OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Castell de Bilstein (Alt Rin)

El castell de Bilstein és un monument històric situat a Riquewihr, al departament francès l'Alt Rin.

## Localització

El castell de Bilstein, també anomenat Bilstein d’Alsàcia, no s'ha de confondre amb el Bilstein d'Urbeis, ubicat a 757 metres d'altitud, a la punta nord-est del Schlossberg, a Riquewihr.

## Història

La primera menció del castell apareix el 1217. Està relacionada amb un afer tèrbol: el prever Matthieu, germà del duc de Lorena i assassí de l'evangelista de Toul, troba refugi al Bilstein, que en aquell moment era propietat dels senyors de Horbourg. Aquesta és la primera vegada que es menciona aquest castell, que ocupa l'extrem de la costa del Schlossberg, a 757 metres d'altitud.
Els germans Walter i Burkart de Horbourg, que són els constructors del castell, venen tota la seva senyoria a Ulrich de Wurtemberg el 1324, per la quantitat de 4.000 marcs d'argent, ja que no tenen descendència. El castell es converteix llavors en una presó. El 1337, Ulrich fa baixar una imatge miraculosa de la verge a la capella de la Mare de Déu del cementiri de Riquewihr, cosa que provoca una gran afluència de pelegrins.
A la dècada de 1470, s'hi realitzen treballs de manteniment, incloent-hi la col·locació de noves teules fabricades a Riquewihr, i de nou el 1546. Els Wurtemberg es passen a la Reforma, cosa que provoca que les tropes imperials assetgin el castell. El 1547, les tropes de Carles V, en guerra contra els protestants, assetgen en va el castell.
Després, es van dur a terme nombrosos treballs. Així, entre 1558 i 1559, es van substituir els marcs i els vidres de les finestres. L'any següent, es va renovar la teulada del donjon, amb treballs que van durar 20 dies. El 1561, es van reemplaçar 800 teules planes i es van intercanviar 32 rajoles de les estufes.
La Guerra dels Trenta Anys va veure el comte Schlick i els seus mercenaris saquejar la fortalesa. El 1640, el castell és víctima d'un incendi, però un últim baliu hi exercirà les seves funcions el 1655 fins cap a 1670. El castell semblava una gran granja, ja que els texts antics especifiquen que el vaquer rebria sal i campanetes per als seus animals, sense oblidar el seu vestit de servei, que incloïa uns pantalons i sabates.
El castell de Bilstein va ser abandonat i la ruïna es va utilitzar com a pedrera. Una zona de pedrera de gres dels Vosges, que va subministrar material per a la construcció del Bilstein, ha estat identificada al sud-oest del castell, en el lloc anomenat Koenigstuhl.
L'edifici està classificat com a monument històric des de 1898.

## Referències

* ↑ «Ruines du château de Bilstein». Ministère de la Culture, 1992.

## Bibliografia

* Salch, Charles-Laurent. Dictionnaire des châteaux et des fortifications du moyen âge en France. 4ème trimestre. Strasbourg: Editions Publitotal, 1979, p. 973. ISBN 2-86535-070-3.
* Toursel-Harster, Dominique; Beck, Jean-Pierre; Bronner, Guy. Dictionnaire des monuments historiques d’Alsace. Strasbourg: La Nuée Bleue, 1995, p. 351-352. ISBN 2-7165-0250-1.
* «Le château de Bilstein-Aubure». Châteaux Forts Alsace.

## Enllaços externs

* Patrimoine : l'Etat veille et surveille ses 22 châteaux forts en Alsace
# Àlans

Àlans (en francès Alles-sur-Dordogne) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 365 | 307 | 293 | 305 | 302 | 322 | 335 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1971- | Johannès Huard | Divers gauche |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 26 novembre 2010].
# Cosa e Sent Front

Cosa e Sent Front (en francès Couze-et-Saint-Front) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 885 | 876 | 921 | 831 | 781 | 759 | 775 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 2002-2006 | Christian Sivadon |
| 2006-2008 | Jean Cazzitti |
| 2008- | Véronique Dubeau-Valade |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 27 novembre 2010].
# Beuregard e Bassac

Beuregard e Bassac (en francès Beauregard-et-Bassac) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 238 | 203 | 206 | 193 | 209 | 197 | 285 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1977- | Patrice Perrier | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 27 novembre 2010].
# Odoard I de Parma

Odoard I de Parma o Odoard I Farnese (Parma, Ducat de Parma 1612 - Piacenza 1646) fou el Duc de Parma entre 1622 i 1646.

## Orígens familiars

Va néixer el 28 d'abril de 1612 a la ciutat de Parma, capital del ducat del mateix nom, sent fill del duc Ranuccio I de Parma i la seva esposa Margarida Aldobrandini. Fou net per línia paterna d'Alexandre I de Parma i Maria de Portugal, i per línia materna de Joan Francesc Aldobrandini i Olímpia Aldobrandini, neboda aquesta última del papa Climent VIII.

## Núpcies i descendents

Es casà l'11 d'octubre de 1628 amb Margarida de Mèdici, filla de Cosme II de Mèdici i Maria Magdalena d'Àustria. D'aquesta unió nasqueren:
* Caterina Farnese (1629)
* Ranuccio II de Parma (1630-1694), duc de Parma, casat primer amb Margarida Violant de Savoia, després amb Isabel d'Este i finalment amb la germana d'Isabel Maria d'Este.
* Maria Magdalena Farnese (1633-1693)
* Alexandre Farnese (1635-1689), governador dels Països Baixos (1680-1682)
* Horaci Farnese (1636-1656)
* Maria Caterina Farnese (1637-1684), religiosa
* Maria Magdalena Farnese (1638-1693)
* Pere Farnese (1639-1677)
* Octavi Farnese (1641)

## Duc de Parma

A la mort del seu pare, ocorreguda el març de 1622, fou nomenat duc de Parma, si bé inicialment rebé la regència del seu oncle el cardenal Odoard de Parma (1622-1626) i posteriorment de la seva mare (1626-1628).
El 1633 realitzà una aliança amb el rei Lluís XIII de França, una mesura que fou realitzada per a contrarestar el predomini de Felip IV de Castella al nord d'Itàlia. Si bé realitzà millores en la formació i dotació de l'exèrcit, va poder observar com la ciutat de Piacenza fou ocupada per les tropes castellanes i les tropes del duc de Màntua Francesc I d'Este. El 1637 fou convençut pel papa Urbà VIII a signar un tractat de pau amb l'imperi Espanyol, tractat que es va veure obligat a signar per l'incompliment de l'aliança per part del Regne de França de rebre ajuda en cas d'atac.
El 1641 fou excomunicat par part d'Urbà VIII, el qual volgué apoderar-se del feu de Castro, tinença de la família Farnese als Estats Pontificis. Odoard s'alià amb la República de Venècia, Florència i Mòdena i va envair el nord dels Estats Pontificis. Tot i que la seva flota fou destruïda, gràcies a la mediació del Cardenal Mazzarino l'any 1644 va aconseguir firmar la pau amb el papa, fou readmès a l'Església Catòlica i va aconseguir mantenir el seu feu de Castro.
Odoard va morir l'11 de setembre de 1646 a la seva residència de la ciutat de Piacenza.
# Alan Newton

Alan Newton (Stockport, 19 de març de 1931 - 22 de maig de 2023) fou un ciclista britànic, ja retirat, que va córrer durant els anys 50 del segle xx.
Newton s'inicià en el ciclisme el 1946 amb el Manchester Wheelers' Club. El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics de Hèlsinki, en què va guanyar la medalla de bronze en la prova de persecució per equips, formant equip amb Ronald Stretton, Donald Burgess i George Newberry.

## Referències

* ↑ «Alan Newton 1952 Olympic Bronze Medallist». Stockport Metropolitan Borough Council. Arxivat de l'original el 23 desembre 2012. [Consulta: 8 agost 2012].
* ↑ «Olympedia – Alan Newton». [Consulta: 28 gener 2022].
# Benedetto Accolti el jove

Benedetto Accolti "el jove" (Arezzo 29 d'octubre de 1497-Florència 21 de novembre de 1549), patrici d'Arezzo. Va rebre vitalíciament del duc de Milà el feu de Giovinalta (a la regió de Cremona) el 1527.
Administrador apostòlic de la diòcesi de Cadice (1521 al 1523), Administrador apostòlic de la diòcesi de Cremona del 16 de març de 1523 al 17 d'agost de 1624, elegit arquebisbe de Ravenna el 17 d'agost de 1524, administrador apostòlic de la diòcesi de Cremona el 1528, de la de Bovino del 1530 al 1535, de la de Policastro del 1531 al 1535. Fou abat comendatari de San Bartolomeo nel Bosco de Ferrara.
Doctor en lleis (llaurat a Pisa), protonotari apostòlic el 1515, abreviador apostòlic del Parc Maggiore el 1518, secretari del Papa el 1523, governador Pontifici perpetu d'Ancona i legat pontifici de la Marca at latere del 8 de juliol de 1532 al 2 de novembre de 1534. Ambaixador de l'emperador a Florència, fou nomenat cardenal el 3 de maig de 1527, fou privat d'aquesta condició el 2 de novembre de 1534 acusat de malversar durant la seva legació a Ancona, destinant 19.000 ducats a la croada contra els turcs
Fou restaurat com a cardenal el 30 d'agost de 1535 després de pagar un multa, sembla que per mediació de Carles V del Sacre Imperi Romanogermànic
Va morir probablement enverinat a Florència el 1549.

## Referències

* ↑ Cardella, Lorenzo. Memorie storiche de' cardinali della Santa Romana Chiesa. Rome : Stamperia Pagliarini, 1793, IV, 80-83 a «The Cardinals of the Holy Roman Church - Biographical Dictionary - Consistory of May 3, 1527». Arxivat de l'original el de gener 5, 2018. [Consulta: de novembre 3, 2013].
# Sent Jòrgi de Montclar

Sent Jòrgi de Montclar (en francès Saint-Georges-de-Montclard) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 314 | 273 | 263 | 262 | 258 | 259 | 266 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Bernard Guérinel | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 27 novembre 2010].
# Constanza da Varano

Constanza da Varano (Camerino, 1426–Pesaro, 1447) va ser una dama i poetessa italiana, coneguda per haver escrit diverses cartes, oracions i poemes en llatí.
Nascuda en una família noble italiana, era filla de Piergentile da Varano i Elizabetta di Galeazzo Malatesta. Durant la infantesa, el 6 de setembre de 1433 el seu pare va ser executat a causa d'acusacions més o menys certs i de l'enemistat dels seu germans. L'any següent la seva mare, amb ella i els seus germans, es veu obligada a refugiar-se a la casa paterna de Pesaro, a causa d'una revolta a Camerino, sembla que promoguda per Francesco Sforza. En aquest nou ambient, Constanza és educada pel mestre Antonio di Sante de Strullis da Coldazzo, notari de la ciutat, però sobretot per la seva àvia, Battista de Montefeltro, una de les dones més cultes del moment. El 8 de desembre de 1444 es va casar amb Alessandro Sforza, senyor de Pesaro, i el 5 de juliol de 1447 va tenir el seu fill, Constanza. El part li costaria la vida, perquè va morir vuit dies després.
Enquadrada dintre del Renaixement italià, concretament del Quattrocento, és autora d'una sèrie de cartes i pregàries que van ser recollides i publicades per Paolo Maria Paciaudi a Miscellanea di varie operette (Venècia, 1743), després per Giovanni Lami a Catalogus codicum manuscriptorum qui in Bibliotheca Riccardiana florentina adservantur (Liorna, 1756), quatre dels seus poemes llatins per Nicola Ratti a Della famiglia Sforza (Roma, 1795) i un altre per Domenico Michiel a Elogio storico di Constanza da Varona degli antichi principi di Camerino (Venècia, 1807). Les dues oracions i algunes carta van ser publicades per Battista Feliciangeli el 1894.

## Referències

* 1 2 Berrigan, Joseph; Wilson, Katharina M. (Ed.). An Encyclopedia of Continental Women Writers (en anglès). vol. 1. Nova York i Londres: Taylor & Francis, 1991, p. 275.
* 1 2 Castellani, Giuseppe. «Varano, Constanza da» (en italià). Enciclopedia Italiana. Treccani, 1937. [Consulta: 2 desembre 2019].
# Eissac

Eissac (en francès Issac) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 526 | 472 | 408 | 354 | 389 | 385 | 370 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Lucien Limousi | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 27 novembre 2010].
# Constantí I de Kakhètia

Constantí I fou sis mesos rei de Kakhètia el 1605. Nascut el 1567, era fill d'Alexandre II de Kakhètia. Va ser pres cap a Pèrsia com a ostatge i allí va fer-se musulmà. Governador de Xirvan del 1604 al 1605. Va tornar a Kakhètia i va assassinar son pare i son germà i es va proclamar rei (12 de març de 1605) però la noblesa no el va reconèixer en ser musulmà, i els nobles van demanar ajuda a Jordi de Kartli. Constantí fou derrotat i mort en una batalla el 9 Jumada 1013 (1605). El va succeir el seu nebot Teimuraz I.

## Bibliografia

* Genealogia
* Assiatiani, Nodar; Bendianachvili, Alexandre. Histoire de la Géorgie. París: Harmattan, 1997. ISBN 2-7384-6186-7.
# Hipona

Hipona (llatí: Hippo Regius; grec antic: Ἱππὼν Βασιλικός, Hippón Basilikós) va ser una antiga ciutat de Numídia a la riba del riu Ubus (grec Ubos), on actualment hi ha Annaba, a Algèria.
Era una colònia de Tir, i portava el nom de Regius perquè era la residència dels reis de Numídia. Hi va viure Agustí d'Hipona, que hi va morir el 28 d'agost de l'any 430 durant el setge de la ciutat pels vàndals.

## Situació

Era en una badia o golf que portava el seu nom (llatí: Hipponensis Sinus, avui golf de Bona o Annaba) en un promontori anomenat Hippi Promuntorium (grec antic: Ἵππου ἄκρα, Híppou ákra, modern Ras al-Hamrah). La ciutat tenia al sud la de Tipasa a uns 70 km, i ambdues ciutats van emetre moneda en comú. Aquestes manedes tenien el cap del déu Baal, i al darrere el ceptre i una estrella, el cap de la deessa Astarte, i al darrere un creixent, o el cap del déu Melcart, i al darrere una estrella.

## Història
### Imperi Romà

Els romans la van convertir en colònia. Era una ciutat important fins que el 428 els vàndals i els alans es van unir sota Genseric, que va traslladar tot el seu poble, uns 20.000 guerrers, a Tarifa i va creuar d'Hispània a Mauretània sense oposició, i arribant a Numídia on amb l'ajut dels amazics i de la secta dels donatistes (que havien estat sotmesos a persecució) van arraconar Bonifaci a Hippo Regius el 430, on va quedar assetjat resistint 14 mesos i finalment en 431 va intentar una batalla decisiva en la què els vàndals el van derrotar. Es coneixen set bisbes d'Hipona, entre ells Teògenes d'Hipona i Fidenci, els dos màrtirs, així com Lleonci Valeri, que va ordenar sacerdot a Agustí, i el mateix Agustí, en temps del qual hi havia almenys tres monestirs a més del monestir del bisbe. A la ciutat s'hi van celebrar tres concilis.

### Època posterior

Els àrabs la van reconstruir al segle vii. A uns 3 km es va fundar Beleb al-Anab. Carles V la va ocupar durant uns anys al segle xvi, però va ser evacuada el 1541 i va quedar sota sobirania otomana. Els francesos la van ocupar el 1832 i la van anomenar Bône (Bona). Avui s'anomena Annaba.

## Referències

* 1 2 «Bona, Algeria» (en anglès). World Digital Library, 1899. [Consulta: 25 setembre 2013].
* ↑ Heather, 2010, p. 198.
* ↑ St. Theogenes a catholic online
* ↑ Sant Fidentius a catholic online
* ↑ Smith, William (ed.). «Hippo Regius». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 23 juliol 2022].
* ↑ Marec, Erwan. Hippone la Royale, antique Hippo Regius. Algr: Imprimerie Officielle, 1954, p. 86-88.
# Adam's Rib

Adam's Rib és una pel·lícula estatunidenca dirigida per George Cukor i estrenada l'any 1949.

## Argument

Amanda i Adam Bonner són un matrimoni perfecte. Tots dos són advocats, ella està preocupada pels drets de la dona i ell per la defensa de la llei a ultrança. La parella participa en el judici contra una dona que ha disparat contra el seu marit i l'amant del seu marit, ella és defensora i ell és fiscal.

## Comentaris

Sofisticada comèdia sobre la guerra de sexes. Comèdia modèlica fermament assentada en la tradició que va generar al seu torn una sèrie de nous arquetips que s'hi incorporarien. La interferència entre la vida professional i conjugal dels protagonistes donarà peu a una sèrie de situacions de brillant execució i to eminentment àcid. Fins i tot l'imposat final feliç no restarà exempt d'un escepticisme una mica sardònic.
És una comèdia progressista amb un guió intel·ligent i subtil, narrada amb audàcia i convicció i amb continus gestos de complicitat intel·lectuals. La interpretació d'uns actors de luxe no té fissures. Hi ha algunes escenes memorables, com les discussions del matrimoni Bonner, un estira-i-arronsa entre el camp professional i l'amorós.
Quan es va rodar la pel·lícula els guionistes Garson Kanin i Ruth Gordon formaven matrimoni, Spencer Tracy i Katharine Hepburn havien començat unes tempestuoses i vetllades relacions, i totes dues parelles guardaven amistat entre si i amb el director George Cukor i Judy Holliday.

## Repartiment

* Spencer Tracy: Adam Bonner
* Katharine Hepburn: Amanda Bonner
* Judy Holliday: Doris Attinger
* Tom Ewell: Warren Francis Attinger
* David Wayne: Kip Lurie
* Jean Hagen: Beryl Caighn
* Hope Emerson: Olympia La Pere
* Eve March: Grace
* Clarence Kolb: Jutge Reiser
* Emerson Treacy: Jules Frikke
* Polly Moran: Mme McGrath
* Will Wright: Jutge Marcasson
* Elizabeth Flournoy: Dr. Margaret Brodeigh
* Polly Moran: Mrs. McGrath

## Producció i crítica

Segons els registres de MGM, la pel·lícula va obtenir 2.971.000 dòlars als Estats Units i Canadà i 976.000 dòlars a altres llocs, amb el resultat d'un benefici de 826.000 dòlars.
Al lloc web de revisions Rotten Tomatoes, Adam's Rib té una puntuació "fresca" del 100% basada en 26 ressenyes, amb una valoració mitjana de 8,1/10; el consens per a la pel·lícula diu: "Emparellat per l'enginyós i sofisticat guió de Garson Kanin, George Cukor, Spencer Tracy i Katherine [sic] Hepburn es troben en la millor forma de la comèdia clàssica Adam's Rib".

## Premis i Nominacions
### Nominacions

* Oscar al millor guió original (Ruth Gordon, Garson Kanin)

## Referències

* ↑ «FilmAffinity» (en castellà). [Consulta: 30 setembre 2023].
* ↑ The Eddie Mannix Ledger. Margaret Herrick Library, Center for Motion Picture Study.
* ↑ «Top Grossers of 1949». Variety. 1950-01-04: 59.
* ↑ «Adam’s Rib» (en anglès), 01-01-1950. [Consulta: 27 gener 2020].
* ↑ «The 23st Academy Awards» (en anglès). Academy of Motion Picture Arts and Sciences. [Consulta: 10 desembre 2023].
# Iomys

Iomys és un gènere d'esquirols originaris del sud-est asiàtic. Fan 14,6–23,1 cm de llargada, sense comptar la cua, que fa 15,9–21 cm. Pesen aproximadament 120–231 g. Les dues espècies d'aquest grup habiten les selves pluvials. La coloració general n'és marró vermellós, amb pèls dispersos de la base negrenca. Les orelles són grans, amples i gairebé calbes.

## Referències

* ↑ Entrada «Iomys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Bussiera e las Bòrdas

Bussiéra Bòufin (en francès Bussière-Boffy) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Viena i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 456 | 509 | 440 | 364 | 321 | 332 | 344 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Jean-Paul Barrière | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Gajaubèrt

Ga Jaubèrt (en francès Gajoubert) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Viena i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 185 | 250 | 211 | 190 | 156 | 171 | 173 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jacques de La Salle | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Sent Barbant

Sent Barbant (en francès Saint-Barbant) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Viena i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 774 | 651 | 571 | 475 | 360 | 370 | 353 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Monique Compain | |
| 2008- | Jeanine Labrousse | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Bernuèlh

Bernuèlh (en francès Berneuil) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Viena i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 517 | 574 | 484 | 422 | 444 | 430 | 417 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Armand Benoiton | |
| 2008- | Bernard Rivaud | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2013-05-04 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Rossac

Rossac (en francès Roussac) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Viena i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 567 | 609 | 501 | 433 | 394 | 408 | 457 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Corinne Chocat | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Vairac (Alta Viena)

Vairac (en francès Veyrac) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Viena i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2007 | 2008 |
| 1.013 | 1.070 | 1.019 | 1.202 | 1.339 | 1.539 | 1.896 | 1.925 | 1.945 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Nancette Mazière | PCF |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# La Junchera

La Junchéra (en francès La Jonchère-Saint-Maurice) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Viena i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 943 | 990 | 975 | 903 | 814 | 774 | 777 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Hélène Dubois-Tabaud | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Sent Superis

Sent Superis (en francès Saint-Sulpice-Laurière) és un municipi francès situat al departament de l'Alta Viena i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.336 | 1.459 | 1.330 | 1.200 | 1.046 | 881 | 945 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gérard Lardy | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.