OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Meriteri

El meriteri (Moeritherium, ‘bèstia del Meris’) és un gènere extint de proboscidi de la família dels meritèrids (Moeritheriidae) que visqué a Àfrica entre l'Eocè superior i l'Oligocè inferior. Feien uns setanta centímetres d'alçada i uns tres metres de longitud. Era un parent dels elefants i els sirenis.

## Referències

* ↑ Entrada «Moeritherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 27 desembre 2022].
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :
# Adenomus

Adenomus és un gènere d'amfibis de la família dels bufònids amb només tres espècies endèmiques de Sri Lanka.

## Taxonomia

* Adenomus dasi (Manamendra-Arachchi & Pethiyagoda, 1998)
* Adenomus kandianus (Günther, 1872)
* Adenomus kelaartii (Günther, 1858)

## Referències

* IUCN (anglès)
# Bàlec

El bàlec (Genista purgans o Genista balansae ssp. europaea o Cytisus oromediterraneus) és una mata arrodonida muntanyenca de la família de les lleguminoses o fabàcies, una espècie que s'assembla a una ginesta però nana, d'uns 50-80 cm d'alçària, molt ramificat i de branques rígides, grisenques i estriades. Fa coixinets a les landes de muntanya, en sòls silicis, especialment a solana, als estatges subalpí i alpí. Sol formar comunitats vegetals en conjunció amb mates de neret, ginebró, boixerola i bruguerola.
Joan Coromines, en el Diccionari etimològic i complementari de la llengua catalana diu: Mai no ha estat l'argelaga ni cap planta punxent o espinosa, com diu [AlcM] i La meva vida de muntanyenc em permet d'assegurar que no es diferencia de la ginesta, als ulls de l'observador llec, però atent, més que per la seva talla nana i l'escassa ufanor de les seves flors, però creix amb tronc més robust i en masses enormes, sovint quasi impenetrables.
A Catalunya, és present als Pirineus i al massís del Montseny.

## Referències

* ↑ Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Barcelona: Pòrtic, 1990, p. 84. ISBN 84-7306-407-0.
* ↑ «bàlec». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ bàlec a la "Guia dels Espais Naturals de les Comarques Gironines", Diputació de Girona
* ↑ bàlec, dins Vigo i Bonada, Josep. L'alta muntanya catalana. Institut d'Estudis Catalans, 2008, pp. 132-33.
* ↑ bàlec, dins Pascual, Ramon. Guia dels arbustos dels Països Catalans. Barcelona: Editorial Pòrtic, 1990, pp. 84-85.
* ↑ bàlec dins Aragó, Josep Maria; i Pascual, Ramon. Flors silvestres de Catalunya. Pol·len Edicions, 1981, pp83-84.

## Vegeu també

* Landa (vegetació)
* Estatge subalpí
* Estatge alpí
* Argelaga negra

## Enllaços externs

* Herbari virtual del Mediterrani Occidental, Universitat de les Illes Balears.
* Bàlec en la "Guia dels Espais Naturals de les Comarques Gironines", Diputació de Girona.
# Hukouteri

Els hukouteris (Hukoutherium) són un gènere de mamífers mesonics extints de la família dels mesoníquids. Visqueren durant el període Paleocè. Se n'han trobat restes fòssils a la Xina.

## Referències

* ↑ Entrada «Hukoutherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Chow, M. M.; Chang, Y-P.; Wang, B-Y; Ting, S-Y «New mammalian genera and species from the Paleocene of Nanhsiung, N. Kwangtung» (en anglès). Vertebrata PalAsiatica, 11, 1, 1973, pàg. 31-35.
# Miocyon

Miocyon és un gènere de mamífer carnivoraforme extint que visqué durant l'Eocè mitjà. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units i el Canadà.

## Referències

* ↑ Entrada «Miocyon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Urocyon

Urocyon és un gènere de la família dels cànids. Conté una espècie extinta i dues espècies (possiblement tres) vivents.

## Referències

Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Sarcophilus

Sarcophilus és un gènere de marsupials carnívors especialment conegut pel seu únic membre vivent, el diable de Tasmània.
Se n'ha descrit tres espècies. S. laniarius i S. moornaensis només són coneguts a partir de fòssils del Plistocè. S. laniarius era més gros que l'espècie actual, l'única vivent, pesant fins a 10 kg més que S. harrisii. La relació entre les tres espècies és incerta: mentre que alguns han proposat que S. harrisii podria ser una versió nana de S. laniarius, altres argumenten que és una espècie completament diferent i que ambdues podrien haver coexistit durant el Plistocè.

## Bibliografia

* Long, J.; Archer, M.; Flannery, T.; Hand, S. Prehistoric Mammals of Australia and New Guinea: One Hundred Million Years of Evolution (en anglès). University of New South Wales Press, 2002. ISBN 9780868404356.
Espècies vivents de dasiüromorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Família Dasyuridae, subfamília Dasyurinae :
Família Dasyuridae, subfamília Sminthopsinae :
Família Myrmecobiidae :
# Inostrancevia

Inostrancevia és un gènere extint de teràpsid gorgonòpid descobert a Sokolki, al riu Dvinà Septentrional, a prop d'Arkhànguelsk (Rússia). Aquest animal visqué fa 251 milions d'anys, durant el Permià superior. L'espècie I. alexandri és coneguda a partir d'un esquelet gairebé complet que manca d'alguns fragments menors de costelles i vèrtebres. Com totes les altres espècies de gorgonòpid, era un quadrúpede de postura erecta, amb una llargada de més de 3 metres, amb una estructura òssia característica de potents ancoratges musculars.
És possible que cacés restant a l'aguait prop de cursos d'aigua, amagat entre la vegetació, per saltar sobre les preses que s'hi acostessin a beure.
El 2023 se'n trobaren fòssils a Sud-àfrica, testimoni d'una migració prehistòrica d'11.300 km.

## Referències

* ↑ Antón, 2013, p. 81.
* ↑ Antón, 2013, p. 42 i 43.
* ↑ «Saber-Toothed Predator Connects Permian Northern and Southern Hemisphere Faunas» (en anglès). Science News, 22 maig 2023. [Consulta: 24 juny 2023].

## Bibliografia

* Antón, M. Sabertooth (en anglès). Indiana University Press, 2013. ISBN 9780253010490.
# Vulpavus

Vulpavus és un gènere extint de carnivoraforme. Podria ser avantpassat de tots els carnívors actuals.

## Referències

* ↑ Flynn, 1998
* ↑ The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
* Alexander, J. 1992. Alas poor Notharctus. Natural History 9:54-59.
* Flynn, J.J., 1998. Early Cenozoic Carnivora ("Miacoidea"). pp.110-123 in C.M. Janis, K.M. Scott, and L.L. Jacobs (eds.) Evolution of Tertiary Mammals of North America. Volume 1: Terrestrial Carnivores, Ungulates, and Ungulatelike Mammals. Cambridge University Press, Cambridge. ISBN 0-521-35519-2

## Bibliografia

* Dinosaur Encyclopedia de Jayne Parsons
* The Origin and Evolution of Mammals (Oxford Biology) de T. S. Kemp
# Acritoparamys

Acritoparamys és un gènere de rosegador extint de la família dels isquiròmids que visqué durant el Paleocè i l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils a Colorado, Wyoming, Califòrnia i Mississipi (Estats Units), així com a la Xina.

## Referències

* 1 2 Entrada «Acritoparamys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* W. W. Korth. 1984. Bulletin of Carnegie Museum of Natural History 24
# Melanodon

Melanodon és un gènere de teri extint de la família dels driolèstids que visqué durant el Juràssic. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units.

## Referències

* 1 2 The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
* ↑ G. G. Simpson. 1927. Mesozoic Mammalia. VI. Genera of Morrison pantotheres. American Journal of Science 13:409–416
# Cethegus

Cethegus és un gènere d'aranyes de la família dels diplúrids (Dipluridae) presents a Austràlia.

## Taxonomia

* Cethegus barraba Raven, 1984 — Nova Gal·les del Sud
* Cethegus broomi (Hogg, 1901) — Nova Gal·les del Sud
* Cethegus colemani Raven, 1984 — Queensland
* Cethegus daemeli Raven, 1984 — Queensland
* Cethegus elegans Raven, 1984 — Queensland
* Cethegus fugax (Simon, 1908) — Austràlia Occidental, Austràlia Meridional
* Cethegus hanni Raven, 1984 — Queensland
* Cethegus ischnotheloides Raven, 1985 — Austràlia Meridional
* Cethegus lugubris Thorell, 1881 — Queensland
* Cethegus multispinosus Raven, 1984 — Queensland
* Cethegus pallipes Raven, 1984 — Queensland
* Cethegus robustus Raven, 1984 — Queensland
# Prionosuchus plummeri

Prionosuchus plummeri és una espècie d'amfibi temnospòndil que va viure al Permià superior, fa uns 270 milions d'anys. Les seves restes fòssils es van trobar al Brasil.
# Climacoceras

Climacoceras (en llatí, 'banyes d'escala') és un gènere extint d'artiodàctils del Miocè, que habitaren a Àfrica i Europa. Les espècies de Climacoceras són molt properes a la família dels giràfids, on ja se les havia classificat. Avui en dia se les classifica dins la família dels climacoceràtids. Els fòssils de les dues espècies de Climacoceras (C. gentryi i C. africanus) foren trobats a Kenya. Els animals mesuraven aproximadament 1,5 m d'alçada i tenien ossicons grans, similars als dels antílops.
# Nucifraga

Nucifraga és un gènere d'ocells de la família dels còrvids, a l'ordre dels passeriformes que són coneguts genèricament com a trencanous. Deuen el nom a una dieta especialitzada en llavors de diferents espècies de pins. En zones on escassegen aquests arbres, es poden alimentar també de llavors de pícees (Picea sp.) i avellanes (Corylus sp.). Llurs becs són eines perfectament especialitzats en l'extracció de les llavors de les pinyes. Tenen el costum d'emmagatzemar els excedents de llavors per a consum posterior. Complementen la dieta amb insectes, incloent larves de vespes i abelles, ous i pollets d'altres aus, i carronya si està a l'abast.
Fan el niu en la part superior d'una conífera alta. Allí ponen 2 - 4 ous que coven durant 18 dies. Ambdós sexes alimenten als pollets durant uns 23 dies. Els joves romanen amb els seus pares durant molts mesos, per tal d'aprendre les tècniques d'emmagatzematge d'aliments. Cap de les espècies és migratòria, però poden irrompre fora de l'àrea de distribució en cas de manca d'aliments.
Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.4, 2010), el gènere està format per tres espècies.
* Trencanous eurasiàtic (Nucifraga caryocatactes), d'Europa i Àsia.
* Trencanous americà (Nucifraga columbiana), de l'oest d'Amèrica del Nord.
* Trencanous de Caixmir (Nucifraga multipunctata), considerat per molts autors una subespècie de N. caryocatactes.

## Bibliografia

* Lanner, R. M. (1996). Made for each other: a symbiosis of birds and pines. OUP ISBN 0-19-508903-0 (anglès)
# Hyptidendron

Hyptidendron és un gènere d'angiospermes, originari de la Sud-amèrica tropical, pertanyent a la família de les lamiàcies.

## Morfologia

Són arbres, arbustos o subarbustos, sovint aromàtics, sovint amb tricomes ramificats. Les fulles són dentades i simples. Presenten unes inflorescències, terminals o axil·lars, en forma de panícules bracteades, o cims axil·lars, amb moltes flors. Les bràctees sovint tenen forma de fulla, i de vegades es presenten visibles pèls blancs o porpra, bracteoles inconspiqües. Les flors poc pedicel·lades tenen un calze des de tubular a infundibuliforme, recte. Són flors actinomorfes a lleugerament zigomorfes, amb 5 lòbuls, iguals o lleugerament desiguals amb un lòbul posterior més llarg. La corol·la infundibuliforme fortament bilabiada i pentalobulada, amb una coloracio porpra-blavosa o lila, rarament blanca.
Els estams tenen els filaments peluts. L'estil acaba en un disc dèbilment tetralobulat, lòbuls generalment alternants amb els lòbuls de l'ovari, dèbilment mucilaginòs. Dotació citogenètica: 2n = x = 64.

## Enllaços externs

* http://www.kew.org/herbarium/keys/lamiales/key/Interactive%20key%20to%20the%20genera%20of%20Lamiaceae/Media/Html/Hyptidendron_Harley.htm Arxivat 2012-01-23 a Wayback Machine.
# Anthropoides

Anthropoides és un gènere d'ocells de la família dels grúids (Gruidae). Són grues relativament petites, de color general gris que habiten en Àfrica i Àsia, arribant fins a Europa Oriental.

## Taxonomia

Se n'han descrit dues espècies incloses pel Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.11, 2011) al gènere Grus.
* Grua damisel·la (Anthropoides virgo).
* Grua del paradís (Anthropoides paradiseus).

## Referències

* ↑ Els gruïformes a Zoonomen Rev. 22-04.2010 (anglès)
# Aepypodius

Aepypodius és un dels gèneres d'ocells de la família dels megapòdids (Megapodiidae), format per dues espècies de les Illes de Waigeo i Nova Guinea.

## Llistat d'espècies

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, 2023), s'han distingit dues espècies d'aquest gènere:
* Talègol carablanc (Aepypodius arfakianus).
* Talègol de Waigeo (Aepypodius bruijnii).

## Referències

* 1 2 «Megapodes, guans, guineafowl, New World quail» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 27 desembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 40. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Gallus

Gallus és un gènere d'ocells de la família dels fasiànids (Phasianidae) notable perquè inclou les diferents races de gall domèstic (Gallus gallus domesticus). Viuen al pis inferior de zones forestals d'Àsia meridional i el Sud-est asiàtic.

## Morfologia

Com en la resta d'espècies de llur família, en aquestes espècies, el dimorfisme sexual és molt pronunciat: el gall és més gran que la gallina, amb ornaments facials com crestes i barbetes, esperons al tars, a més de colors molt més brillants i cua més desenvolupada. El plomatge de les gallines està adaptat al camuflatge, ja que s'ocupa en solitari dels ous i els pollets. Les crestes dels pollastres silvestres són gairebé inexistents. Durant l'època de cria, els galls anuncien la seva presència amb càntics. Això serveix per atraure les femelles i expulsar els competidors lluny de la seva zona. Els esperons de les potes són utilitzats en la lluita contra altres mascles.

## Reproducció

La gallina construeix el niu fora de l'abast dels depredadors, normalment a nivell del sòl, ja que els pollets són nidífugs. La gallina cova en solitari durant 19 – 21 dies els 2 – 10 ous (depenent de l'espècie). Durant aquest període, la gallina deixa el niu només per menjar i beure. Els pollets romanen almenys dues setmanes amb la seva mare. Durant aquest període, la gallina segueix atentament els seus pollets protegint-los dels depredadors, ferotgement fins a la mort si cal, utilitzant el bec i els esperons.

## Taxonomia

S'han descrit 4 espècies dins aquest gènere:
* gall bankiva (Gallus gallus). Inclou totes les varietats domèstiques.
* gall de Java (Gallus varius).
* gall de Sri Lanka (Gallus lafayettii).
* gall gris (Gallus sonneratii).

## Referències

* ↑ Classificació dels gal·liformes segons el IOC (versió 2.4, 2010) Arxivat 2013-10-15 a Wayback Machine. Rev. 18-07-2010 (anglès)
# Aethia

Aethia és un gènere d'ocells de la família dels àlcids. D'hàbits pelàgics i costaners, crien en costes rocalloses del Pacífic Septentrional.

## Taxonomia

Aquest gènere està format per quatre espècies.
* Aethia psittacula - gavotí cotorra.
* Aethia pusilla - gavotí menut.
* Aethia pygmaea - gavotí de bigotis.
* Aethia cristatella - gavotí emplomallat.
Fins fa poc, l'espècie Aethia psittacula era inclosa al gènere Cyclorrhynchus.

## Referències

* ↑ El gènere Aethia a TAXONOMICON Rev. 27-05-2010
# Federació del Jura

La Federació del Jura fou la secció anarquista més important de la Primera Internacional basada principalment en el rellotgers de la serralada del Jura, a Suïssa. La Federació de la Jura fou expulsada juntament amb altres seccions anarquistes de la Primera Internacional després del Congrés de la Haia (1872). El moviment es dissolgué el 1880.
El grup començà a finals dels seixanta del segle xix, com una associació de fabricants de rellotges i des del principi tenia fortes conviccions socialistes i anti-estatistes, que es consolidaren amb l'ajuda de Mikhaïl Bakunin. Després de l'escissió entre marxistes i bakuninistes el 1872 a la Primera Internacional, la Federació esdevingué el bulliciós centre de l'esperit revolucionari dels bakuninistes. El Pacte de Sant Imier, acte de naixement de la Internacional Antiautoritària, aprovat el 15 de setembre de 1872 com a part d'un congrés extraordinari convocat urgentment per la Federació del Jura a conseqüència del Congrés de l'Associació Internacional a la Haia.
Entre els col·laboradors, hi hagué molts dels anarquistes de l'època com el suís Spichiger Schwitzguebel, els francesos Elisée Reclus, Lefrançais, Pindy, Brousse i Malon, els italians Errico Malatesta i Carlo Cafiero, els russos Piotr Kropotkin i Jukovski, entre d'altres.
Els anarquistes de la Federació, com en James Guillaume, desenvoluparen un paper clau en la conversió anarquista de Piotr Kropotkin. En Memòries d'un revolucionari, Kropotkin escrigué:
... les relacions igualitàries que vaig trobar a la Serralada del Jura, la llibertat d'acció i pensament que vaig veure desenvolupar entre els treballadors, i la seva il·limitada devoció per la causa, van tocar fortament els meus sentiments; i quan vaig haver de deixar les muntanyes, després de romandre una setmana amb els rellotgers, la meva visió del socialisme va ser establerta. Jo era un Anarquista...
James Guillaume s'encarregà de la revista de l'associació, Le Bulletin de la Fédération Jurassienne, en la qual participaren un gran nombre d'articulistes de tot Europa i, malgrat la seva poca durada, tingué una forta influència en el moviment anarquista.
La reestructuració de la indústria rellotgera a causa de la mecanització i l'emigració James Guillaume a París (1878) accelerà la desaparició de la Federació del Jura, que feu el seu últim congrés el 1880.
# Agelastes

Agelastes és un gènere d'ocells de la família dels numídids (Numididae), habitant de les àrees selvàtiques africanes.

## Llistat d'espècies

Se n'han descrit dues espècies dins aquest gènere.
* Agelastes meleagrides - Pintada pitblanca.
* Agelastes niger - Pintada negra.

## Referències

* ↑ El gènere Agelastes a TAXONOMICON Rev. 28-05-2010
# Butastur

Butastur és un gènere d'ocells rapinyaires de la família dels accipítrids (Accipitridae). Aquests aligots viuen en praderies i boscos d'Àfrica i Àsia, arribant fins Nova Guinea.

## Llistat d'espècies

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.2, juliol 2022) aquest gènere està format per quatre espècies:
* aligot llagoster (Butastur rufipennis).
* aligot ullblanc (Butastur teesa).
* aligot ala-rogenc (Butastur liventer).
* aligot caragrís (Butastur indicus).

## Referències

* 1 2 «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 282. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ El gènere Butastur a TAXONOMICON Rev. 01-06-2010 (anglès)
# Ammoperdix

Ammoperdix és un gènere d'ocells de la família dels fasiànids (Phasianidae). Aquestes perdius viuen en zones més o menys àrides i pedregoses del nord-est d'Àfrica i Àsia sud-occidental, des de Turquia i Aràbia fins al Pakistan.

## Llista d'espècies

S'han descrit dues espècies dins d'aquest gènere:
* Perdiu del desert (Ammoperdix heyi).
* Perdiu gorjagrisa (Ammoperdix griseogularis).

## Referències

* ↑ El gènere Ammoperdix a TAXONOMICON Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Rev. 5-06-2010 (anglès)
# Goniopholis

Goniopholis és un gènere extint de crocodiliform que va viure en el que actualment és Nord-amèrica, Europa i Àsia durant el Juràssic superior i el Cretaci inferior. Era semi-aquàtic, de manera semblant als cocodrils moderns. Feia entre 2 i 4 metres de longitud, i podria haver tingut un estil de vida semblant al de l'al·ligàtor del Mississipi o el cocodril del Nil.

## Referències

* Buffetaut, E., and Ingavat, R., 1983. Goniopholis phuwiangensis nov. sp., a new mesosuchian crocodile from the Mesozoic of North-eastern Thailand. Geobios 16 (1): 79-91.
* Holland, W. J. 1905. A new crocodile from the Jurassic of Wyoming. Annals of the Carnegie Museum 3 (3): 431-434.
* Mook, C. C. 1964. New species of Goniopholis from the Morrison of Oklahoma. Oklahoma Geology Notes 24: 283-287.
* Owen, R. 1878. Monograph on The Fossil Reptilia of the Wealden and Purbeck Formations, Supplement no. VII. Crocodilia (Goniopholis, Pterosuchus, and Suchosaurus). Palaeontological Society Monograph, p. 1-15.
* Owen, R. 1879. On the Association of dwarf crocodiles (Nanosuchus and Theriosuchus pusilus, e. g.) with the diminutive mammals of the Purbeck Shales. Quarterly Journal of the Geological Society of London 35: 148-155.
* Salisbury, S. W., Willis, P. M. A., Peitz, S. i Sander, P. M. 1999. The crocodilian Goniopholis simus from the Lower Cretaceous of north-western Germany. Special Papers in Palaeontology 60: 121-148.
* Schwarz, D. 2003. A new species of Goniopholis from the Upper Jurassic of Portugal. Palaeontology 45 (1): 185-208.
# Dinohip

El dinohip (Dinohippus, 'cavall terrible' en llatí) és un mamífer herbívor extint de la tribu dels equinis, dins la subfamília dels equins. Visqué a Nord-amèrica i Centreamèrica entre finals de l'estatge faunístic Tortonià del Miocè fins al Zanclià del Pliocè (entre fa 10,3 i fa 3,6 milions d'anys.

## Referències

* ↑ The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
* ↑ Bruce J. MacFadden: Cenozoic Mammalian Herbivores from the Americas: Reconstructing Ancient Diets and Terrestrial Communities. Annual Review of Ecology and Systematics, vol. 31, (2000), p. 33–59
# Ptilodus

Ptilodus és un gènere extint de mamífers de l'ordre Multituberculata, que visqueren durant en el període Paleocè de Nord-amèrica. Era relativament gros, mesurava de 30 a 50 cm de longitud; el seu aspecte va haver de ser similar al d'un esquirol.

## Referències

* ↑ Entrada «Ptilodus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Rapistrum

Rapistrum és un gènere de plantes amb flors dins la família brassicàcia compta amb només dues espècies. Als Països Catalans només és autòcton el ravenell (Rapistrum rugosum) que és una espècie oriental estèpica que arriba a l'Europa Central. El fruit és una síliqua característica amb dos segments

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans Barcelona 1990

## Bibliografia

* Stace, C. (1999), Field flora of the British Isles, Cambridge: Cambridge University Press, ISBN 0-521-65315-0.
* Streeter, D. (1983), The wild flowers of the British Isles, London: Midsummer Books Ltd., ISBN 1-900732-033.
# Bambusicola

Bambusicola és un gènere d'ocells de la subfamília dels perdicins (Perdicinae), dins la família dels fasiànids (Phasianidae). Aquestes perdius habiten praderies i boscos de bambú a l'Índia, Xina, sud-est asiàtic i Taiwan.

## Llistat d'espècies

S'han descrit tres espècies dins aquest gènere:
* Perdiu dels bambús muntanyenca (Bambusicola fytchii).
* Perdiu dels bambús de la Xina (Bambusicola thoracicus).
* Perdiu dels bambús de Taiwan (Bambusicola sonorivox)

## Referències

* ↑ Gill, F & D Donsker (Eds). 2017. IOC World Bird List (v 7.3). doi : 10.14344/IOC.ML.7.3. Rev. 15-09-2017 (anglès)