OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# L'Isla d'Aruan

L'Isla Sent Jòrgi (en francès Isle-Saint-Georges) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània a la confluència del Saucats i el Gironda.

## Història

Les primeres traces d'ocupació humana daten del neolític i estan situades a un gual d'una ruta vers Burdígala. Al segle xi s'hi crea un priorat de l'Abadia de Santa Creu de Bordeus i una església parròquial. D'aleshores daten els primers esments escrits: La Yla en Arruan o en llatí Sancty Georgii de Insula. Els monjos van fer excavar un canal per drenar els aiguamolls i crear terres arables. Del segle xii a XIII es construeixen el Castell de Pey de Bordeus i un molí banal. Com el castell controlava l'accés al riu, va esdevenir el centre d'una llarga jurisdicció que s'estenia a Aiga Mòrta de las Gravas, Bautiran, Sent Medard d'Aruan, Martilhac i Saucats.
El 1650, Bernat de Nogaret de la Vallette, duc d'Epernon va armar el castell per tal de poder bloquejar la Garona, via de forniment principal de Bordeus. Els bordelesos van tornar a conquerir el castell i derrocar-lo.
Fins als anys 1950, el port va tenir un cert paper econòmic, però poble va conèixer un important èxode rural. Actualment, la viticultura és l'activitat principal, s'hi produeix un vi negre AOC Bordeus. Al costat de la viticultura i una mica de pesca fluvial, la majoria dels habitants tenen una feina a l'aglomeració de Bordeus.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 368 | 442 | 501 | 510 | 541 | 522 | 533 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-André Lemire | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
* ↑ «Histoire» al web oficial del municipi
# Una dona separada

Una dona separada (títol original: An Unmarried Woman) és una pel·lícula dels Estats Units dirigida per Paul Mazursky, estrenada el 1978. Ha estat doblada al català.

## Argument

Després de 16 anys de matrimoni, Erica descobreix la infidelitat del seu marit i l'abandona. Comença llavors una nova vida, feta de noves sensacions i de noves experiències.

## Repartiment

* Jill Clayburgh: Erica
* Alan Bates: Saul
* Michael Murphy : Martin
* Cliff Gorman: Charlie
* Patricia Quinn: Sue
* Kelly Bishop: Elaine
* Raymond J. Barry: Edward
* Michael Tucker: Fred
* Paul Mazursky: Hal
* Vincent Schiavelli: Home

## Premis i nominacions
### Premis

Premi a la interpretació femenina (Festival de Canes) per Jill Clayburgh

### Nominacions

* Oscar a la millor pel·lícula
* Oscar a la millor actriu per Jill Clayburgh
* Oscar al millor guió original per Paul Mazursky
* Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica
* Globus d'Or al millor director per Paul Mazursky
* Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per Jill Clayburgh
* Globus d'Or al millor guió per Paul Mazursky
* Globus d'Or a la millor banda sonora per Bill Conti
* BAFTA a la millor actriu per Jill Clayburgh
* Palma d'Or per Paul Mazursky

## Critiques

Per la revista Télé 7 jours, Una dona separada és una
| « | pel·lícula sobre la vida quotidiana filmada i interpretada de forma destacable. Somriure i llàgrimes. Un veritable èxit. | » |

## Referències

* ↑ esadir.cat. Una dona separada. esadir.cat.
* ↑ «An unmarried woman». The New York Times.
* ↑ Télé 7 jours n° 1377, del 18 al 24 d'octubre de 1986, pàg. 80
# The Divorcee

The Divorcee és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Robert Z. Leonard, estrenada el 1930. Escrita per Nick Grindé, John Meehan i Zelda Sears, basat en la novel·la Ex-Wife d'Ursula Parrott. Va ser nominada per l'Oscar al millor director. També va ser nominada a l'Oscar a la millor pel·lícula i va guanyar l'Oscar a la millor actriu per Norma Shearer.

## Argument

Després de tres anys de matrimoni, una dona descobreix que el seu marit és infidel. Considerant que és del tot normal agafar un amant, comença el camí de la separació...

## Repartiment

* Norma Shearer: Jerry Bernard Martin
* Chester Morris: Theodore 'Ted' Martin
* Conrad Nagel: Paul
* Robert Montgomery: Don
* Florence Eldridge: Helen Baldwin
* Helene Millard: Mary
* Robert Elliott: Bill Baldwin
* Mary Doran: Janice Dickson Meredith
* Tyler Brooke: Hank, el que toca l'ukulele
* Zelda Sears: Hannah
* George Irving: Dr. Bernard, pare de Jerry

## Premis i nominacions
### Premis

* Oscar a la millor actriu per a Norma Shearer

### Nominacions

* Oscar a la millor pel·lícula
* Oscar al millor director per Robert Z. Leonard
* Oscar al millor guió adaptat per John Meehan

## Referències

* ↑ Thise, Mark. Hollywood Winners & Losers A to Z. Hal Leonard Corporation, 2008, p. 197. ISBN 0-879-10351-5.
* ↑ «The Divorcee». Filmaffinity.
# Tremolhas

Tremolhas (en francès Trémouilles) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 659 | 709 | 626 | 546 | 503 | 504 | 521 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Arthur Capoulade | |
| 2008- | Jean-Marie Daures | MoDem |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Valençòla

Valençòla (en francès Valensole) és un municipi francès situat al departament dels Alps de l'Alta Provença i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 3532 | ? | 3566 | 3281 | 3521 | 3284 | 3135 | 3049 | 3151 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 3134 | 3072 | 3021 | 3186 | 3065 | 3020 | 2907 | 2807 | 2624 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 2550 | 2509 | 2357 | 1917 | 1924 | 1960 | 1966 | 1790 | 1784 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 1712 | 1791 | 1721 | 1944 | 2202 | 2334 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Max Demol | Divers gauche |
| 2008- | Gérard Aurric | UMP |

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana
# Caseodus

Caseodus és un gènere extint dels holocèfals de l'ordre Eugeneodontiformes del Carbonífer.Tenia una longitud mitjana d'entre 1 i 1,5 m.

## Referències

* ↑ Cimimurri, D.J; Fahrenbach, M.D. «Chondrichthyes from the upper part of the Minnelusa Formation (Middle Pennsylvanian: Desmoinesian), Meade County, South Dakota». Proceedings of the South Dakota Academy of Science, 81, 2002. Arxivat de l'original el 2018-10-15 [Consulta: 9 maig 2018].
* ↑ Lionek Calvin, Allison (2008) Fishes and the breakup of Pangea p. 12

## Enllaços externs

* Fitxa del Caseodus en FishBase, Ed. Ranier Froese and Daniel Pauly. October 2008 version. N.p.: FishBase, 2008. (anglès)
# Una mena de guillat

Una mena de guillat (títol original: Some Kind of a Nut) és una pel·lícula de comèdia estatunidenca de 1969 escrita i dirigida per Garson Kanin i protagonitzada per Dick Van Dyke, Angie Dickinson i Rosemary Forsyth. Està doblada al català.
Aquesta va ser la pel·lícula final de Dennis King.

## Argument

Fred Amidon és un caixer de banc de la ciutat de Nova York la dona del qual, la Rachel, es divorcia d'ell. En Fred ja té una nova promesa, la companya de banc Pamela Anders, amb qui està a punt d'anar-se de vacances.
Mentre fa un pícnic al parc, en Fred és picat a la barbeta per una abella. Com que li fa mal afaitar-se, en Fred es deixa créixer barba. Torna a la feina de les vacances i es sorprèn quan el seu cap li ordena que s'afaiti, però en Fred està cansat d'ajustar-se sempre als desitjos i demandes dels altres. Es nega i és acomiadat.
Els companys surten en defensa d'en Fred. Als homes es deixen créixer barba com a suport. Els companys de feina fan vaga i porten rètols fora del banc, aviat s'hi sumen hippies i músics de jazz amb barba. En Fred esdevé una sensació mediàtica de la nit al dia.
A la Rachel li agrada la fortalesa del nou Fred però a la Pamela no. Ella droga el seu vi i fa que els seus germans l'afaitin. En Fred es desperta amb l'afaitat a mig acabar. Fuig a peu, amb mitja barba i res més que roba interior i sabates. La policia el deté i el col·loca en una sala psiquiàtrica. La Rachel el rescata, es reconcilien i en Fred s'afaita la barba, que mai va voler conservar.

## Repartiment

* Dick Van Dyke com Fred Amidon
* Angie Dickinson com Rachel Amidon
* Rosemary Forsyth com Pamela Anders
* Zohra Lampert com Bunny Erickson
* Elliott Reid com Gardner Anders
* Dennis King com Otis Havemeyer
* Pippa Scott com Dra Sara
* Heywood Hale Broun com ell mateix
* Peter Brocco com Mr. Suzumi
* Roy Roberts com 1r vicepresident
* Jonathan Hole com 2n vicepresident
* Robert Ito com George Toyota
* Lucy Saroyan com Samantha
* David Doyle com Larry
* Carole Shelley com Rita
* Jennifer O'Neill com la bellesa (sense acreditar)

## Referències

* ↑ «Some Kind of a Nut». mubi.com. [Consulta: 7 març 2024].
* ↑ «Una mena de guillat». esadir.cat. [Consulta: 7 març 2024].
# The Marvels

The Marvels és una pel·lícula de superherois de l'univers cinematogràfic de Marvel. És la seqüela de Captain Marvel, estrenada l'any 2019, i una continuació de la sèrie de Disney+ Ms. Marvel. L'actriu Brie Larson torna a interpretar el rol de Carol Danvers. Al desembre de 2020, es va anunciar que Vellani tornaria a fer el seu paper de Kamala Khan a la pel·lícula juntament amb Teyonah Parris com Monica Rambeau, una persona adulta, reprenent aquest paper de la sèrie Disney + WandaVision (2021).
Es va estrenar el 10 de novembre del 2023, com a part de la Fase Cinc de l'MCU.

## Argument

Després dels esdeveniments de Ms. Marvel, Carol Danvers, Kamala Khan i Monica Rambeau han d'unir-se després d'assabentar-se que cada vegada que utilitzen els seus poders, s'intercanvien de lloc entre elles.

## Repartiment

* Brie Larson com a Carol Danvers / Capitana Marvel: Una venjadora i expilot de caça de la Força Aèria l'ADN del qual va ser alterat durant un accident, la qual cosa la va donar una força sobrehumana, projecció d'energia i vol.
* Iman Vellani com a Kamala Khan / Ms. Marvel: una adolescent mutant de Nova Jersey que idolatra a Danvers i porta un braçalet màgic que li permet aprofitar l'energia còsmica i crear construccions de llum sòlida.
* Teyonah Parris com a Monica Rambeau: Una agent de S.W.O.R.D. amb la capacitat d'absorbir energia. És filla de l'amiga i companya d'aviació de Danvers, Maria Rambeau, i admirava Danvers de petita. Parris va dir que The Marvels explorarien Rambeau més enllà del que es va establir a WandaVision.
* Samuel L. Jackson com a Nick Fury: l'antic director de S.H.I.E.L.D. que treballa amb els Skrulls a l'espai profund.
Saagar Shaikh, Zenobia Shroff i Mohan Kapur repeteixen els seus respectius papers de Ms. Marvel com el germà gran de Khan, Aamir, la mare Muneeba i el pare Yusuf. Zawe Ashton ha estat elegida com a dolenta i Park Seo-joon ha estat seleccionat per a un paper no revelat. Goose the cat també apareixerà a la pel·lícula.

## Producció

Al febrer de 2019, Larson va expressar el seu interès per incloure el personatge Kamala Khan / Ms. Marvel en la seqüela. Feige va dir anteriorment que tenia previst presentar Khan a la MCU després del llançament de Capitana Marvel, i Iman Vellani va ser inclosa més tard en el paper de la sèrie Disney + Ms. Marvel (2021). Al març, Feige va dir que tenia idees "bastant increïbles" per a una seqüela de Captain Marvel, i va afegir que una possible seqüela podria explorar la bretxa de temps entre el final d'aquesta pel·lícula i la següent aparició de Danvers a Avengers: Endgame. Lashana Lynch va expressar el seu interès a repetir el seu paper de Maria Rambeau en aquesta seqüela. Feige va confirmar que la pel·lícula estava en desenvolupament al Comic-Con de San Diego del 2019. El gener de 2020, Megan McDonnell estava en negociacions finals per escriure el guió de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ «CAPTAIN MARVEL 2».
* ↑ «Marvel Studios confirma secuela de 'Captain Marvel' y su fecha de estreno» (en castellà), 03-04-2020.
# The Invitation

The Invitation és una pel·lícula de thriller de terror nord-americana del 2022 dirigida per Jessica M. Thompson i escrita per Blair Butler. La pel·lícula és protagonitzada per Nathalie Emmanuel i Thomas Doherty. Inspirada en la novel·la Dràcula de Bram Stoker, el film segueix una dona jove que, després de la mort de la seva mare, es troba per primera vegada amb membres de la família desapareguts, només per descobrir els foscos secrets que porten amb ells.
Originalment titulada The Bride, va ser produïda per Sam Raimi i Ghost House Pictures de Robert Tapert, amb Butler com a guionista. Tanmateix, Raimi i Tapert van sortir a causa de conflictes de programació. El 2020, es va anunciar el director, el productor i el nou títol de la pel·lícula. El càsting es va produir de maig a octubre de 2021, i el rodatge va començar aquell setembre a Budapest.
The Invitation es va estrenar als cinemes als Estats Units el 26 d'agost de 2022 per Sony Pictures Releasing. Va rebre crítiques generalment negatives de la crítica, elogiant l'actuació d'Emmanuel però criticant la història, el guió i els elements de terror. Va ser un èxit de taquilla, amb una recaptació de 38 milions de dòlars a tot el món amb un pressupost de 10 milions de dòlars. Ha estat subtitulada al català.

## Repartiment

* Nathalie Emmanuel com a Evie
* Thomas Doherty com a De Ville
* Stephanie Corneliussen com a Viktoria
* Alana Boden com a Lucy
* Hugh Skinner com a Oliver
* Sean Pertwee com a Renfield
* Courtney Taylor com a Grace

## Referències

* ↑ Noraas, Dana. «'The Invitation': Release Date, Trailer, Cast, and Everything We Know So Far», 24-07-2022. [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ «The Invitation». Goita què fan, ara!. [Consulta: 22 abril 2023].

## Enllaços externs

* The Invitation - Lloc web oficial
* The Invitation a Goita què fan, ara!
# David Ricketts

David Edward Ricketts (St. Pancras, Gran Londres, 10 de juliol de 1920 - Gal·les, agost de 1996) va ser un ciclista anglès, que fou professional entre 1953 i 1959.
Anteriorment, com a ciclista amateur va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres de 1948, tot guanyant una medalla de bronze en la prova de persecució per equips, fent equip amb Wilfred Waters, Tommy Godwin i Robert Geldard.

## Referències

* ↑ «RICKETTS David Edward "Dave"». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Dave Ricketts». [Consulta: 30 novembre 2024].
* ↑ «Dave Ricketts | Team GB» (en anglès britànic). [Consulta: 30 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de David Ricketts a sitiodeciclismo.net
# Drais

Drais (en francès Draix) és un municipi francès situat al departament dels Alps de l'Alta Provença i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 163 | 152 | 143 | 150 | 176 | 145 | 150 | 150 | 157 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 146 | 150 | 153 | 137 | 121 | 122 | 118 | 109 | 93 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 92 | 97 | 92 | 53 | 61 | 42 | 35 | 37 | 36 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 41 | 50 | 92 | 80 | 83 | 86 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Marie Beltrando | |

## Referències

* ↑ Topònims occitans dels Alps de l'Alta Provença
# Brion (Gavaldà)

Brion (en francès Brion) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ http://bdtopoc.org/?city_selected=Brion
# Requistar

Requistar (en francès Réquista) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució de la població Insee i EHESS :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 2.734 | 2.546 | 3.663 | 3.709 | 3.547 | 4.025 | 4.185 | 3.874 | 4.380 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 4.354 | 4.207 | 4.017 | 4.330 | 3.751 | 3.387 | 3.347 | 3.334 | 2.821 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 2.776 | 2.884 | 2.655 | 2.606 | 2.562 | 2.500 | 2.587 | 2.604 | 2.583 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 2.405 | 2.482 | 2.625 | 2.512 | 2.243 | 2.060 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-1989 | Gaston Pialat | |
| 1989-1995 | Marcel Souchon | PS |
| 1995-2001 | Dominique Azam | RPR |
| 2000-2001 | Lucien Bonnevialle | RPR |
| 2001- | Éric Bula | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana

## Enllaços externs

* Oficina de Turisme de Requistar Arxivat 2022-02-20 a Wayback Machine.
# Marquesat de Villalba (1693)

El marquesat de Villalba és un títol nobiliari espanyol.
Va ser concedit per Carles II de Castella el 15 de febrer de 1693 a Agustín de Villanueva y Díez de Villegas, protonotari i justícia major d'Aragó. El 1839 la reina regent Maria Cristina de Borbó, en nom d'Isabel II, va aprovar l'alienació i cessió del títol a Cecilio Ayllón y Silva, coronel d'infanteria i governador polític i militar de la ciutat de Matanzas.

## Llista de titulars

| Núm | Titular | Període |
| Creació per Carles II ||||
| 1 | Agustín de Villanueva y Díez de Villegas | 1693-? |
| 2 | Jerónimo de Villanueva y Fernández de Heredia | ? |
| 3 | Manuel de Villanueva y Ximénez-Cerdán | ? |
| 4 | Joaquina de Villanueva y Herrera | ca. 1750 |
| 5 | María Manuela de Villanueva y Urríes | ? |
| 6 | Francisco de Paula de Villanueva y Cañas | ? |
| 7 | Francisco de Paula de Villanueva y Zayas | ?-1839 |
| Cessió per Isabel II ||||
| 8 | Cecilio Ayllón y Silva | 1839-1856 |
| 9 | Cecilio de Ayllón y Testa | 1877-1887 |
| 10 | Cecilio de Ayllón y Villuendas | 1890-1899 |
| 11 | María de los Ángeles Fernández-Cueto y Ayllón | 1902-1946 |
| 12 | Ignacio Rodríguez Meléndez | 1946-2009 |
| 13 | Ignacio Rodríguez Novelle | 2009-Avui |

## Referències

* 1 2 «Villalba, marqueses de (1693)» (en castellà). Portal de Archivos Españoles. [Consulta: 23 novembre 2021].
* 1 2 Soler Salcedo, Juan Miguel. Nobleza española. Grandez Inmemoriales (en castellà). Madrid: Visión Libros, 2020, p. 13, 648.
* 1 2 3 «Guía de títulos» (en castellà). Diputación Permanente y Consejo de la Grandeza de España y Títulos del Reino. [Consulta: 23 novembre 2021].
* 1 2 3 4 Laguna Enrique, Martha Elizabeth. El Museo Nacional de Bellas Artes de La Habana y la colección de retratos de la pintura española del siglo XIX (en castellà). Salamanca: Ediciones Universidad de Salamanca, 2013, p. 79.
# Who Is Harry Kellerman and Why Is He Saying Those Terrible Things About Me?

Who Is Harry Kellerman and Why Is He Saying Those Terrible Things About Me? és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Ulu Grosbard, estrenada l'any 1971.

## Argument

Georgie Soloway, un famós però també neuròtic compositor de cançons, està travessant una profunda crisi vital. Està convençut que tots els seus fracassos amorosos no es deuen als seus errors, sinó a la intervenció i influència del misteriós Harry Kellerman.

## Repartiment

* Dustin Hoffman: Georgie Soloway
* Barbara Harris: Allison Densmore
* Jack Warden: Dr. Solomon F. Moses
* David Burns: Leon Soloway
* Gabriel Dell: Sidney Gill
* Betty Walker: Margot Soloway
* Rosa Gregorio: Gloria Soloway
* Dom DeLuise: Irwin Marcy
* Rudy Bond: Newsdealer
* Herbie Faye: Divorciada
* Shel Silverstein: Bernie

## Referències

* ↑ «Who Is Harry Kellerman and Why Is He Saying Those Terrible Things About Me?». ‘‘The New York Times'’.
# Bufaforats

El bufaforats, papallona colibrí, borinot ros, borinot moro o mosca boja (Macroglossum stellatarum), és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels esfíngids (Sphingidae). Té costums diürns i vola de flor en flor de manera anàloga a un colibrí. És freqüent als Països Catalans.

## Distribució i hàbitat

Aquest lepidòpter és molt comú als Països Catalans. Té una distribució molt àmplia a Euràsia, el podem trobar des de Portugal fins al Japó.
El bufaforats viu arreu i pot volar molt lluny. Es pot trobar dins les zones urbanes a jardins, parcs i fins i tot xuclant les flors dels balcons. Així i tot, prefereix els prats florits i les zones de matoll durant la floració.

## Descripció

El bufaforats és relativament petit; fa només 3,5 cm de llarg. El cos i les ales anteriors són de color marronós. Les ales posteriors tenen un color taronja viu que contrasta amb els altres tons del cos. L'abdomen és pelut amb taques blanques i negres. Aquests colors vius no es veuen, però, quan el borinot està en repòs.
Té una espiritrompa molt llarga i com tots els esfíngids (llevat del borinot de la mort) passa el seu últim estat de la metamorfosi libant el nèctar de les flors. Contràriament a molts esfíngids, que són nocturns o vespertins, el bufaforats vola durant el dia.
La papallona colibrí és un gran pol·linitzador. És molt actiu i vola infatigablement d'una flor a l'altra. Es pot confondre amb altres espècies de macroglossins, com Hemaris fuciformis i Hemaris tityus, esfíngids diürns de la mateixa mida. La diferencia, però, rau en el fet que les ales del bufaforats són opaques, marronoses les anteriors i taronges les posteriors, mentre que les ales dels altres borinots són transparents.

## Reproducció i metamorfosi

La femella pon els ous damunt les fulles de les plantes del gènere Galium (espunyidelles o espunyideres) i també mostra preferència per la rogeta (Rubia peregrina). Els ous són de color verd pàl·lid, camuflant-se bé amb la planta. Les erugues són de coloració groc pàl·lid amb dues franges grises i es tornen verdes a mesura que creixen. Són relativament grosses, igual que les erugues d'altres esfíngids, i es mouen molt lentament.
La crisàlide és marró i es troba enganxada a les fulles de la planta hoste o a terra entre les fulles seques d'aquesta mateixa planta.

## Superstició

Aquest insecte també es coneix amb el nom de «borinot carter» o simplement «carter» a alguns llocs. Les supersticions locals afirmen que quan hom veu un d'aquests borinots, hom rebrà notícies importants molt aviat.

## Referències

* ↑ «papallona | enciclopedia.cat». [Consulta: 26 maig 2024].

## Enllaços externs

* Mazzei, Paolo; Morel, Daniel; Panfili, Raniero. «Macroglossum stellatarum (Linnaeus, 1758)» (en anglès). Moths and Butterflies of Europe and North Africa.
* «Macroglossum Scopoli 1777» (en anglès). Article amb una sèrie de fotos.
* «Foto dels esfíngids dels Països Catalans». Fototeca.cat. Enciclopèdia Catalana.
# Auset

Auset (en francès Auzet) és un municipi francès situat al departament dels Alps de l'Alta Provença i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 308 | 300 | 256 | 302 | 300 | 293 | 287 | 270 | 260 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 267 | 287 | 278 | 279 | 258 | 243 | 253 | 255 | 244 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 232 | 243 | 228 | 178 | 156 | 151 | 138 | 120 | 128 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 111 | 96 | 73 | 67 | 73 | 87 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989- | Roger Isoard | PCF |

## Referències

* ↑ Topònims occitans dels Alps de l'Alta Provença
# Anglars e Sent Felitz

Anglars e Sent Felitz (en francès Anglars-Saint-Félix) és un municipi francès situat al departament de l'Avairon i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 670 | 701 | 655 | 620 | 579 | 562 | 596 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1965-1977 | Joseph Bastide | |
| 1977-1994 | Jean Pomier | |
| 1995-2005 | Raymond Bastide | Divers droite |
| 2005- | Dominique Rouquette | Divers droite |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana

## Enllaços externs

* Web de la festa d'Anglars