OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Harold Stamper

Harold Jack Stamper (Stockton-on-Tees, 6 d'octubre de 1889 - Durham, gener de 1939) va ser un futbolista anglès que va competir a començament del segle xx. Jugà com a centrecampista i en el seu palmarès destaca la medalla d'or en la competició de futbol dels Jocs Olímpics d'Estocolm, el 1912.
Pel que fa a clubs, jugà sempre al Stockton F.C.. El 1912 guanyà la FA Amateur Cup. L'any 1922 arribà al FC Barcelona, per mediació de Jack Greenwell, però només disputà sis amistosos amb el club. A continuació fou jugador de la UD Girona.

## Referències

* 1 2 «Harold Stamper Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 d’agost 2011. [Consulta: 2 abril 2017].
* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
# Sidney Swann

Sidney Ernest Swann (Sulby, illa de Man, 24 de juny de 1890 - Minehead, Somerset, 19 de setembre de 1976) va ser un clergue i remer manx que va competir a començaments del segle xx.
Swan va néixer a l'illa de Man i era fill de Sydney Swann, un remer i clergue que va marxar al Japó a fer de missioner. Estudià a la Rugby School, on no va practicar el rem, i al Trinity Hall, de la Universitat de Cambridge. A Cambridge va guanyar la Colquhoun Sculls el 1910 i formà part de la tripulació que va guanyar la Visitors' Challenge Cup i Wyfolds Henley Royal Regatta, també el 1910. Swann guanyà la Lowe Double Sculls amb Cambridge el 1911 i formà part de la tripulació de Cambridge a la regata Oxford-Cambridge de 1911 i 1912.
El 12 de setembre de 1911 va establir el rècord en creuar a rem en solitari el Canal de la Mànega en 3 hores i 50 minuts.
Com a membre del Leander Club el 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on guanyà la medalla d'or en la competició del vuit amb timoner del programa de rem. Era l'únic remer procedent de Cambridge. Fou el primer esportista de l'illa de Man en guanyar un or olímpic, fita que no es repetí fins al 2012. Swann guanyà la University Pairs de 1913 i la Grand Challenge Cup de Heley el 1913. Guanyà la Silver Goblets de Henley el 1913 i 1914 fent parella amb el seu germà Alfred. In 1914 he was C.U.B.C. President in the winning crew in the 1914 Boat Race.
Durant la Primera Guerra Mundial va exercir de pastor i capellà a les tropes. Tornà al Trinity Hall com a capellà, on va ajudar l'equip de rem de Cambridge a començaments de la dècada de 1920. El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla de plata en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.
Entre 19126 i 1927 va viure a Nairobi, on exercí d'ardiaca. El 1928 es traslladà a Egipte amb el mateix càrrec i no fou fins a 1933 quan tornà a Anglaterra, com a vicari de Leighton Buzzard. El 1937 fou nomenat vicari de Saint Mary Redcliffe, Bristol i el 1941 capellà del rei Jordi VI.
En morir el seu pare el 1942, Swann passà a ser president de la National Amateur Rowing Association (N.A.R.A.)i va ocupar el càrrec fins a 1956, quan l'Amateur Rowing Association es fusionà amb la N.A.R.A.
Morí a Minehead, Somerset amb 86 anys.

## Referències

* 1 2 3 «Sidney Swann Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 24 d’octubre 2012. [Consulta: 7 juny 2017].
* ↑ Henley Royal Regatta Results of Final Races 1839-1939 Arxivat 2012-03-09 a Wayback Machine.
* 1 2 The Rowers of Vanity Fair
* ↑ Bedfordshire County Council List of vicar of Leighton Buzzard Arxivat 2011-06-15 a Wayback Machine.
* ↑ The London Gazette Divendres 14 març 1941
# Henry Wells

Henry Bensley Wells (Kensington, Londres, 12 de gener de 1891 – Newton Abbot, Devon, 4 de juliol de 1967) va ser un jutge i remer anglès que va competir a començaments del segle xx.
Wells estudià al Winchester College i al Magdalen College, de la Universitat d'Oxford. Fou el timoner que representà Oxford a la Regata Oxford-Cambridge entre 1911 i 1914. Com a membre del Leander Club el 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on guanyà la medalla d'or en la competició del vuit amb timoner del programa de rem. En aquesta embarcació feia de timoner.
En esclatar la Primera Guerra Mundial es va allistar a la sisena Brigada de Londres i va ser guardonat amb l'Orde de l'Imperi Britànic, com a MBE, el 1919. Entre 1934 i 1958 va exercir com a jutge.

## Referències

* ↑ «Henry Wells Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 d’agost 2011. [Consulta: 3 juny 2017].
* ↑ Patrick Polden A history of the county court, 1846-1971 Cambridge studies in English legal history Cambridge University Press, 1999 ISBN 0-521-62232-8 ISBN 978-0-521-62232-5
# Agulles de Dellui

Les Agulles de Dellui són un conjunt de roques agudes, d'aquí el nom d'agulles, que es troben en el terme municipal de la Vall de Boí, a la comarca de l'Alta Ribagorça, i dins del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici.
El nom «podria derivar del basc ote-ili-oi. Ote vol dir argelaga. Aquesta vall és més feréstega que les veïnes, té menys bosc i molts menys pasturatges. Potser d'aquí li ve el nom. Ili vol dir poble i en aquesta vall no n'hi ha hagut mai cap, però potser aquí ili és un element basc diferent».
Estan situades a la carena que separa les valls de les Corticelles i de Dellui, al nord-est del Pic de la Montanyeta. La més alta de les agulles té 2.544,0 metres d'altura.

## Referències

* ↑ «Toponímia de la Vall de Boí». Arxivat de l'original el 2010-03-17. [Consulta: 12 abril 2011].
* ↑ ICC - Institut Cartogràfic de Catalunya. Agulles de Dellui. [Consulta: 20/10/2013]

## Bibliografia

* Editorial Alpina. Vall de Boí [mapa], Primera edició, 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (febrer 2001)
* Editorial Alpina. Carros de Foc [mapa], 1:25.000, L. Cartografia de Servicio Geográfico del Ejército. (2007)
* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Un rostre en la multitud

Un rostre en la multitud (títol original en anglès A Face in the Crowd) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Elia Kazan i estrenada l'any 1957. Ha estat doblada al català.

## Argument

Una cadena de televisió converteix en estrella televisiva a un vagabund. La sorprenent reacció del públic cap al personatge canviarà la seva vida per complet, convertint-se en víctima dels mitjans de comunicació.

## Repartiment

* Andy Griffith: Larry "Lonesome" Rhodes
* Patricia Neal: Marcia Jeffries
* Anthony Franciosa: Joey
* Walter Matthau: Mel Miller
* Lee Remick: Betty Lou Fleckum
* Percy Waram: General Haynesworth
* Paul McGrath: Macey
* Rod Brasfield: Beanie
* Marshall Neilan: Senador Worthington Fuller
* Alexander Kirkland: Jim Collier
* Charles Irving: Mr. Luffler
* Howard Smith: J.B. Jeffries
* Kay Medford: La primera esposa de Larry Rhodes
* Big Jeff Bess: Xèrif Big Jeff Bess

## Referències

* ↑ esadir.cat. Un rostre en la multitud. esadir.cat.
* ↑ «A Face in the Crowd». The New York Times.
# Ambiga Sreenevasan

Ambiga Sreenevasan (nascuda el 1956) és una coneguda advocada malàisia i defensora dels drets humans. Va ser una de les vuit receptores del Premi Internacional Dona Coratge l'any 2009. Va ser la presidenta del col·legi d'advocats malaisi del 2007 al 2009 i copresidenta de Bersih, una ONG que lluita per unes eleccions lliures i justes.
Actualment exerceix en el comitè executiu de la Women's Aid Organisation i està implicada en el comitè especial executiu que treballa sobre els drets dels Orang Alsi (tribus indígenes).
L'any 2011 va ser condecorada amb l'Orde Nacional de la Legió d'Honor francesa.

## Infancia i educació

Durant la seva escolarització secundària, Sreenevasan va estudiar al Convent Bukit Nanas de Kuala Lumpur, on també va exercir com a cap d'estudis l'any 1975. És graduada en dret per la Universitat d'Exeter l'any 1979. L'any 1980 va ser contractada pel col·legi d'advocats Gray's Inn. Dos anys més tard, després d'haver treballat en dos bufets d'advocats londinencs, va ser admesa al col·legi d'advocats malaisi.
Al juliol de 2011 va ser guardonada amb el Doctorat Honorari en Dret per la Universitat d'Exeter.

## Referències

* ↑ Robinson, Debbie. «University of Exeter» (en anglès). Arxivat de l'original el 2014-02-22. [Consulta: 24 juliol 2017].
* ↑ «Acceptance speech by Ambiga Sreenevasan, former President of the Malaysian Bar, when conferred the award of Chevalier de Legion d'Honneur (Knight of the Legion of Honour) by France (23 Sept 2011)» (en anglès). The Malaysian Bar. [Consulta: 24 juliol 2017].
* ↑ Gooch, Liz «A Reluctant Symbol for Electoral Reform in Malaysia» (en anglès). The New York Times, 08-08-2011. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Sreenevasan. Ambiga Sreenevasan» (en anglès). Arxivat de l'original el 2021-09-21. [Consulta: 24 juliol 2017].
# David Vázquez Martínez

David Vázquez Martínez (Tucumán, Argentina 24 de març de 1930 - Madrid, Espanya 15 de febrer de 1986) fou un professor universitari i bioquímic argentí, especialista en biologia molecular i microbiologia.

## Biografia

Nascut el 24 de març de 1930 a la ciutat argentina de Tucumán fill d'immigrants asturians. Va desenvolupar els seus estudis universitaris entre Espanya, on es llicencià el 1954 a la Universitat de Madrid i doctorà en química el 1959, i el Regne Unit, on amplià estudis a la Universitat de Cambridge doctorant-se el 1965.
Després d'iniciar les seves primeres investigacions al voltant de la microbiologia a París, Reading i Cambridge, el 1963 s'incorporà al Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC) en l'àmbit de biologia molecular al costat de Alberto Sols García i Manuel Losada Villasante. Els seus treballs se centraren en els mecanismes de síntesi biològica de les proteïnes i la seva acció als antibiòtics. El 1967 fou nomenat investigador científic del CSIC i el 1971 professor d'investigació, la màxima categoria dins l'organisme científic.
Professor i Director del Departament de Microbiologia de la Facultat de Ciències de la Universitat Autònoma de Madrid, estigué interessat des de sempre en la divulgació organitzant deversos simposis internacionals així com diferents estudis publicats en revistes nacionals i internacionals.
El 1985 li fou concedit el Premi Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica, juntament amb l'enginyer Emilio Rosenblueth. Morí el 15 de febrer de 1986 a la seva residència de Madrid.

## Obres

* Inhibitors of Protein Biosynthesis (1979)

## Enllaços externs

* (castellà) Fundació Príncep d'Astúries, Príncep d'Astúries d'Investigació Científica i Tècnica 1985 Arxivat 2010-05-04 a Wayback Machine.
* Biografia Arxivat 2016-04-23 a Wayback Machine. al web de la RAC
# Amelia Andersdotter

Amelia Andersdotter (Parròquia de la Catedral d'Uppsala, 30 d'agost de 1987) és una política sueca i diputada europea del Partit Pirata elegida a les eleccions al Parlament Europeu de 2009.

## Biografia
### Inicis

Andersdotter estudià Matemàtiques i Econòmiques a la Universitat de Lund i també té alguns estudis de castellà. Treballà en un programa de ràdio destinat al públic jove a la ràdio de Lund.
Des de 2007 fins que dimití el març de 2010 va exercir de coordinadora internacional de l'Ung Pirat (Jove Pirata), les joventuts del Partit Pirata suec, organització que va promoure.

### Diputada europea

Andersdotter es va presentar com a número dos a les eleccions darrere de Christian Engström, però el nombre de vots va ser insuficient per aconseguir un escó al Parlament Europeu el juny de 2009. Tanmateix, ser poder ser elegible l'1 de desembre de 2009, quan va entrar en vigor el Tractat de Lisboa, cosa que donava a Suècia dos seients més al Parlament Europeu.
Els 18 nous diputats europeus no van poder ocupar els seus escons immediatament, incloent-hi Andersdotter, ja que alguns països de la Unió Europea no havien escollit els seus diputats europeus addicionals el dia que el Tractat de Lisboa havia entrat en vigor. S'exigí un canvi del tractat i es va tardar aproximadament dos anys per aconseguir que tots els estats membre signessin el canvi de tractat. Amb Bèlgica, l'últim país signant, es completava el procés el novembre de 2011 i així el Parlament Europeu ja podia incloure els nous membres.
En una entrevista, Andersdotter assegurà que si sortia elegida, consideraria donar part del seu salari de diputada europea a l'Attac, a Ordfront i a Amnistia Internacional.
Amb la ratificació de tots els estats membres de la Unió Europea al Tractat de Lisboa, es convertí el desembre de 2011 en la diputada més jove del parlament.

## Referències

* 1 2 Ström, Viktor. «Amelia 2.0» (en suec). Lundagård, 01-06-2009.
* 1 2 Peiró, Karma. «Amelia Andersdotter: "Si no estàs content amb la política, fes alguna cosa per canviar-la"». 324.cat, 01-03-2010. [Consulta: 23 juny 2012].
* ↑ Torres, Marta. «“No és culpa nostra si les gestores de drets no volen acceptar el futur”». lamalla.cat, 09-07-2009. [Consulta: 23 juny 2012].
* ↑ Balksjö, Jessica «Ung pirat på väg mot Bryssel» (en suec). Dagens Nyheter, 13-06-2009 [Consulta: 22 juny 2012]. Arxivat 2009-10-11 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-10-11. [Consulta: 22 juny 2012].
* ↑ Ernesto. «Pirate Party Gets Second Seat in European Parliament» (en anglès). TorrentFreak, 04-11-2009.
* ↑ «18 new MEPs to arrive next month» (en anglès). EUobserver, 14-11-2011.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2012-12-20 a Wayback Machine.
# Josep Carreras i Barnés

Josep Carreras i Barnés (Palamós, Baix Empordà, 9 de març de 1943 - Barcelona, 18 d'abril de 2014) va ser un bioquímic català.

## Biografia

El 1959 es traslladà a Barcelona per a estudiar Medicina, i el 1965 se'n llicencià a la Universitat de Barcelona. Després de fer la seva tesi doctoral sobre la separació cromatogràfica dels pigments biliars, de 1969 a 1971 amplià estudis amb Santiago Grisolía García al Departament de Fisiologia i Biologia Molecular de la Kansas University Medical Center (Kansas City) i el 1974 va treballar al Saint Mary's Medical Hospital de Londres.
El 1975 guanyà la càtedra de Bioquímica de la Facultat de Medicina de la Universitat d'Extremadura i el 1976 va assolir la càtedra de bioquímica i biologia molecular de la Facultat de Medicina de la Universitat de Barcelona, de la qual n'esdevingué degà el 1982. El 1985 fou nomenat president de la Societat Catalana de Biologia i el 2006 ingressà a la Reial Acadèmia de Medicina de Barcelona. També ha col·laborat en el Diccionari Enciclopèdic de Medicina de la Gran Enciclopèdia Catalana.
Ha treballat principalment en el camp de l'enzimologia i metabolisme dels fosfoglicerats i la glucosa 1-6 difosfat, així com la carbamilació de les proteïnes i els efectes del cianat i el mercuri. El 1991 va rebre la Medalla Narcís Monturiol al mèrit científic de la Generalitat de Catalunya per la seva tasca científica centrada en l'estudi de l'enzimologia i regulació del metabolisme dels glúcids. El 2007 també va rebre el premi Jaume Vicens i Vives a la qualitat docent universitària.

## Obres

* Influencias de los iones salinos sobre el fraccionamiento cromatográfico de la bilirrubina (1969)
* August Pi i Sunyer: semblança biogràfica (IEC, 1998) ISBN 8472834050
* El Debat sobre les competències a l'ensenyament universitari (ICE, UB, 2005) ISBN 8488795874

## Referències

* ↑ «Josep Carreras i Barnés». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ La Medicina molecular : desenvolupament i repercussions en la formació del metge: discurs llegit per l'acadèmic electe Josep Carreras Barnés el dia 19 de novembre de 2006 : discurs de resposta de l'acadèmic numerari Jacint Corbella i Corbella
* ↑ Col·laboradors
* ↑ El Dr. Josep Carreras Barnés, premi Jaume Vicens Vives a la qualitat docent universitària Arxivat 2010-07-01 a Wayback Machine., AQU, 30 d'agost de 2007

## Bibliografia

* Miró Ametller, J.; Vázquez, E. «Josep Carreras Barnés i l'evolució dels enzims». Revista de Girona, 170, 1995, pàg. 46-51.

## Enllaços externs

* Josep Carreras Barnés - Galeria de Metges Catalans
# Vicente Planas Hevia

Vicente Planas Hevia (Palma, 1923 - 2007) fou un metge mallorquí, fill també d'un metge, especialista en medicina interna i aparell digestiu. Llicenciat en medicina i cirurgia per la Universitat de Cadis el 1946, cursà les assignatures de doctorat a la Universitat de Madrid (1946); es diplomà en sanitat (1950) i en hemoteràpia i hematologia (1956) per l'Escola de Sanitat de Madrid.
Ocupà els càrrecs d'alumne intern, professor de classes pràctiques i alumne adjunt per oposició de la càtedra de farmacologia de la Facultat de Medicina el 1947. Fou membre de la Societat de Medicina Interna del Mediterrani, de la Societat Internacional de Medicina Interna, del Comitè organitzador del Congrés de Medicina Interna del Mediterrani i del Congrés Nacional de Medicina Interna. Fou fundador del Igualitario Médico Balear, del qual fou president fins al 1991. Ha estat director de la Clínica Planas (1939-1991), president de Planas Salut, SA (1991-99). El 2004 va rebre el Premi Ramon Llull.

## Enllaços externs

* (castellà) Obituari del dr. Vicente Planas Arxivat 2007-10-17 a Wayback Machine.
# Juan Valenzuela y Alcarín

Juan Valenzuela y Alcarín (Palma, 1866 - 1936) fou un farmacèutic i polític balear. Fou elegit diputat pel districte Palma a les eleccions generals espanyoles de 1910 i senador per Mallorca el 1918. També fou president del Col·legi d'Apotecaris.

## Referències

* Moviment Nobiliari de 1936
* Fitxa del Senat
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Jaume Escalas i Real

Jaume Escalas i Real (Palma 1893-1979) va ser un metge, escriptor i historiador mallorquí. És conegut per un guia de Mallorca que va escriure i il·lustrar amb fotos seves el 1933 i que s'ha reeditat un centenar de vegades i traduït a catorze llengües.
Era el fill de Jaume Escalas i Adrover (1847-1929) que era també metge i fotògraf. De 1920 a 1963 va ser el director de l'hospital psiquiàtric de Palma i va contribuir a la modernització del tractament, era un pioner de la terapia pel treball. Als anys 1930, la seva concepció d'una granja agrícola que ocupava unes cinquanta persones i quasi podia viure en autoarquia, va rebre molt reconeixement internacional. També va actuar per a la prevenció i la higiene social.
Era un fotògraf assidu, i el fons dels Escalas, pare i fill, conté més de 50.000 fotos que cobren el període del 1890 fins al 1975. El 2009 es va organitzar una primera exposició retrospectiva de l'obra dels Escalas i una monografia sobre l'arxiu fotogràfic que cobreix un segle en imatges segons tres temes recurrents: el païsatge de l'Illa, la vida familiar i la psiquiatria. El 2014 es va realitzar una exposició al claustre de la Catedral de Mallorca Palma des de la Seu on es van juxtaposar disset fotos de Jaume Escalas, fetes des de la Seu fa un segle amb fotos d'avui, realitzades des del mateix punt per Jaume Gual i Carbonell.

## Obres destacades

* Mallorca, guia ilustrada. Galerias Costa, 1933, p. 188.
* La asistencia psiquiátrica en Baleares: su historia, su estado actual. Escuela-Tipográfica Provincial, 1937, p. 213.
* Recuerdos de mi pasado, 1978, p. 78. Memòries

## Bibliografia

* Mulet, Maria Josep. Paisatge, ciutat i vida quotidiana. L'arxiu fotogràfic Escalas (Mallorca, 1894-1975) (en català, castellà i inglés). Palma: Obra Social de “Sa Nostra”, Caixa de Balears, 2010.

## Referències

* ↑ «Jaume Escalas i Real». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Riera, Joan «El tesoro del doctor Jaume Escalas» (en castellà). Diario de Mallorca, 23-04-2014.
* ↑ «Paisatge, ciutat i vida quotidiana. L'arxiu fotogràfic Escalas». Obra Social Sa Nostra, 2010. Arxivat de l'original el 2016-02-01. [Consulta: 25 octubre 2015].
* ↑ Escalas i Tramullas, Pastora; Llull i Sarralde, Micaela. «Jaume Escales Reals i l'Hospital Psiquiàtric de Balears». A: Actes de la VIII Trobada d'Història de la Ciència i de la Tècnica: Mallorca, 18, 19, 20 i 21 de novembre de 2004. Institut d'Estudis Catalans, 2006, p. 137-143. ISBN 9788472838802.
* ↑ Martí, Núria «L'illa dels Escalas». Diari Balears, 10-12-2009. Arxivat de l'original el 2016-03-03 [Consulta: 26 octubre 2015].
* ↑ Durán Palma, Lourdes «Los ´disparos´ a Palma desde la Seu» (en castellà). Diario de Mallorca, 22-09-2014. «Jaume Gual realiza 17 fotografías situado en los mismos lugares donde cien años atrás se colocó el médico y fotógrafo Jaume Escalas, un proyecto que se expondrá en el claustro de la Catedral el próximo día 30»
# Ana Iturgaiz

Ana Iturgaiz (Getxo, Biscaia, 17 d'octubre del 1965) és una escriptora basca formada a la Universitat de Deusto on es llicencià en història; tanmateix, treballa d'escriptora i resideix a Madrid des dels anys 90. El seu àmbit laboral ha estat vinculat a les biblioteques i els arxius. Ha editat diversos contes. La seva primera novel·la publicada Bajo las estrellas (Vergara, 2012, novel·la històrica), va resultar finalista del Premi de Novel·la Romàntica 2010, organitzat per Ediciones B i El Rincón de la Novela Romántica. La seva segona novel·la, Acordes de seda, va rebre el premi al millor romanç històric del 2013 que va atorgar la revista Romántica's*. Va quedar finalista del primer Concurs de Relat Curt Rincón de la Novela Romántica i del quart Certamen de Relats Breus de RENFE. L'editorial Rubeo ha inclòs dos dels seus relats en sengles antologies.
Ha publicat diversos treballs:
* Bajo las estrellas (2012).
* Es por ti (2012).
* Acordes de seda (2013).
* Tu nombre al trasluz (2014).
* Arriésgate por mí (2014).

## Premis i reconeixements

* Finalista al Premi de Novel·la Romàntica 2010
* Premi al millor romanç històric 2013 atorgat per la revista Romántica's
* Finalista del I Concurs de Relat Curt Rincón de la Novela Romántica
* Finalista al IV Certamen de Relats Breus de RENFE.

## Referències

* 1 2 3 «Biografía de Ana Iturgáiz» (en castellà). Ediciones B, Grupo Zeta, 2012.
* 1 2 3 4 5 «ANA ITURGAIZ» (en castellà).
* 1 2 «Novela romántica» (en castellà). RNR (RNovelaRomantica), 20-07-2016. Arxivat de l'original el 22 d’octubre 2016. [Consulta: 2016].

## Enllaços externs

* Ana Iturgaiz - Lloc web oficial
# Lambeosaurinis

Els lambeosaurinis (Lambeosaurini) són una de les quatre tribus que componen la subfamília dels lambeosaurins. Els representants d'aquest grup visqueren durant el Cretaci superior a la part septentrional de la conca del Pacífic, incloent-hi el que avui en dia és la Xina, Rússia, els Estats Units, el Canadà i Mèxic. El clade inclou tots els lambeosaurins més propers a Lambeosaurus lambei que a Parasaurolophus walkeri (Lambeosaurus lambei>Parasaurolophus walkeri).

## Referències

* ↑ http://www.plosone.org/article/info%3Adoi%2F10.1371%2Fjournal.pone.0069835