OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Acrossocheilus paradoxus

Acrossocheilus paradoxus és una espècie de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.
Els adults poden assolir fins a 20 cm de longitud total. Es troba a Taiwan.

## Referències

* 1 2 Wang, Shen-Shih; Reyes, Rodolfo B. «Acrossocheilus paradoxus (Günther, 1868)» (en anglès). FishBase.
* ↑ Shao, K.-T. i P.L. Lim, 1991. Fishes of freshwater and estuary. Encyclopedia of field guide in Taiwan. Recreation Press, Taipei. vol. 31. 240 p.

## Bibliografia

* Shen, S.C. (ed.), 1993. Fishes of Taiwan. Department of Zoology, National Taiwan University, Taipei. 960 p.
# Montpesat de Carcin

Montpesat de Carcin (en francès Montpezat-de-Quercy) és un municipi francès situat al departament de Tarn i Garona i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.377 | 1.448 | 1.419 | 1.407 | 1.411 | 1.378 | 1.424 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1976- | Raymond Massip | PRG |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Heretaràs la terra

Heretaràs la terra (títol original: A Thousand Acres) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Jocelyn Moorhouse, estrenada l'any 1997. Ha estat doblada al català.

## Argument

Larry Cook, el patriarca d'una gran família, posseeix una extensa i fèrtil propietat agrícola. Quan decideix repartir-la entre les seves tres filles, la llavor de la discòrdia divideix a la família. Secrets, rivalitats inconfessables i desitjos insatisfets i soterrats surten llavors a la superfície i les seves conseqüències seran imprevisibles.

## Repartiment

* Michelle Pfeiffer: Rosa Cook Lewis
* Jessica Lange: Ginny Cook Smith
* Jennifer Jason Leigh: Caroline Cook
* Colin Firth: Jess Clark
* Jason Robards: Larry Cook
* Kevin Anderson: Pete Lewis
* Keith Carradine: Ty Smith
* Pat Hingle: Harold Clark
* Michelle Williams: Pammy
* Ray Baker: Wallace Crockett

## Rebuda

* Jessica Lange ha estat nominada pel seu paper de Ginny Cook Smith als Globus d'Or a la millor actriu dramàtica l'any 1998.
* Crítica
** "Amb una embafadora música de fons i una melodiosa veu en off, a més d'una planificació a la recerca de la llàgrima fàcil, però amb grans actrius"
** "Entretinguda cinta, que no va aprofitar, per culpa del seu trampós guió, la presència de dues actrius de la talla de Michelle Pfeiffer i Jessica Lange"

## Referències

* ↑ «Heretaràs la terra». esadir.cat.
* ↑ «A Thousand Acres». The New York Times.
* ↑ Ocaña, Javier «Heredarás la tierra». Cinemanía.
* ↑ Morales, Fernando «Heredarás la tierra». El País.
# L'hora de les pistoles

L'hora de les pistoles (títol original en anglès: Hour of the Gun) és una pel·lícula dels Estats Units dirigida per John Sturges, estrenada el 1967. Ha estat doblada al català.

## Argument

El 26 d'octubre de 1881 a Tombstone, a Arizona. La banda dels Clanton retroba Wyatt Earp, els seus germans Morgan i Virgil, i «Doc» Holliday que serà llegendari pel tiroteig de l'O.K. Corral. De la banda Clanton, Ike és l'únic que va sortir viu de la batalla. Wyatt Earp és processat, ja que no tenia autoritat per atacar els Clanton, però surt net del procés. Obsessionat, se'n va a la persecució d'Ike Clanton refugiat a Mèxic i, amb l'ajuda d'Holliday.

## Repartiment

* James Garner: Wyatt Earp
* Jason Robards: Doc Holliday
* Robert Ryan: Ike Clanton
* Albert Salmi: Octavius Roy
* Charles Aidman: Horace Sullivan
* Steve Ihnat: Andy Warshaw
* Michael Tolan: Pete Spence
* William Windom: Texas Jack Vermillion
* Lonny Chapman: Turkey Creek Johnson
* Larry Gates: John P. Clum
* William Schallert: Jutge Herman Spicer
* Bill Fletcher: Xèrif del comtat Jimmy Bryan
* Karl Swenson: Dr. Charles Goodfellow
* Austin Willis: Anson Safford
* Monte Markham: Sherman McMasters, xèrif de Tucson
* Richard Bull: Thomas Fitch
* Sam Melville: Morgan Earp
* Frank Converse: Marshal Virgil Earp
* Jon Voight: Curly Bill Brocius
* Robert Phillips: Frank Stilwell
* Edward Anhalt: Metge de Denver (No surt als crèdits)
* Walter Gregg: Billy Clanton (No surt als crèdits)
* David Perna: Frank McLowery (No surt als crèdits)
* Jorge Russek: Diputat Latigo (No surt als crèdits)
* Jim Sheppard: Tom McLowery (No surt als crèdits)

## Al voltant de la pel·lícula

* John Sturges, que havia dirigit deu anys abans Tiroteig de l'O.K. Corral, reprèn la història allà on l'havia deixat, sense que es pugui, però, parlar de continuació directa de la pel·lícula. Els actors no són els mateixos: (James Gardner en el paper de Burt Lancaster i Jason Robards en el de Kirk Douglas).

## Referències

* ↑ esadir.cat. L'hora de les pistoles. esadir.cat.
* ↑ «Hour of the gun». The New York Times.
# Mel·livorins

Els mel·livorins (Mellivorinae) són una subfamília de carnívors de la família dels mustèlids. Aquest grup probablement sorgí a Euràsia i divergí dels mustelins abans del Miocè superior. Tanmateix, el seu únic representant vivent, el ratel (Mellivora capensis), té una distribució que abasta gran part d'Àfrica, a més de la península Aràbiga, el subcontinent indi i parts de l'Àsia central.

## Referències

* ↑ Entrada «Mellivorinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ de Bonis, Louis; Peigné, Stephane; Guy, Franck; Likius, Andossa; Makaye, Hassane T.; Vignaud, Patrick; Brunet, Michel «A new mellivorine (Carnivora, Mustelidae) from the Late Miocene of Toros Menalla, Chad» (en anglès). Neues Jahrbuch für Geologie und Paläontologie - Abhandlungen, 252, 1, 2009, pàg. 33–54. DOI: 10.1127/0077-7749/2009/0252-0033. ISSN: 00777749.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# El Port Nou

El Port Nou és una urbanització situada al municipi de Son Servera a Mallorca. Està situada a la vora de la mar prop de Cala Bona, entre el Port Verd i el Port Vell.

## Referències

* ↑ «Es Port Nou». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Premi al millor josei del Saló del Manga de Barcelona

El premi al millor josei del Saló del Manga de Barcelona és un guardó anual concedit per Ficomic durant el Saló de Manga de Barcelona que té per objectiu premiar el millor manga de l'any de gènere josei publicat a l'estat espanyol. El premi es va concedir per primera vegada el 2018, a la 24a edició del Saló del Manga de Barcelona.
El premi no té dotació econòmica i s'atorga per votació popular a dues voltes mitjançant la pàgina web de Ficomic, en la qual tothom hi pot emetre un vot. De la primera votació en resulta elegida una llista de nominats i ala segona votació es determina el guanyador per votació popular.

## Palmarès

| Any | Títol | Autor | Editorial |
| 2018 |
| 2018 | Mi experiencia lesbiana con la soledad | Nagata Kabi | Fandogamia Editorial |
| 2018 | Hiso hiso – Susurros | Yoko Fujitani | Planeta Comic |
| 2018 | Aula demoníaca | Junji Ito | Tomodomo Ediciones |
| 2018 | Servamp | Strike Tanaka | ECC |
| 2019 |
| 2019 | Catarsis | Moto Hagio | Ediciones Tomodomo |
| 2019 | Mi Giovanni | Hozumi | Milky Way Ediciones |
| 2019 | Qué difícil es el amor para un otaku | Fujita | ECC |
| 2020 |
| 2020 | Qué difícil es el amor para un otaku | Fujita | ECC |
| 2020 | Mi Giovanni | Hozumi | Milky Way Ediciones |
| 2020 | Si te pudiera decir «Gracias» | Yukari Takinami | Ponent Mon |
| 2021 |
| 2021 | El secreto de Madoka | Kingyobachi Deme | Editorial Kodai |
| 2021 | Qué dificil es el amor para un otaku | Fujita | ECC |
| 2021 | Perfect World | Rie Aruga | ECC |
| 2022 |
| 2022 | Tokyo Girls | Akiko Higashimura | Planeta Cómic |
| 2022 | My Broken Mariko | Waka Hirako | Milky Way Ediciones |
| 2022 | Paradise Kiss (Glamour Edition) | Ai Yazawa | Ivrea |
| 2023 |
| 2023 | La princesa bibliófila | Yui Kikuta | Arechi Manga |
| 2023 | Chihayafuru | Yuki Tsuetsugu | ECC |
| 2023 | Don't call it mistery | Yumi Tamura | Distrito Manga |
| 2024 |
| 2024 | Nina del Reino de las Estrellas | Rikachi | Arechi Manga |
| 2024 | Chihayafuru | Yuki Suetsugu | ECC |
| 2024 | Veil | Kotteri! | Planeta Cómic |

## Referències

* ↑ Pardo «Ganadores de los Premios del XXIV Salón del Manga de Barcelona». Zona Negativa [Barcelona], 02-11-2018 [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Moreno «Barcelona, capital de la cultura manga». La República [Barcelona], 01-11-2019 [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Arrenca el Manga Barcelona Limited 100% en línia amb autors, concerts, conferències i una exposició». La República [Barcelona], 30 d‘octubre 2020 [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «El 27 Manga Barcelona entrega els Premis als millors manga i anime de l'any». Comicat [Barcelona], 24 d‘octubre 2021 [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ ACN «El Saló Manga Barcelona bat rècord d'assistència amb més de 136.000 assistents». Nació Digital [Barcelona], 11-12-2022 [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Els nominats als Premis Manga Barcelona 2023». Comic.cat [Barcelona], 30-10-2023 [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ «Els nominats als Premis Manga Barcelona 2024». Comic.cat [Barcelona], 30-10-2024 [Consulta: 10 novembre 2024].
# Louis Aimar

Louis Aimar (Pagno, Itàlia, 3 de gener de 1911 - Aubagne, 14 de setembre de 2005) va ser un ciclista italià de naixement, però nacionalitzat francès el 6 d'abril de 1933. Fou professional entre 1931 i 1946. En el seu palmarès destaquen dues edicions del Gran Premi de les Nacions, el 1938 i 1941.

## Palmarès

* 1931
** 1r a la Marsella-Toló-Marsella
* 1932
** 1r al Gran Premi St. Marthe
** 1r al Gran Premi Waldors
** 1r a la Toló-Niça
* 1933
** 1r al Critèrium de Var
** 1r a la Niça-Annot-Niça
* 1934
** 1r al Circuit del Mont-Blanc
** 1r al Critèrium de Var
** 1r al Gran Premi de Niça
* 1935
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi de Bône
* 1936
** 1r a la Toló-Aubagne-Toló
* 1937
** 1r al Circuit de Forez
** 1r al Gran Premi d'Espéraza
** 1r a la Marsela-Niça
* 1938
** 1r al Gran Premi de les Nacions
** 1r al Gran Premi de Cévennes
** 1r a la Toló-Aubagne-Toló
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Marroc
** Vencedor d'una etapa del Tour del Sud-est
* 1941
** Campió de França de persecució
** 1r al Gran Premi de les Nacions
* 1942
** Campió de França de persecució

## Referències

* ↑ «AIMAR Louis». [Consulta: 5 desembre 2024].
* ↑ «Palmarès de Louis Aimar (Fra)». [Consulta: 5 desembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Louis AIMAR» (en italià). [Consulta: 5 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Louis Aimar a sitiodeciclismo.net
# Portada/efemèride desembre 20

Seu actual de la Biblioteca Nacional d'Andorra.
« 19 de desembre · 20 de desembre · 21 de desembre »
# Esselen

La llengua Esselen era parlada pels esselens, a la costa central de Califòrnia. Es considera tradicionalment com a la primera llengua extinta a la costa oest dels actuals EUA, a les darreries dels s. XIX.

## Història

Durant tot el s. XVIII els esselen van ser forçats a integrar-se a les "misiones" espanyoles de California (Carmelo, Soledad, San Antonio o San Carlos) on eren batejats, esclavitzats i desculturitzats, a més a més d'encomanats de malalties com xarampió o sífilis. Petits grups van fugir a les muntanyes on van sobreviure fins a meitat del s.XIX. Es considera que cap al 1840 la cultura Esselen havia desaparegut. La llengua, que ja no es transmetia de pares a fills, va seguir el mateix camí poques dècades després. Tot i això es considera Isabel Meadows, morta en 1939, com a la darrera persona que era capaç d'expressar-se en Esselen.
Abans del genocidi espanyol els esselen vivien a la vall del riu Carmel i les muntanyes Santa Lucia. Estaven dividits en cinc grups diferenciats: els Excelen, Eslenajan, Ekheajan, Imunajan i Aspasniahan. Els esselen eren probablement multilingües i de ben segur bilingües car parlaven amb fluïdesa el rumsen o Costano. Ambdues llengües pertanyen a famílies diferents però es trobaven altament "contaminades" perquè compartien pràcticament un mateix territori i costums.

## Etimologia

El mot esselen prové de la paraula ex'seien, que significa "la Roca" i que fa referència al probable origen d'aquests grups que es van desplaçar en un moment indeterminat de l'interior muntanyenc a la costa.

## Filiació

No està clara la filiació de la llengua esselen, classificant-se de vegades com a llengua aïllada o com a membre de la família Hoka.
En l'actualitat, l'anomenada Ohlone/Costanoan Esselen Nation, fa esforços per recuperar la llengua i la cultura, ensenyant-la als infants però sense rebre reconeixement oficial ni ajut per part de l'administració nord-americana. S'ha de saber, però, que la llengua és morta, que no hi viu ni un esselent-parlant i que l'ensenyament de la llengua no pot anar més enllà d'aprendre llistes de paraules recollides per Kroeber i Harrington.

## Els deu primers números en Esselen

1 Pek
2 Ulax
3 Kxulef
4 Kxamakxus
5 Pekmakxala
6 Pek-walanai
7 Kxulak-walanai
8 Kxulep-walanai
9 Kxamakxus-walanai
10 Tomoila

## Algunes paraules en Esselen

Home Exenoch
Dona Tanoch
Nen Pana
Fill Exepana
Sol Ashi
Lluna Tomanish'ashi

## Bibliografia

* Golla, Victor. 2011. California Indian Languages. University of California Press.
* Mithun, Marianne. 1999. The Languages of Native North America. Cambridge University Press.
* Shaul, David L. 1995. "The Huelel (Esselen) Language." International Journal of American Linguistics 61:191-239.

## Enllaços externs

* Pàgina web de la tribu Esselen Arxivat 2008-05-08 a Wayback Machine.
* Pàgina web de la Ohlone/Costanoan Esselen Nation Arxivat 2008-04-03 a Wayback Machine.
# Isis Hembe

Isis Hembe (Bié, 1987) és un raper i activista polític angolès. Les seves lletres, travessades per la discapacitat física i la realitat africana, estan carregades de reivindicació social. Forma part de l'organització de defensa dels drets humans Moviment Cívic Mudei, que documenta casos de detencions arbitràries a Angola.
Hembe va néixer en el context de la Guerra Civil angolesa (1975-2002), alimentada per les intervencions estrangeres en el marc de la política de blocs de la Guerra Freda. Durant la seva infantesa, va contraure una malaltia per la qual podria haver rebut tractament a l'estranger, però un nou esclat bèl·lic després dels acords de pau del 1991 i de les primeres eleccions l'any següent, li van impedir sortir del país. Anys més tard, influït pel seu pare, també músic, i després d'entrar en contacte amb la literatura i el kuduro, va iniciar-se en les trobades de rap improvisat.

## Discografia

* Prazer, Isis Hembe (2020)
* Quintessência (2022)

## Referències

* ↑ «Isis Hembe: de Luanda a Barcelona». Betevé, 23-09-2024. [Consulta: 5 desembre 2024].
* ↑ Pascual, Jordi. «A Angola moltes mobilitzacions que qüestionen el poder són caricaturitzades com "aquells que volen la guerra"», 23-09-2024. [Consulta: 5 desembre 2024].
* ↑ Parera, Gemma. «Per a un país africà, ser ric en recursos és un drama». Directa, 04-11-2024. [Consulta: 5 desembre 2024].
# Francesc Sancho i Serena

Francesc Sancho i Serena (la Ràpita, Montsià, 12 d'agost de 1954) és un metge i polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la VII, VIII i IX legislatures.

## Biografia

Es llicencià en medicina a la Universitat de Barcelona i ha treballat com a metge titular al partit mèdic del districte segon del Perelló. És membre del Col·legi de Metges de Tarragona i col·labora regularment amb el setmanari La Veu de l'Ebre.
És fundador i president de l'associació de veïns de l'Ampolla. Fou membre de la Junta de Segregació, qui impulsà la constitució com a municipi independent de l'Ampolla, antiga barriada del municipi del Perelló. També és soci del Club de Futbol l'Ampolla i del Club Nàutic Ampolla.
El 1991 ingressà a Convergència Democràtica de Catalunya (CDC). El 2001-2003 fou delegat del govern de la Generalitat de Catalunya a les Terres de l'Ebre i president del Consorci d'Aigües de Tarragona i president del Consorci per a la Protecció Integral del Delta de l'Ebre (CPIDE)
De 1990 a 2011 fou alcalde de l'Ampolla i fou elegit diputat per la província de Tarragona a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2003, 2006 i 2010.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la VIII Legislatura p. 146
* ↑ «Alcaldes de l'Ampolla». Arxivat de l'original el 2015-11-22. [Consulta: 4 agost 2015].

## Enllaços externs

* Francesc Sancho al web del Parlament de Catalunya
# Concertino per a piano (Tubin)

El Concertino per a piano en mi bemoll major va ser compost per Eduard Tubin entre el 1944 i el 1945 i va ser estrenat el 16 d'octubre de 1945 a Estocolm per l'Orquestra Simfònica de la Ràdio Sueca dirigida per Tor Mann i amb Olav Roots al piano. Té una durada aproximada de 23 minuts.

## Origen i context

El pianista i director Olav Roots feia temps que havia demanat una obra a Tubin. Abans de la guerra, Tubin havia intentat dues vegades començar un concert per a piano sense èxit. Després de l'exili a Suècia el 1944 i un cop instal·lat al camp de refugiats per a estonians de Neglinge va escriure el Concertino per a piano i orquestra en dos mesos. Tubin va iniciar el Concertino el 19 de desembre de 1944 i el va completar el 19 de febrer de 1945.

## Representacions

Després de l'estrena, al cap de poc temps es va interpretar a la sala de concerts d'Estocolm amb el director hongarès Carl Garaguly. La primera actuació a Estònia va ser el 17 de juny de 1965 a Tallinn, amb Ada Jõgi al piano, amb l'Orquestra Simfònica de la Ràdio Estoniana dirigida per Neeme Järvi. La pianista Käbi Laretei el va interpretar en gires per Suècia, Noruega i Alemanya. Amb el temps va ser una de les obres orquestrals més interpretades de Tubin.

## Recepció

La crítica musical sueca el va rebre positivament. El compositor Kurt Atterberg el va lloar tot escrivint sobre els «superbs tutti orquestrals», l'«estructura magníficament clara» i el «caràcter magnètic de la música». Yngve Flyckt el va elogiar com una «obra rítmicament viva i harmònicament ben elaborada, plena de colors i estats d'ànim inesperats juntament amb un bon sentit comú». Kajsa Rootzén el va alavar escrivint que «la força de Tubin és la seva impulsivitat rítmica».

## Instrumentació

El Concertino per a piano està escrit per a una orquestra gran estàndard, sense instruments doblats, concretament: 2 flautes, 2 oboès, 2 clarinets, 2 fagots - 4 trompes, 3 trompetes, 3 trombons, 1 tuba, percussió i cordes.

## Música

El Concertino de Tubin consta de tres moviments interconnectats.
* Primer moviment: Allegro vivace
Combina temes rítmics i melòdics, alternant intensitat orquestral i moments més calmats, acabant amb un passatge introspectiu que connecta amb el següent moviment.
* Segon moviment: Lento, sostenuto e tranquillo
Comença amb una cadència contemplativa del piano, que es desenvolupa amb temes de l'oboè, els trombons i la tuba, i culmina en una intensificació rítmica de les timbales.
* Tercer moviment: Allegro giocoso, ma non troppo
Es caracteritza per la seva energia i frescor, amb un piano dominant, seguit d'una secció pacífica i un final apassionat que barreja piano i orquestra.

## Referències

* 1 2 3 4 «Piano Concertino in E flat Major». Estonian Music Information Centre. [Consulta: 7 gener 2024].
* ↑ Llade, Martín. «Sinfonia de la semana. Eduard Tubin». Rtve. [Consulta: 19 febrer 2024].
* 1 2 Tubin, Eino. «Eduard Tubin. A Biography». Eino Tubin. [Consulta: 19 febrer 2024].
* 1 2 Kiisk, Harri. «Tubin: Sinfonietta On Estonian Motifs, Piano Concertino Symphony No. 7». BIS. [Consulta: 5 desembre 2024].
# 2010 TK7

2010 TK7 és el primer asteroide troià que s'ha descobert compartint l'òrbita que fa la Terra al voltant del Sol. Els objectes troians tenen una òrbita 60º per davant o per darrere d'un planeta o d'una lluna en un tipus de ressonància orbital; de 1:1 Aquests objectes anteriorment només havien estat observats en les òrbites dels planetes Mart, Júpiter, Neptú i a les llunes de Saturn.
2010 TK7 té un diàmetre d'uns 300 m. La seva trajectòria oscil·la al voltant del punt de Lagrange L4 del sistema format pel Sol i la Terra (60 graus per davant de la Terra), anant i venint entre el seu màxim acostament a la Terra i la seva aproximació més propera al punt L₃ (180 graus de la Terra), amb un període al voltant de 395 anys.
El 2010 TK7 té una magnitud absoluta d'uns 20,6. El seu diàmetre de 300 m s'ha estimat segons la seva albedo de 0,1. No es disposa de dades del seu espectre de llum que puguin indicar la seva composició.
Aquest asteroide té un període orbital de 365,389 dies, comparable al de la Terra que és de 365,256 dies. En la seva òrbita excèntrica (e = 0.191) la distància del 2010 TK7 al Sol varia anualment de 0,81 AU a 1,19 AU.
L'asteroide va ser descobert l'octubre de 2010 pels astrònoms de la Universitat d'Athabasca, UCLA i Universitat de Western Ontario utilitzant el telescopi Wide-field Infrared Survey Explorer de la NASA.
2010 TK7 és el primer asteroide d'aquesta categoria (Troians de la Terra) que s'ha trobat i poden reduir el cost econòmic d'arribar a la Lluna. També poden ser font d'elements químics que a la Terra són rars.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 18 gener 2024].
* 1 2 3 Connors, Martin; Wieger, Paul; Veillet, Christian «Earth’s Trojan asteroid». Nature, 475, 7357, 27-07-2011, pàg. 481–483. DOI: 10.1038/nature10233 [Consulta: 27 juliol 2011].
* ↑ NASA's WISE Mission Finds First Trojan Asteroid Sharing Earth's Orbit Arxivat 2017-05-02 a Wayback Machine.. Nasa.gov. Retrieved on 2011-07-29.
* ↑ WISE finds the very first Earth Trojan asteroid Arxivat 2011-08-11 a Wayback Machine.. Blogs.discovermagazine.com. Retrieved on 2011-07-29.
* ↑ «NEODyS». [Consulta: 24 juny 2012].

## Vegeu també

* Designació provisional, la convenció de nomenclatura utilitzada per als objectes astronòmics immediatament després del seu descobriment

## Enllaços externs

* Animació de la NASA