OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quercetina

La quercetina (fórmula molecular: C$_{15}$H$_{10}$O₇), és un flavonoide derivat de les fulles, fruits i llavors de les plantes. També es fa servir com a suplement alimentari en begudes i aliments. És el flavonoide més abundós i el més habitual en la dieta humana, destaca per la seva elevada activitat antioxidant. A partir d'ell s'obtenen altres flavonoides, com la naringenina o la rutina.
El seu nom deriva del gènere Quercus (alzines i roures). En la natura és un inhibidor del transport polar de l'auxina.
Els aliments rics en quercetina inclouen el te negre i el verd (2000-2500 mg/kg), tàperes (81800 mg/kg), pomes (440 mg/kg), tomàquets i molts altres aliments,
En experiment in vitro s'ha provat el seu efecte anticancerós.

## Referències

* ↑ American Cancer Society, Quercetin Arxivat 2010-05-13 a Wayback Machine.
# Serécourt

Serécourt és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 107 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Serécourt era de 107 persones. Hi havia 44 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 20 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 83 habitatges, 47 eren l'habitatge principal de la família, 30 eren segones residències i 6 estaven desocupats. Tots els 83 habitatges eren cases. Dels 47 habitatges principals, 46 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 8 en tenien tres, 14 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 32 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 23 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Serécourt el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 12 |
| 8 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 12 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 56 persones, 39 eren actives i 17 eren inactives. De les 39 persones actives 35 estaven ocupades (20 homes i 15 dones) i 4 estaven aturades (2 homes i 2 dones). De les 17 persones inactives 10 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 2 d'empreses de construcció, 1 d'una empresa d'informació i comunicació i 1 d'una empresa de serveis.
Els 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren fusteries.
L'any 2000 a Serécourt hi havia 10 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 540 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Serécourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Serécourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gabriel Estarellas Sabater

Gabriel Estarellas Sabater (Palma, 1952) és un guitarrista clàssic mallorquí.
El seu primer contacte amb la guitarra va ser als 10 anys quan anava al col·legi La Salle de Palma. Ha guanyat nombrosos premis, entre ells; Premio Trujaman (reconeixement a una carrera), Viotti a Itàlia, Premi Ramírez a Santiago de Compostel·la i Francisco Tárrega a Benicàssim. També ha comptat amb el suport d'importants compositors com Leo Brouwer, Antón García Abril, Alexandre Tansman…
Actualment és catedràtic de guitarra del Real Conservatori Superior de Música de Madrid.

## Formacions amb les quals ha actuat

* English Chamber Orchestra
* London Mozart Players
* Orquestra de Càmera de París
* Orquestra Simfònica de Puerto Rico
* Orquestra Nacional d'Espanya
* Orquestra de la Radiotelevisió Espanyola
* Orquestra Simfònica de Madrid
* Orquestra Reina Sofia
* Orquestra de Càmera Espanyola

## Discografia i composicions

Ha enregistrat 17 discos i compost nombroses obres com Deu estudis de virtuosisme.

### Discs

* Manuel Moreno-Buendía: Integral de Guitarra i Orquestra
* Tomás Marco: Concert de l'Aigua
* Claudio Prieto: Obra per a Guitarra
* Sis Sonatinas para Guitarra
* Obres per a guitarra de Bernat Juliá
* Música Contemporània Espanyola i Italiana per a Guitarra
* Ángel Barrios: Obra completa per a guitarra
* Antón García Abril: Integral dels concerts per a guitarra i orquestra
* Gabriel Fernández Alvez: Obra completa per a guitarra
* Antón García Abril: Obra integral per a guitarra sola
* Tomás Marco: Obra completa per a guitarra sola
* La guitarra espanyola 1991 "SONATAS"

### Composicions

* Deu estudis de virtuosisme
* Homenatge a Marcel Proust
* Fantasia per a una dama
* Sis sonatines

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 5. Palma: Promomallorca, p. 110. ISBN 84-8661702-2.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (castellà) (anglès)
# Reino Kangasmäki

Reino Kangasmäki (Kokkola, 2 de juliol de 1916 - Vaasa, 26 de setembre de 2010) fou un periodista i lluitador finlandès, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la categoria del pes mosca del programa de lluita grecoromana. Aquest fou l'únic gran torneig internacional que disputà. A nivell nacional destaca una la tercera posició el 1943 i la segona el 1947.
Kangasmäki va néixer en una família llenyataire. Va començar a entrenar-se en lluita lliure cap al 1935 i es va retirar el 1951. El 1953 va començar com a periodista al diari Kansan Ääni, del qual acabà sent el redactor en cap.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Reino Kangasmäki». [Consulta: 5 agost 2021].
* ↑ Kangasmäki Reino. tulpaini.fi
* ↑ Vallin, Harri. «Olympiapronssimitalisti Reino Kangasmäki nukkunut pois» (en finès), 12-11-2010. Arxivat de l'original el 2021-03-07. [Consulta: 13 novembre 2019].
# Auguste Albert

Auguste Albert va ser un regatista francès, que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París on participà en diferents proves del programa de vela. Guanyà dues medalles, una de plata en la 1a cursa de la modalitat d'1 a 2 tones, junt a Albert Duval, Charles Hugo i François Vilamitjana, i una de bronze en la segona cursa de la mateixa categoria.

## Referències

* ↑ «Auguste Albert Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 23 octubre 2015].
# Copa AeroSur

La Copa AeruSur és una competició futbolística de Bolívia que es disputa durant els mesos d'estiu del contintent sud-americà, a partir del mes de gener. Era una competició patrocinada per la companyia aèria Aerosur.

## Historial

Font:

### Copa Aerosur

| Temporada | Campió | Finalista | Semifinalistes |
| 2003 | Oriente Petrolero (1) | Jorge Wilsterman | Bolívar San José |
| 2004 | Jorge Wilstermann (1) | Aurora | The Strongest Oriente Petrolero |
| 2005 | Oriente Petrolero (2) | Bolívar | Destroyers Jorge Wilstermann |
| 2006 | Blooming (1) | The Strongest | Oriente Petrolero Real Potosi |
| 2007 | The Strongest (1) | Oriente Petrolero | Bolívar Chaco Petrolero |
| 2008 | Blooming (2) | Jorge Wilsterman | Bolívar Universitario |
| 2009 | Bolívar (1) | Jorge Wilsterman | Blooming Oriente Petrolero |
| 2010 | Bolívar (2) | Jorge Wilsterman | Blooming The Strongest |
| 2011 | Jorge Wilsterman (2) | Aurora | Oriente Petrolero The Strongest |

### Copa Aerosur del Sur

| Temporada | Campió | Finalista | Semifinalistes |
| 2006 | San José (1) | Universitario de Sucre | Real Potosí Unión Central |
| 2007 | La Paz (1) | Real Potosí | Universitario de Sucre Destroyers |
| 2008 | Real Potosí (1) | Universitario de Sucre | La Paz Guabirá |
| 2009 | San José (2) | Universitario de Sucre | La Paz The Strongest |
| 2010 | Guabirá (1) | Real Potosí | San José Universitario de Sucre |
| 2011 | Universitario de Sucre (1) | Real Potosí | San José Nacional Potosí |

## Referències

* ↑ «Bolivia - Cup Tournaments». rsssf. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Güells

Güells és una masia de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El mas té forma allargada amb teulada a dues vessants i orientació a ponent, situat sobre un turonet.
A la façana principal hi ha un portal adovellat de grosses dovelles i sis finestres de pedra treballada. A l'angle de la façana dreta i posterior hi ha una eixida amb cinc arcades de mig punt fetes amb totxanes en una restauració recent. A la façana esquerra hi ha una ampliació amb funció de garatge i davant la casa una petita cabana. Una recent restauració l'ha adaptada a residència.

## Història

La primera notícia que tenim del Güells és de l'any 1086, quan Miró Adalbert de Balenyà tenia terres del terme del castrum de Gudellos. A mig segle següent passà als Centelles i l'any 1313 encara s'esmenta com a castrum de Güells.
L'any 1342 ja havia perdut el nom de Castell i rebut el de Domus i el seu terme el de "Quadra de Güells". La quadra de Güells i Vilageriu tingueren un plet sobre els límits en aquest temps. Al fer-se la casa actuals de Güells foren aprofitades certes pedres de la portalada i de les finestres, si bé aquestes corresponen al segle xviii.
Güells, traduït en llatí per Guadellos o Guadels, significa corrent d'aigua o font abundosa, i també pas o passatge. L'antiga funció del castell era vetllar l'antic camí romà i més tard strata franciscana.

## Referències

* ↑ GEC
* 1 2 3 4 5 «Mas Güells». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].
# ERM

Les proteïnes ERM inclouen les tres proteïnes Ezrin (82KDa), Radixin (80KDa) i Moesin (75KDa), que actuen d'unió entre la membrana plasmàtica i el citoesquelet, regulant l'estructura i la funció de dominis específics de la membrana plasmàtica.
Intervenen en la formació de microvellositats, rugositats en la membrana i unions adherents. S'han relacionat amb el reclutament de proteïnes en punts específics de la membrana plasmàtica com els receptors CD44, CD95 o I-CAM.

## Evolució

Les proteïnes ERM han estat trobades en tots els genomes de metazoos, però no en organismes unicel·lulars. Els tres paràlogs (Ezrin, Radixin i Moesin) són presents en vertebrats, on en altres espècies només es troba un dels tres gens ERM. El genoma de llevat, no codifica cap proteïna amb el domini FERM, però se n'han trobat seqüències semblants en plantes, fongs, i en genomes d'alguns organismes unicel·lulars eucariotes, com ara els coanoflagel·lats, els quals són evolutivament propers als metazoos.

## Domini FERM

Les proteïnes ERM estan incloses en la superfamília de proteïnes Band 4.1. Aquesta superfamília també inclou les proteïnes Merlin, Talin, PTP/H1 i PTP-MEG. Totes les proteïnes de la superfamília Band 4.1 presenten un domini comú anomenat FERM amb un 86 per cent d'identitat.
En les proteïnes ERM el domini FERM es troba a l'extrem N-terminal de la proteïna, seguida d'una hèlix alfa i d'un lloc d'unió a la F-actina (l'actina polimeritzada formant fibres, en contrast dels monòmers d'actina no polimeritzats, anomenats G-actina)

## Referències

* ↑ Differential effects of ceramide and sphingosine 1-phosphate on ERM phosphorylation: probing sphingolipid signaling at the outer plasma membrane. Canals D, Jenkins RW, Roddy P, Hernández-Corbacho MJ, Obeid LM, Hannun YA.
* ↑ Mori T, Kitano K, Terawaki SI, Maesaki R, Fukami Y and Hakoshima T. (2008) Structural basis for CD44 recognition by ERM proteins. J Biol Chem. 27
# Tres palabras

Tres palabras és una pel·lícula espanyola de gènere melodramàtic estrenada el 26 de novembre de 1993, dirigida per Antonio Giménez-Rico i protagonitzada en els papers principals per Maribel Verdú, Fernando Guillén i Fernando Guillén Cuervo.
Així mateix en 1993 es va publicar la B.S.O. de la pel·lícula, sota el mateix títol i editada per la discogràfica Mercury Records.
La pel·lícula i Maribel Verdú van ser guardonats amb els Premis Yoga a la pitjor pel·lícula i actriu en l'edició de 1994..

## Sinopsi

La cantant i actriu María Galván, la reina del bolero, mor a Sevilla, on vivia retirada feia 30 anys. Quan Alfredo Puente, un cineasta en hores baixes, rep la trista notícia, a la seva ment acudeix el record de la gran història d'amor que va viure amb ella de jove.

## Repartiment

* Maribel Verdú com María / Lupe.
* Fernando Guillén com Alfredo.
* Fernando Guillén Cuervo com Alfredo Jr.
* Santiago Ramos com Nacho.
* Germán Cobos com Gordillo.
* Carmen Rossi com Dolores.
* Walter Vidarte com Pintor.
* María Asquerino com Gloria.
* Lilí Murati com Dona Estranjera.
* Fabián López Tapia com Emilio Cárdenas.
* Manuel Andrés com Ernesto Mata.
* Luis Pérezagua com Locutor.
* Javier Mas com Cap de Producció.
* Javier De Gregorio com Juanjo.
* Jorge Roelas com Fernando.
* Felipe Hita com Mecànic.
* Lucas Rodríguez com Conserje Hotel Burgos.
* Ladislao de Arriba com Recepcionista Hotel Castellano.
* Javier Moscoso com Ministre.
* John Hopewell com Crític anglès.

## Referències

* ↑ «La actriz Maribel Verdú canta su pasion por los boleros». El País, 27-09-1993. [Consulta: 30 setembre 2019].
* ↑ «Maribel Verdú – Tres Palabras». Discogs. [Consulta: 30 setembre 2019].
* ↑ «1994 (quinta edición)», 30-01-1994. [Consulta: 30 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# Opatovská Nová Ves

Opatovská Nová Ves és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Banská Bystrica. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1323.

## Referències

* ↑ «História obce» (en polonès). [Consulta: 27 novembre 2024].
# Club Sport Boys Warnes

El Club Sport Boys Warnes és un club de futbol bolivià de la ciutat de Warnes.
El club va ser fundat el 17 d'agost de 1954.
L'any 2013 ascendí per primer cop a la primera divisió boliviana.
L'any 2014, el president bolivià Evo Morales signà un contracte de 200 dòlars al més amb el club.

## Palmarès

* Campionat bolivià de futbol:
** 2015 Apertura

## Referències

* ↑ Perfil Arxivat 2018-03-23 a Wayback Machine. a weltfussballarchiv
* ↑ «Liga del Fútbol Profesional Boliviano – SPORT BOYS WARNES». Arxivat de l'original el 2014-06-25. [Consulta: 22 març 2018].
* ↑ Sport Boys Arxivat 2010-06-17 a Wayback Machine. a lfpb
* ↑ «Liga del Futbol Profesional Boliviano Wrap: Dream start for Sport Boys». Arxivat de l'original el 2014-02-16. [Consulta: 22 març 2018].
* ↑ «Sport Boys contrata al DT Clausen – La Razón». Arxivat de l'original el 2018-03-23. [Consulta: 22 març 2018].
* ↑ Sport Boys pretende alcanzar la punta ganando a Real Potosí
* ↑ «Bolivian President Evo Morales signed by football club». BBC News. [Consulta: 24 maig 2014].
* ↑ «Bolivia - list of champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Llebeig

* Els vents de la Mediterrània
* Tramuntana
* Gregal
* Llevant
* Xaloc
* Migjorn
* Llebeig
* Ponent
* Mestral
El llebeig o garbí és el vent càlid de component sud-oest. A les Illes Balears i al País Valencià s'anomena llebeig —exceptuant a Alacant, on se'l coneix com a garbinet—, mentre que més al nord se'n diu garbí; és, per exemple, el cas de Barcelona, on és molt freqüent durant l'estiu, i on arriba menys polsós que en indrets més meridionals. I és que, donat el seu origen, aquest vent porta sorra i pols molt fina en suspensió, procedents del desert del Sàhara.
El llebeig es produeix a conseqüència del moviment de borrasques a la Mediterrània sud d'Oest a Est. Aquest desplaçament provoca el moviment de masses d'aire tropical, càlides, seques i amb molta pols portada del Sàhara fins al sud-est de la península Ibèrica.
Normalment el llebeig és anticipat per la calima (boira càlida) que apareix a l'horitzó cap al Sud. El color característic de la calima és provocat per la gran quantitat de pols africana que duu.
L'aparició d'aquest vent anuncia l'arribada de la depressió que l'origina i que moltes vegades ve acompanyat de pluges fortes.
Vents de característiques semblants al llebeig prenen diferents noms a altres llocs de la Mediterrània com ara xaloc (nom d'origen italià, encara que bufa en direcció diferent al llebeig (sud-est), jamdino (al Marroc), qibli, Marin (a França), jugo (a Croàcia), etc. I fins i tot, paradoxalment, pot denominar-se llebeig el vent de sud-est, (zona més occidental de l'Alt Vinalopó).
L'origen del nom garbí podria ser la paraula àrab الغرب pronunciat algarbu, que vol dir oest.

## Referències

* ↑ «llebeig». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 28 maig 2022].
* ↑ «Llebeig». Diccionari Català-Valencià-Balear. [Consulta: 28 maig 2022].
* ↑ Sánchez Lizaso, Josep Lluis. La pesca a la Mediterrània. Universidad de Alicante, 2017-02-01, p. 37-38. ISBN 978-84-9717-496-1.
* ↑ Ramon-Morte, Alfredo «Valoración de la tradición oral como fuente en el estudio de nubes y tipos de tiempo». Investigaciones geográficas, 1991, pàg. 115-127. DOI: 10.14198/INGEO1991.09.12. ISSN: 0213-4691.

## Enllaços externs

* Josep Pla: El vent de garbí - L'horari
Viccionari
# Viggo Brun

Viggo Brun (Lier, 13 d'octubre de 1885 - Drøbak, 15 d'agost de 1978) va ser un matemàtic noruec.

## Vida i Obra

Els seus pares van morir quan ell tenia quatre i set anys respectivament; va ser educat per les seves germanes grans, ja que era el més petit de deu germans. El 1903 va ingressar a la universitat d'Oslo (en aquell temps anomenada Cristiania) en la qual es va graduar el 1909 seguint un programa molt lliure de matemàtiques. El curs següent es va pagar una estada a la universitat de Göttingen on va començar a treballar en els més difícils problemes de la teoria de nombres i va publicar el seu primer article: Ein Satz über Irrationalität (1910). Això va fer que aconseguís una beca que li va permetre treballar a casa durant els anys següents.
De 1920 a 1923 va ser professor ajudant a la universitat d'Oslo i, a partir de 1923, professor del Institut Noruec de Tecnologia a Trondheim, càrrec des del que va ajudar tot el que va poder a matemàtics alemanys que fugien del règim nazi. Acabada la Segona Guerra Mundial, el 1946, va ser nomenat professor de la universitat d'Oslo, en la qual va romandre fins a la seva jubilació el 1955.
Després de la seva jubilació encara va publicar dos llibres sobre història de les matemàtiques.
Brun és recordat per haver establert nous mètodes de sedàs per trobar nombres primers. Aquests mètodes, que es remunten a Eratòstenes (segle III aC), havien estat considerats com obsolets i massa senzills, però Brun els va donar un enfocament modern. També va demostrar el 1919 el teorema que porta el seu nom que afirma que la suma de la sèrie dels inversos del nombres primers bessons és convergent i tendeix a una constant: la constant de Brun.

## Referències

* ↑ Scriba, 1980, p. 4.
* ↑ Waadeland, 2011, p. 113.
* ↑ Siegmund-Schultze, 2009, p. 125-127.
* ↑ Halberstam i Roth, 1983, p. 206 i ss.
* ↑ Ranjan Adhikari i Adhikari, 2014, p. 420.

## Bibliografia

* Halberstam, H.; Roth, K.F.. Sequences (en anglès). Springer, 1983. ISBN 978-1-4613-8229-4.
* Ranjan Adhikari, Mahima; Adhikari, Avishek. Basic Modern Algebra with Applications (en anglès). Springer, 2014. ISBN 978-81-322-1598-1.
* Scriba, Christoph J. «Viggo Brun in memoriam (1885–1978)» (en anglès). Historia Mathematica, Vol. 7, Num. 1, 1980, pàg. 1-6. DOI: 10.1016/0315-0860(80)90059-2. ISSN: 0315-0860.
* Siegmund-Schultze, Reinhard. Mathematicians fleeing from Nazi Germany (en anglès). Princeton University Press, 2009. ISBN 978-0-691-14041-4.
* Waadeland, Håkon «Viggo Brun La difference entre le nombre de nombres premiers des formes 4h+3 et 4h+1, exprimes par une formule exact m.fl.» (en noruec). Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs Skrifter, Vol. 4, 2011, pàg. 113-118. ISSN: 0368-6310.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Viggo Brun» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* Birkeland, Bent. «Matematiker Viggo Brun». Norsk Biografisk Leksikon, 2020. [Consulta: 2 juliol 2020]. (noruec)
# Opatovce

Opatovce és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Trenčín. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1113.

## Referències

* ↑ «Obec Opatovce - Informačné stránky obce». [Consulta: 27 novembre 2024].
# Luci Porci Cató

Luci Porci Cató (llatí: Lucius Porcius Cato) va ser un magistrat romà del segle i aC. Era fill de Marc Porci Cató Salonià i oncle de Cató d'Útica. Formava part de la gens Pòrcia, i era de la família dels Catons. L'any 89 aC va ser elegit cònsol de la República juntament amb Gneu Pompeu Estrabó.

## Biografia

Era membre del partit senatorial. L'any 100 aC va ser elegit tribú de la plebs. Es va oposar a Luci Apuleu Saturní, un altre tribú de la plebs amb fama d'immoral. També va ajudar a rebutjar la petició de retorn de l'exiliat Metel Numídic, a qui acusaven d'haver allargat massa la guerra contra Jugurta.
L'any 90 aC, durant la Guerra Social, es va enfrontar a un exèrcit etrusc que s'havia unit a la revolta i els va derrotar. L'any següent, el 89 aC, va ser elegit cònsol de la República juntament amb Gneu Pompeu Estrabó, i el senat li va adjudicar el comandament d'unes tropes que havien d'aturar els marsos, els quals havien assetjat Alba Fucens, que era una colònia romana. Va morir en un combat menor contra els marsos prop del llac Fucin, després que els havia derrotat en la batalla. Es va sospitar que havia estat mort per instigació de Gai Mari el Jove i no per l'enemic, per un comentari de menyspreu que Cató havia fet sobre els mèrits militars del seu pare.

## Referències

* ↑ Broughton, 1952, p. 17.
* 1 2 Broughton, 1952, p. 28.
* 1 2 Smith, 1849, p. 645.
* ↑ Orosi, p. 210.

## Bibliografia

* Broughton, T. Robert. The Magistrates of the Roman Republic. Vol. II, 1952.
* Smith, William. Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I, 1849.
* Orosius, Paulus. The Seven Books of History Against the Pagans. CUA Press, 2001.
# Vargulina

Vargulina o Cypridina luciferina (IUPAC= 2-[3-[2-[(2S)-butan-2-il]-6-(1H-indol-3-il)-3-oxo-7H-imidazo[2,1-c]pirazin-8-il]propil]guanidina) és la luciferina que es troba en l'ostracode Cypridina hilgendorfii, també anomenat Vargula hilgendorfii, i permet l'emissió d'una llum blava.

## Vegeu també

* Aequorina
* Bioluminescència
* Coelenteracina
* Fotoproteïna

## Referències

* ↑ Nakajima, Yoshihiro; et al. (2004). "cDNA Cloning and Characterization of a Secreted Luciferase from the Luminous Japanese Ostracod, Cypridina noctiluca". Japan Science and Technology Information Aggregator, Electronic.
* ↑ Thompson, Eric M.; Shigekazu Nagata and Frederick I. Tsuji (1989). "Cloning and expression of cDNA for the luciferase from the marine ostracod Vargula hilgendorfii". Proceedings of the National Academy of Sciences 86 (17): 6567–6571. doi:10.1073/pnas.86.17.6567. JSTOR 34574. PMC 297885. PMID: 2771943. http://www.pnas.org/content/86/17/6567.full.pdf+html. Consultat 8 febrer 2010.
* ↑ Harvey, E. N. (1916). "Studies on bioluminescence". American Journal of Physiology 42 (2): 318–341. http://ajplegacy.physiology.org/cgi/reprint/42/2/318.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D.