OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rissa (gènere)

Rissa és un gènere d'ocells marins de la família dels làrids (Laridae). Habitants dels oceans de l'hemisferi nord, són les úniques gavines d'hàbits pelàgics. Una de les espècies, la gavineta (Rissa tridactyla), pot ser observada en aigües properes als Països Catalans.

## Morfologia

* Són gavines de mitjana grandària, que fan 38 – 41 cm de llarg, amb una envergadura d'uns 92 cm.
* Les potes, curtes i de color des de gris fosc a vermell, les diferencien de la resta de les gavines, ja que les falta o està molt reduït el dit posterior.
* Bec groc sense taques.
* Plomatge blanc a excepció de la part superior de les ales i el dors, de color gris.
* Els pollets, a diferència d'altres gavines, són blanquinosos.

## Hàbitat i distribució

Són les úniques gavines adaptades a la vida mar endins, apropant-se a la costa únicament en època de cria. Formen grans colònies a l'Atlàntic i el Pacífic Nord. Són de fet, les únique gavines que crien exclusivament en penya-segats, on sovint es troben juntament amb els somorgollaires.

## Llistat d'espècies

S'han descrit dues espècies dins aquest gènere:
* gavineta de tres dits (Rissa tridactyla).
* gavineta beccurta (Rissa brevirostris).

## Referències

* ↑ La gavineta de tres dits al SIOC Rev. 04-10-2010
* ↑ Gerald S. Tuck, A Field Guide to the seabirds of Britain and the World/Guia de campo de las aves marinas de España y del Mundo, Ediciones Omega, S.A.- Barcelona, 1980. ISBN 84-282-0578-7
* ↑ «U.K. Joint Nature Conservation Committee Report». Arxivat de l'original el 2011-02-04. [Consulta: 5 octubre 2010].
* ↑ El gènere Rissa a TAXONOMICON Rev. 04-10-2010
# Beumarchés

Beumarchés (en francès Beaumarchés) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983- | Gérard Castet | MRC |

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 690 | 620 | 544 | 548 | 549 | 588 | 655 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2009-12-26 a Wayback Machine. també accepta Bèumarchés
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# The Southerner

The Southerner és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Jean Renoir, estrenada el 1945.

## Argument

Sam i Nona Tucker no volen ser més jornalers agrícoles. Després de la collita de tardor, decideixen cultivar el seu propi camp de cotó. Amb Daisy i Jot, els seus fills, i l'àvia, s'instal·len en una terra concedida pel seu patró, on els esperen totes les desil·lusions…

## Repartiment

* Zachary Scott: Sam Tucker
* Betty Field: Nona Tucker
* J. Carrol Naish: Henry Devers
* Beulah Bondi: Àvia
* Percy Kilbride: Harmie Jenkins
* Blanche Yurka: Maman
* Charles Kemper: Tim
* Norman Lloyd: Finley Hewitt
* Estelle Taylor: Lizzie
* Noreen Nash: Becky
* Jack Norworth: El Doctor
* Paul Harvey: Ruston
* Nestor Paiva: El barman
* Paul Burns: Oncle Pete
* Jean Vanderwilt: Daisy Tucker
* Jay Gilpin: Jottie Tucker
* Dorothy Granger:
* Earl Hodgkins: un convidat al casament
* Almira Sessions: una clienta del magatzem

## Premis i nominacions
### Premis

* 1946: Premi a la millor pel·lícula al Festival de Venècia

### Nominacions

* 1946: Oscar al millor director per Jean Renoir
* 1946: Oscar a la millor banda sonora per Jack Whitney
* 1946: Oscar al millor so per Werner Janssen

## Referències

* ↑ «The Southerner». The New York Times.
# Ofioneu

Ofioneu (en grec antic Οφιονεύς) va ser un endeví grec que va viure al segle viii aC. Era d'origen messeni i va estar actiu a l'època de la primera guerra messènica. Es dubta però de si va ser un personatge històric.
Segons Pausànies era cec de naixement. Per a realitzar les seves profecies preguntava allò que havia passat, i segons el que li deien anunciava en privat i en públic futur que s'esperava. Ofioneu, igual que va fer Epèbol, s'oposà a l'elecció d'Aristodem com a rei dels messenis perquè havia matat la seva pròpia filla. A pesar d'aquesta oposició, va accedir al tron. Durant l'any vintè de la guerra messènia, Ofioneu va recuperar la vista, després d'haver patit un fortíssim mal de cap. Però quan s'acostava el final de la guerra, Ofioneu va tornar a quedar-se cec. Li van explicar a Aristodem el que havia passat, i s'esglaià al comprendre l'oracle de Delfos que, anys enrere, li havia dit que quan "els dos" sortissin de l'amagatall, l'amargura s'estendria entre els messenis. "Els dos" eren els ulls d'Ofioneu, i Aristodem, sabent que no tenia esperança, es va matar sobre la tomba de la seva filla.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 227-228. ISBN 8481641618.
# Mihály Lantos

Mihály Lantos (Budapest, 29 de setembre de 1928 - Budapest, 31 de desembre de 1989), també conegut com a Mihály Lendenmayer, fou un futbolista hongarès de la dècada de 1950 i entrenador.
Defensà els colors del MTK Hungária FC. Fou internacional amb la selecció d'Hongria, coneguda com els poderosos magiars, amb la qual guanyà els Jocs Olímpics de 1952 i el Campionat d'Europa Central el 1953. També disputà la Copa del Món de futbol de 1954.

## Palmarès
### MTK Hungária FC

* Lliga hongaresa de futbol (3): 1951, 1953, 1958
* Copa hongaresa de futbol: 1952
* Copa Mitropa: 1955

### Hongria

* Jocs Olímpics d'Estiu 1952: 1952
* Campionat d'Europa Central: 1953
* Finalista de la Copa del Món de Futbol: 1954

## Referències

* ↑ Hungary stats
* ↑ European Cup 1955-56 a rsssf
# Mànega de pastisseria

La mànega pastissera és un estri de cuina format per un drap cosit en forma de tronc de con que té un filtre que pot ser de diversos models, cadascun dels quals amb una forma diferent, per a disposar aliments viscosos de forma decorativa. S'emplena a través d'una obertura més àmplia en l'extrem oposat, que s'enrotlla o retorça per tancar-la, estrenyent-la llavors per extrudir el seu contingut. S'utilitza per a decorar pastissos, per a fer galetes o pa de pessic. També per a farcir o omplir altres dolços.

## Referències

* ↑ Fàbrega, Jaume. Les Postres i els pastissos de l'àvia: més de 300 receptes de coques, pastissos, galetes, pastes, cremes, bunyols, gelats, postres, confitures i refrescos. Cossetània Edicions, 2005, p.16. ISBN 8497910915.
# José Gálvez FBC

El José Gálvez FBC és un club de futbol peruà de la ciutat de Chimbote, a la regió d'Ancash.
Fou fundat el 27 d'octubre de 1951 amb el nom de Manuel Rivera, nom d'un dels millors esportistes de la ciutat de Chimbote. L'11 de novembre de 1963 la Federació Peruana de Futbol crea una norma per la qual les institucions no podien portar noms de persones vives i el club decideix canviar el nom pel de José Gálvez FBC.

## Palmarès

* Copa Perú:
       1996, 2005
* Copa Federación:
       2012
* Copa Inca:
       2011
* Segona divisió peruana de futbol:
       2011

## Referències

* ↑ «Expediente DeChalaca: José Gálvez» (en castellà). [Consulta: 22 febrer 2013].
* ↑ ; Carlos Manuel Nieto Tarazona«Peru - Foundation Dates of Clubs». RSSSF, 14-03-2013. [Consulta: 16 març 2015].
* 1 2 José Augusto Giuffra. «http://dechalaca.com/hemeroteca/lo-justo-tio/manuel-rivera-entrecruzando-franjas Manuel Rivera: Entrecruzando franjas» (en castellà). dechalaca.com, 11-02-2010. Arxivat de l'original el 30 desembre 2011. [Consulta: 30 desembre 2011].
* ↑ «De Recuerdo: Jose Galvez FBC Reseña Historica» (en castellà). JoseGalvezfbc.com, 03-05-2010. Arxivat de l'original el 26 de gener 2013. [Consulta: 30 desembre 2011].
* ↑ «Copa Perú». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2007-10-08 a Wayback Machine.
# Bordèras (Gironda)

Bordèras (en francès Bourdelles) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 206 | 232 | 187 | 159 | 119 | 107 | 122 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Christian Bouin | |

## Galeria d'imatges

* L'església de Sent Seurin
* L'església Sent Seurin
* El monument als morts

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Sent Aunís e Lengròs

Sent Aunís e Lengròs (en francès Saint-Aunix-Lengros) és un municipi francès situat al departament del Gers i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 170 | 130 | 145 | 145 | 146 | 117 | 143 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983- | Marc Lartigue | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2009-12-26. [Consulta: 27 agost 2010].
* ↑ Mapa del Gers amb els municipis en gascó
# La nit del caçador

La nit del caçador (títol original en anglès: The Night of the Hunter) és un film noir de culte estatunidenc dirigit per Charles Laughton i protagonitzat per Robert Mitchum i Shelley Winters l'any 1955. Es va doblar al català.
Rodada en blanc i negre amb la fotografia expressionista de Stanley Cortez, va ser l'única pel·lícula de Laughton com a director. El guió és una adaptació de la novel·la homònima escrita per Davis Grubb que, al seu torn, estava basada en la història real de l'assassí Harry Powers,d'origen holandès, penjat el 1932 pels seus crims. La pel·lícula en el seu temps va ser un fracàs de crítica i comercial, la qual cosa fou un motiu perquè Laughton no tornés a dirigir mai més (encara que va participar en la direcció d'un altre film: "The Man on the Eiffel Tower"). A Espanya no es va estrenar fins a l'agost de 1970, exhibida per TVE, perquè la censura franquista no tolerava l'ambigüitat moral que considerava que mostrava el film.

## Argument

Harry Powell, un fanàtic religiós, es casa amb una vídua mare d'en John i la Pearl. Es fa dir Reverend, però és un assassí en sèrie, i duu tatuada la paraula LOVE (amor) als nusos de la mà dreta i HATE (odi) als de l'esquerra.
Posteriorment mata la dona i atemoreix els nens per tal que li diguin on va amagar el seu pare el botí d'un robatori, però aquests fugen riu avall i es refugien en una casa on són acollits com a fills propis.

## Repartiment

| Intèrpret | Personatge | Veu en català |
| Robert Mitchum | Harry Powell | Josep Maria Ullod |
| Shelley Winters | Willa Harper | Maifé Gil |
| Billy Chapin | John Harper | Vicky Martínez |
| Sally Jane Bruce | Pearl Harper | Marta Barbarà |
| Lillian Gish | Rachel Cooper | Roser Cavallé |
| James Gleason | Birdie Steptoe | Emili Freixas |
| Evelyn Varden | Icey Spoon | Rosa Maria Pizà |
| Peter Graves | Ben Harper | Jordi Royo |
| Don Beddoe | Walt Spoon | Fèlix Benito |
| Gloria Castillo | Ruby | Núria Domènech |
| Corey Allen | Macijah Blake | Mark Ullod |
| Veu | Veu addicional | Domènec Farell |
| Veu | Veu addicional | Lourdes López |

## Referències

* ↑ «La nit del caçador». Ésadir.cat. [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ «Fotografía primorosa de Stanley Cortez» (en castellà). Decine21.com. [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ «'La noche del cazador', porque sólo se vive una vez» (en castellà). GrupoSade.com. [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ Argument complet a IMDb (anglès)
* ↑ «La nit del caçador». ElDoblatge.com. [Consulta: 13 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Argument i crítica a CineBaix
* Argument i crítica a LaButaca Arxivat 2009-02-28 a Wayback Machine. (castellà)
* Fitxa de la pel·lícula a Filmoteca de Andalucía Arxivat 2009-07-19 a Wayback Machine. (castellà)
* Anàlisi de la pel·lícula a AlohaCriticón (castellà)
* Referències i articles sobre la pel·lícula (anglès)
# Paroy-en-Othe

Paroy-en-Othe és un municipi francès situat al departament del Yonne i a la regió de Borgonya - Franc Comtat.

## Referències

* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Paroy-en-Othe a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Paroy-en-Othe a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Uropsilus aequodonenia

Uropsilus aequodonenia és una espècie d'eulipotifle de la família dels tàlpids. És endèmica del sud-oest de la província xinesa de Sichuan. Es caracteritza per tenir nou dents a la filera de dalt i nou dents a la filera de baix. Les dades indiquen que es tracta del tàxon germà de U. andersoni. El seu nom específic, aequodonenia, significa ‘dents equivalents’ en llatí.

## Referències

* ↑ Liu Yang, Liu Shaoying, Sun Zhiyu, Guo Peng, Fan Zhenxin, Robert W. Murphy. «A new species of Uropsilus (Talpidae: Uropsilinae) from Sichuan, China» (anglès). Acta Theriologica Sinica, vol. 33, 2, 2013, pàg. 113-122.
Espècies vivents de la família dels tàlpids :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Laurasiatheria · Ordre Eulipotifles :
Subfamília Scalopinae :
Subfamília Talpinae :
Subfamília Uropsilinae :
Categoria :
# Chodsigoa hoffmanni

Chodsigoa hoffmanni és una espècie d'eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae). Viu al sud de la Xina i el nord del Vietnam. És un membre del gènere Chodsigoa de mida mitjana, amb una llargada de cap a gropa de 67 mm i una cua de 82 mm. L'espècie fou anomenada en honor del Dr. Robert Shaw Hoffmann. Com que fou descoberta fa poc, encara no se n'ha avaluat l'estat de conservació.

## Referències

* ↑ Chen, Z.-Z.; He, K.; Huang, C.; Wan, T.; Lin, L.-K.; Liu, S.-Y.; Jiang, X.-L. «Integrative systematic analyses of the genus Chodsigoa (Mammalia: Eulipotyphla: Soricidae), with descriptions of new species» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, XX, 2017, pàg. 1–20. DOI: 10.1093/zoolinnean/zlw017.
# Typhlomys fengjiensis

Typhlomys fengjiensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels platacantòmids. És endèmic del comtat xinès de Fengjie, a la província de Chongqing, on viu a una altitud d'uns 1.880 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos montans amb sotabosc de bambú. Es tracta de l'espècie més grossa del gènere Typhlomys, amb una llargada de cap a gropa de 90 mm. El seu nom específic, fengjiensis, significa ‘de Fengjie’ en llatí.

## Referències

* ↑ Pu et al., 2022, p. 415.
* ↑ Pu et al., 2022, p. 416.

## Bibliografia

* Pu, Y.-T.; Wan, T.; Fan, R.-H.; Fu, C.-K.; Tang, K.-Y.; Jiang, X.-L.; Zhang, B.-W.; Hu, T.-L.; Chen, S.-D.; Liu, S.-Y. «A new species of the genus Typhlomys Milne-Edwards, 1877 (Rodentia: Platacanthomyidae) from Chongqing, China» (en anglès). Zoological Research, 43, 3, 2022. DOI: 10.24272/j.issn.2095-8137.2021.338.
# Eptesicus japonensis

Eptesicus japonensis és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic del Japó. Nia a les cavitats dels arbres i, a vegades, a cases i altres tipus d'edificis. Està amenaçat per la desforestació i la influència humana a les construccions on es refugia.

## Referències

* ↑ Maeda, K.; Sano, A. Eptesicus japonensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 26 octubre 2013.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Guineu voladora d'Okinawa

La guineu voladora d'Okinawa (Pteropus loochoensis) és una espècie de ratpenat de la família dels pteropòdids. No es coneix amb certesa la seva distribució, car només se n'han trobat tres exemplars i la seva procedència no està clara. Es creu que els tres exemplars, que foren descoberts al segle xix, provenen d'Okinawa. A causa d'aquesta manca d'informació, no se sap res sobre l'hàbitat i les amenaces que afecten aquesta espècie, que anteriorment fou classificada com a extinta per la UICN.

## Referències

* ↑ Maeda, K.. Pteropus loochoensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 02-09-2012.
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Myotis petax

Myotis petax és una espècie de ratpenat del gènere Myotis. Durant molt de temps se'l considerà una subespècie de Myotis daubentonii. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.
M. petax és un ratpenat de bosc que viu a Rússia (sud i est de Sibèria, Zabaikàlie, Primórie i Sakhalín), el nord de la Xina, Mongòlia, Corea i el Japó (Hokkaido).

## Referències

* ↑ Matvéiev, V. A., Kruskop, S. V. i Kramerov, D.A. 2005. Revalidation of Myotis petax Hollister, 1912 and its new status in connection with M. daubentonii (Kuhl, 1817) (Vespertilionidae, Chiroptera). Acta Chiropterologica 7(1): 23-37. «psjc.icm.edu.pl».
* ↑ «Myotis petax, 19 agost 2012». Arxivat de l'original el 15 de juny 2024. [Consulta: 30 setembre 2013].
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Odon de Pins

Odon de Pins, conegut també com a Eudes de Pins (mort el 1296) fou el 23è Mestre de l'Hospital entre 1293 i 1296. Ajudant del mestre Jean de Villiers, fou un dels cavallers que més el va ajudar en el traspàs de l'Orde des de Terra Santa fins a Xipre.

## Referències

* ↑ Sire, H. J. A.. The Knights of Malta (en anglès). Yale University Press, 1996, p. 280. ISBN 978-0-300-06885-6.
# Naja nivea

La cobra del Cap (Naja nivea) és una espècie de serp de la famila dels elàpids, pròpia de les regions australs del continent africà.

## Aparença

La cobra del Cap, igual que moltes espècies del gènere Naja, té una longitud mitjana màxima d'un metre i mig.
Si bé predominen les tonalitats clares uniformes per al cos d'aquest animal (d'allí el qualificatiu nivea, del color de la neu), es troben exemplars groguencs, daurats, vermellosos, ocres i negres.
Un tret distintiu de l'espècie és la forma i dimensions del cap, sent la mateixa més gran i ampla que en unes altres cobres.
Com tota cobra, desplega la caputxa que s'estén entre el cap i el coll de l'animal, quan se sent amenaçada o es troba alterada.
Els ulls són relativament grans i, a diferència de molts rèptils, amb una pupil·la rodona.

## Dispersió geogràfica

En estat silvestre, la cobra del Cap es troba a Sud-àfrica, Lesotho, Botswana i Namíbia, amb preferència en terrenys secs.
Encara que són, eminentment, terrícoles, tenen gran habilitat per grimpar i encimbellar-se en la copa dels arbres.

## Hàbits

Es troben actives tant de dia com de nit (és a dir: té hàbits tant diürns com nocturns). Tot i això tendeixen a ser més actives de dia, depenent la seva activitat de la temperatura ambient més que de la lluminositat solar.

## Alimentació

La dieta de la Naja nivea es basa en petits vertebrats (principalment, rosegadors i rèptils, incloses petites serps) i, en menor mesura, invertebrats.

## Reproducció

Són animals de reproducció ovípara. Una vegada fertilitzada, després de l'aparellament, la femella fa una posta, que oscil·la entre 8 i 20 ous, de forma més allargada que ovoide. La incubació d'aquests ous, efectuada per mitjà de la calor dels raigs solars, triga, aproximadament, entre set i vuit setmanes, al cap de les quals neixen les cries, de al voltant de trenta centímetres.

## Toxicitat

Com la majoria de les cobres, la Naja nivea posseeix una mossegada altament tòxica, sent la responsable del major nombre de víctimes fatals entre les serps de Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ Phelps, T. «Observations of the Cape cobra, Naja nivea (Serpentes: Elapidae) in the DeHoop Nature Reserve, Western Cape Province, South Africa» (PDF) (en anglès). Herpetological Bulletin p. 29-35. Cape Reptile Institute. Arxivat de l'original el 4 gener 2014. [Consulta: 16 juliol 2024].
* ↑ Spawls, Stephen. Dangerous Snakes of Africa. London: Blandford Press, 1995, p. 81–82. ISBN 0713723947.
# Dret a Morir Dignament

Dret a Morir Dignament (DMD) és una associació federal de l'Estat espanyol que promou el dret de tota persona a disposar amb llibertat del seu cos i de la seva vida, i a elegir lliurement i legalment el moment i els mitjans per finalitzar-la. Defensa el dret dels malalts terminals i irreversibles a, arribat el moment, morir pacíficament i sense patiments, si aquest és el seu desig exprés.
La federació Dret a Morir Dignament va ser fundada el 1984 sota el nom Associació Dret a Morir Dignament. El 13 de desembre del 1984 es va inscriure en el Ministeri de l'Interior espanyol amb el número 57889, legalitzant així un moviment ciudadà de respecte a la llibertat de l'individu al final de la seva vida.
L'Associació Dret a Morir Dignament està associada a la Federació Mundial d'Associacions pel Dret a Morir.
El 2024, la seva branca catalana va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Vegeu també

* Dret a morir
* Federació Mundial d'Associacions pel Dret a Morir

## Referències

* ↑ «DMD - Finalidad». Arxivat de l'original el 2011-11-05. [Consulta: 16 octubre 2011].
* ↑ «DMD - Historia». Arxivat de l'original el 2011-11-05. [Consulta: 16 octubre 2011].
* ↑ «Country, Member and Non-Member Information, World Federation of Right to Die Societies». Arxivat de l'original el 2011-05-15. [Consulta: 16 octubre 2011].
* ↑ «Les Creus de Sant Jordi 2024: de Carod-Rovira i Àngels Barceló a Aitana Bonmatí i Unió de Pagesos». 3/24. 3Cat, 03-12-2024. [Consulta: 4 desembre 2024].

## Enllaços externs

* DMD - Dret a Morir Dignament - Pàgina web oficial Arxivat 2011-08-25 a Wayback Machine.
# Antoni Morral Corominas

Antoni Morral Corominas, també conegut com a Tonet el cec, Tonet de la guitarra o el Cec Antonet (Sabadell, 1871 - 31 de gener de 1920) fou un cec, pidolaire, lector de la Bíblia en braille i predicador protestant.

## Biografia

Antoni era fill del llaurador Martí Morral Sallent i de Teresa Corominas Falguera i fou el gran de tres germans. Van residir al carrer de Coromines, 3 de Sabadell. Cec de naixement, va aprendre a llegir la versió en braille de la Bíblia, essent molt probablement el primer sabadellenc de fer-ho.
Durant part de la seva vida anava pidolant pels carrers de Sabadell, on tenia molt bona acceptació, cantant i acompanyant-se amb la música de la seva guitarra. Juntament amb els seus oncles Ignasi Vallès i Maria Corominas, formaven part del primer grup d'evangèlics a Sabadell batejats pel pastor baptista suec Jan Uhr, vers l'any 1889. Des de 1897 fins al 1905 fou el mateix Antoni qui va dirigir la comunitat baptista, davant la manca de lideratge i la greu crisi que va patir que va deixar la comunitat amb només tres membres. Va morir a Sabadell el 31 de gener de 1920, dins una recuperada i dinàmica congregació amb més de 40 membres.

## Referències

* ↑ ARXIU HISTÒRIC DE SABADELL Arxivat 2021-04-15 a Wayback Machine., Padró del 1886
* ↑ ACHE, Josep «El Tonet de la guitarra tal com era». Diari de Sabadell, 26-03-1998, pàg. 2.
* ↑ SALLARÉS, Joan. A l'ombra del campanar.
* ↑ Raurell Vidal, Carles. Apunts d'història de la primera església baptista de Sabadell. Sabadell: 1eebs, 1990, p. 13-16.
* ↑ Revista "ESPAÑA EVANGELICA" nº 4, p. 30 (19-2-1920)