de Paul Le Drogo (francès)
# Katie Hall

Katharine "Katie" Hall (Mercer Island, Washington, 6 de gener de 1987) és una ciclista estatunidenca. Professional des del 2014 fins al 2020.

## Palmarès

* 2013
** Vencedora de 2 etapes al Mount Hood Cycling Classic
* 2015
** Vencedora d'una etapa al Tour de San Luis
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Califòrnia
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia
* 2016
** 1a al Tour de San Luis i vencedora d'una etapa
* 2017
** Vencedora de 2 etapes al Tour de Gila
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Califòrnia
** Vencedora d'una etapa al Redlands Bicycle Classic
* 2018
** 1r a la Joe Martin Stage Race i vencedora d'una etapa
** 1r al Tour de Gila i vencedora d'una etapa
** 1r a la Volta a Califòrnia i vencedora d'una etapa

## Referències

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Stefan Warschawski

Stefan Warschawski (alemany: Stefan Emanuel Warschawski) (Lida, 18 d'abril de 1904 - San Diego, 5 de maig de 1989) va ser un matemàtic estatunidenc d'origen europeu.
Warschawski va néixer en una família jueva-alemanya a Lida, ara Belarús, però en el moment del seu naixement, formava part de l'Imperi Rus i també havia sigut lituana i polonesa. El 1915, en començar la Primera Guerra Mundial, la seva família es va traslladar a Königsberg on Warschawski va començar els estudis superiors de matemàtiques a la universitat de Königsberg fins que el 1926 es va traslladar a la universitat de Göttingen per realitzar els seus estudis de doctorat sota la supervisió d'Alexander Ostrowski. Quan Ostrowski es va traslladar a la universitat de Basilea, Warschawski el va seguir allà per completar els seus estudis doctorals. Després de rebre el seu doctorat va ser professor ajudant a Göttingen el 1930, però, a causa de l'ascens de Hitler i la seva pròpia ascendència jueva, va decidir abandonar Alemanya. Va aconseguir un contracte d'un any a la universitat d'Utrecht i, després, a la Universitat de Colúmbia a la ciutat de Nova York. Després d'un seguit de llocs temporals, va ser nomenat professor de la universitat Washington a Saint Louis el 1939. Durant la Segona Guerra Mundial es va traslladar a la universitat de Brown i, després, a la universitat de Minnesota, on va romandre fins al seu trasllat el 1963 a la universitat de Califòrnia a San Diego, on va ser fundador i director del departament de matemàtiques. Warschawski va renunciar a la direcció el 1967 i es va retirar el 1971, però va continuar actiu en la investigació i la docència donant algunes classes.
Warschawski és conegut per les seves investigacions sobre anàlisi complexa i, en particular, sobre transformacions conformes. El teorema de Noshiro-Warschawski porta el nom de Warschawski i Noshiro, que el van descobrir independentment el 1935.

## Referències

* ↑ Lesley, 1986, p. 95.
* ↑ Siegmund-Schultze, 2009, p. 124.
* ↑ Lesley, 1986, p. 96.
* ↑ Lesley, 1986, p. 97.
* ↑ Goodman, 1972, p. 401-408.

## Bibliografia

* Goodman, A.W. «A note on the Noshiro-Warschawski theorem» (en anglès). Journal d’Analyse Mathématique, Vol. 25, Num. 1, 1972, pàg. 401-408. DOI: 10.1007/BF02790048. ISSN: 0021-7670.
* Lesley, F. David «Biography of S. E. Warschawski» (en anglès). Complex variables, Vol. 5, Num. 2-4, 1986, pàg. 95-109. DOI: 10.1080/17476938608814131. ISSN: 1747-6933.
* Siegmund-Schultze, Reinhard. Mathematicians fleeing from Nazi Germany (en anglès). Princeton University Press, 2009. ISBN 978-0-691-14041-4.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Stefan Warschawski» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Fitzgerald, Carl; Burton, Rodin; Rohrl, Helmut. «Stefan E. Warschawski, Mathematics: San Diego». The Regents of The University of California, 2009. [Consulta: 1r setembre 2021]. (anglès)
* «Faculty Gifts Ensure a Lasting Legacy». UC San Diego. [Consulta: 1 stembre 2021]. (anglès)