OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Natalio Perinetti

Natalio Perinetti (28 de desembre de 1900 - 24 de maig de 1985) fou un futbolista argentí.

## Selecció de l'Argentina

Va formar part de l'equip argentí a la Copa del Món de 1930. Jugà durant 17 anys a Racing de Avellaneda, guanyant 12 títols.

## Palmarès
### Racing Club

* Primera División (5): 1917, 1918, 1919, 1921, 1925
* Copa de Honor Municipalidad de Buenos Aires (1): 1917
* Copa Ibarguren (2): 1916, 1917
* Copa Beccar Varela (1): 1932
* Copa de Competencia (LAF) (1): 1933
* Copa Aldao (2): 1917, 1918

## Referències

* ↑ «"Historia de Natalio Perinetti" on Noticias Argentina». Arxivat de l'original el 2015-01-02. [Consulta: 20 febrer 2018].
* ↑ "Idolos: Natalio Perinetti" on Racing website
# La noia dels retalls (hipertext)

La noia dels retalls o Monstre Modern per Mary/Shelly i Ella mateixa és una obra de literatura electrònica de l'autora nord-americana Shelley Jackson. Va ser escrita a Storyspace i publicada per Eastgate Systems el 1995. Sovint es discuteix juntament amb La tarda, una història de Michael Joyce, com una obra important de ficció hipertextual.
"L'hipertext Patchwork Girl de Shelley Jackson, brillantment realitzat, és una ficció electrònica que aconsegueix ser alhora molt original i intensament paràsit en els seus predecessors impresos".

## Referències

* ↑ N. Katherine Hayles, My Mother was a Computer: Digital Subjects and Literary Texts, Chicago, University of Chicago Press, 2005; p. 143.
* N. Katherine Hayles, My Mother was a Computer: Digital Subjects and Literary Texts, Chicago, University of Chicago Press, 2005; p. 143.
* Interactive digital narrative: history, theory, and practice. London New York: Routledge, 2015, p. 26 (Routledge studies in European communication research and education). ISBN 978-1-138-78239-6.
* Hackman, Paul «"I Am a Double Agent": Shelley Jackson's Patchwork Girl and the Persistence of Print in the Age of Hypertext» (en anglès). Contemporary Literature, vol. 52, 1, 2011, pàg. 84–107. DOI: 10.1353/cli.2011.0013. ISSN: 1548-9949.
# Exmarits

Exmarits (títol original en anglès, Ex-Husbands) és una pel·lícula de comèdia negra del 2023 escrita i dirigida per Noah Pritzker. S'ha subtitulat al català.
Aclaparat pel divorci de la seva dona i la mort del seu pare, en Peter s'enlaira a Tulum, on hi ha els seus dos fills per assistir a algun dels seus comiats de solter.
Es va estrenar al 71è Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià el 24 de setembre de 2023, on va competir per la Conquilla d'Or.

## Repartiment

* Griffin Dunne com a Peter Pearce
* Rosanna Arquette com a Maria Pearce
* Richard Benjamin com a Simon Pearce
* Miles Heizer com a Mickey Pearce
* James Norton com a Nick Pearce
* Eisa Davis com a Eileen Link
* Marcia Jean Kurtz com a Eunice Pearce
* John Ventimiglia com a Sipple
* Lou Taylor Pucci com Aaron
* Echo Kellum com a Chris
* Ian Owens com a Yates
* Pedro Fontaine com a Arroyo
* Simon Van Buyten com a Lowry
* Nate Mann com a Otto
* Zora Casebere com a Hewette
* Rachel Zeiger-Haag com a Thea
* Natalie Gold com a Heather

## Producció

El juliol de 2022 es va anunciar que Noah Pritzker estava escrivint i dirigint la pel·lícula, amb un repartiment format per Griffin Dunne, Rosanna Arquette, Richard Benjamin, Miles Heizer i James Norton. El rodatge va tenir lloc entre la ciutat de Nova York i Tulum. Natalie Gold es va anunciar com a part del repartiment el maig de 2023.

## Estrena

La pel·lícula es va projectar per primer cop al 71è Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià el 24 de setembre de 2023. També es va projectar al Festival Internacional de Cinema de Hamptons el 7 d'octubre de 2023.

## Referències

* ↑ «Ex-Husbands». Goita què fan, ara!. [Consulta: 28 setembre 2024].
* ↑ Grobar, Matt. «Griffin Dunne, Rosanna Arquette & More Set For Noah Pritzker Comedy From Play Book Productions And Pimienta Films». Deadline Hollywood, 26-07-2022. [Consulta: 15 juny 2023].
* ↑ Hansen, Renee. «Walking Dead: World Beyond actress Natalie Gold in Succession». Undead Walking, 23-05-2023. [Consulta: 15 juny 2023].
* ↑ «Ex-Husbands». San Sebastián International Film Festival. [Consulta: 24 setembre 2023].
* ↑ Hopewell, John. «San Sebastian Main Competition: Cristi Puiu, Noah Pritzker, Joachim Lafosse, Robin Campillo Make the Cut». Variety, 07-07-2023. [Consulta: 24 setembre 2023].
* ↑ Lang, Brent. «Hamptons International Film Festival Unveils Full Slate Including Bradley Cooper’s ‘Maestro’ as Closing Night Picture (EXCLUSIVE)». Variety, 14-09-2023. [Consulta: 24 setembre 2023].
* ↑ «Ex-Husbands». Hamptons International Film Festival. [Consulta: 24 setembre 2023].
# Chlamydera

Chlamydera és un gènere d'ocells de la família dels ptilonorínquids (Ptilonorhynchidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per cinc espècies:
* Chlamydera maculata - jardiner maculat oriental
* Chlamydera guttata - jardiner maculat occidental
* Chlamydera lauterbachi - jardiner de Lauterbach
* Chlamydera nuchalis - jardiner gros
* Chlamydera cerviniventris - jardiner pitestriat

## Referències

* ↑ «Chlamydera» (en castellà). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «Chlamydera (Chlamydera sp.) - Avibase». [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «Lyrebirds, scrubbirds, bowerbirds, Australasian treecreepers, Australasian wrens – IOC World Bird List». [Consulta: 27 novembre 2024].
# La gitana i el senyor

La gitana i el senyor (títol original en anglès The Gypsy and the Gentleman) és una pel·lícula de drama d'època britànica de 1958 dirigida per Joseph Losey amb un guió basat en la novel·la Darkness I Leave You (1956) de Nina Warner Hooks. És protagonitzada per Melina Merkuri i Keith Michell. Ha estat doblada al català.

## Argument

La bella i ardent gitana Belle (Melina Mercouri) es casa amb el playboy de la Regencia Sir Paul Deverill (Keith Michell) pels seus diners. Sense que ella ho sàpiga, ha malgastat la seva fortuna i està desesperadament endeutat. Quan la germana de Deverill, Sarah (June Laverick) hereta una fortuna, la parella conspira infructuosament per robar-li la fortuna fins a la seva eventual desaparició.

## Repartiment

* Melina Mercouri - Belle
* Keith Michell - Sir Paul Deverill
* Flora Robson - Mrs. Haggard
* Patrick McGoohan - Jess
* June Laverick - Sarah Deverill
* Lyndon Brook - John Patterson
* Helen Haye - Lady Caroline Ayrton
* Mervyn Johns - Brook
* Laurence Naismith - Dr. Forrester
* Clare Austin - Vanessa Ruddock
* Catherine Feller - Hattie
* Nigel Green - Game Pup
* Newton Blick - Ruddock
* David Hart - Will el valet
* John Salew - Duffin el majordom
* Louis Aquilina - Coco.

## Producció

El protagonista masculí havia de ser interpretat per Michael Craig, que es va reunir amb Losey i va sentir que el director "em tractava com un idiota". Craig es va negar a fer el paper i va ser substituït per Keith Michell.

## Recepció crítica

Derek Winnert va escriure: "La pel·lícula no és la tassa de te habitual del director Losey, però intenta obtenir una mossegada dels temes de la recerca d'or i l'ambientació rural de l'Anglaterra del segle xviii. I el remolí Merkuri provoca una tempesta, sens dubte sonant a això. Belle forta i clara."

## Referències

* ↑ «The Gypsy and the Gentleman (1958) - Joseph Losey - Synopsis, Characteristics, Moods, Themes and Related - AllMovie».
* ↑ «The Gypsy and the Gentleman (1958)».
* ↑ La gitana i el senyor, esadir.cat
* ↑ Craig, Michael. The Smallest Giant: An Actor's Life. Allen and Unwin, 2005, p. 78.
* ↑ «The Gypsy and the Gentlemen *** (1958, Melina Mercouri, Keith Michell, Flora Robson, Patrick McGoohan, June Laverick, Helen Haye, Lyndon Brook) – Classic Movie Review 5848 - Derek Winnert».

## Enllaços externs

* Fragment de la pel·lícula a YouTube
# La matemática del espejo

La matemática del espejo és un programa de televisió d'Espanya emès per la cadena pública La 2 de TVE, amb presentació del periodista Carlos del Amor. Es va estrenar el 14 d'octubre de 2021.

## Format

Respon al format clàssic d'entrevista en profunditat abordant no sols facetes professionals de l'entrevistat, sinó també aspectes de la seva vida personal, reflexions, inquietuds, aspiracions, etc. Els entrevistats són personatges rellevants del món de la cultura, art o esport en Espanya.

## Llista de programes

| Data | Número | Entrevistat | Share | Núm. d'espectadors |
| 15/10/2021 | 1 | Candela Peña | 3'97% | 477.000 |
| 21/10/2021 | 2 | Teresa Perales | 2'66% | 321.000 |
| 28/10/2021 | 3 | Dani Martin | 3,1% | 383.380 |
| 04/11/2021 | 4 | José María García | 3,28% | 398.230 |
| 11/11/2021 | 5 | Javier Cercas | 1,73% | 212.720 |
| 18/11/2021 | 6 | Diego González Rivas | 3,15% | 383.470 |
| 25/11/2021 | 7 | Juan Antonio Bayona | 1,1% | 140.280 |
| 02/12/2021 | 8 | Rosa Maria Calaf | 2,9% | 361.520 |
| 09/12/2021 | 9 | Palomo Spain | 2,47% | 312.290 |
| 16/12/2021 | 10 | José Sacristán | 2,63% | 323.990 |

## Referències

* ↑ «Así será el estreno de 'La Matemática del Espejo', nuevo programa de Carlos del Amor con Candela Peña como madrina». Vertele, 13-10-2021. [Consulta: 26 octubre 2021].
* ↑ «Audiencias de 14 de octubre de 2021». Objetivo TV, 15-10-2021. [Consulta: 26 octubre 2021].
* ↑ «Audiencias de 21 de octubre de 2021». Objetivo TV, 22-10-2021. [Consulta: 26 octubre 2021].
# La svastica nel ventre

La svastica nel ventre (estrenada internacionalment com Nazi Love Camp 27) és una pel·lícula de 1977 dirigida per William Hawkins (àlies Mario Caiano), part de la moda del gènere eròtic amb caràcter violent i que té com a rerefons el nazisme i la guerra, conegut com "nazisploitation".

## Trama

Segona Guerra Mundial. La jove jueva Hannah, compromesa amb un soldat alemany, és capturada pels SS, que exterminen la resta de la seva família. Internada en un camp de concentració, és violada repetidament: observada per la seva bellesa, després és traslladada a un bordell d'oficials, on les noies són sotmeses a totes les formes de violència i assassinades brutalment si es considera que no compleixen els seus estàndards. L'oficial que dirigeix el bordell-lager (i a qui li agrada veure sàdicament les execucions) s'enamora d'Hannah i la converteix en la seva amant, encarregant-li també la direcció d'un bordell de luxe per a oficials, proporcionant-li amb aquest propòsit la nova identitat "ària" de Lola Kahr. Mentrestant, però, l'exnòvio la segueix buscant i, convertit en oficial encara que poc adherent a la ideologia nazi, finalment aconsegueix rastrejar-la: però Hannah es nega a salvar-se.
Després d'haver perdut totes les raons per sobreviure, durant una vetllada amb uns oficials d'alt rang, dispara i mata el seu amant al dormitori; després apareix a la sala cantant una cançó hebrea i burlant-se amb acudits irreverents d'Adolf Hitler i el nazisme; llavors mata un segon oficial superior (que havia matat la seva mare anys abans), abans de ser assassinada.

## Repartiment

* Sirpa Lane: Hannah Meyer/Lola Kahr
* Giancarlo Sisti: cap. Kurt Von Stein
* Roberto Posse: cap. Klaus Berger
* Gianfilippo Carcano: pare dr Hannah
* Piero Lulli: general al bordell
* Marzia Ubaldi: kapò lesbiana Gruber
* Renata Moar: germana de Klaus
* Isabella Russo:
* Cristiana Borghi: Leila Goschmitt, jueva al bordell
* Mike Morris:
* Sarah Crespi: jueva suicida
* Margherita Horowitz: Martha, mare de Hannah
* Gaetano Russo:
* Gianni Di Benedetto:
* Gudrun Gundelach: dott.ssa Günther
* Gloria Piedimonte: jueva a escena sàfica

## Producció

Algunes escenes de la pel·lícula es van rodar a Toblach, com ara la sortida del tren des de l'estació, amb un tren d'època.

## Notes

* ↑ Nazi Love Camp 27. Arxivat 2020-02-21 a Wayback Machine. matchflick.com
* ↑ La Svastica nel ventre a ilcinematografo.it
* ↑ La svastica nel ventre su davinotti.com

## ENllaços externs

* Escena de la pel·lícula a Dailymotion
# Berger picard

El Berger picard o pastor de la Picardia és una raça de gos pastor d'origen francès.
Aquesta raça va estar a punt d'extingir-se després de les guerres mundials i encara avui és una raça poc freqüent. Es tracta d'un gos orientat al tracte humà, lleial i adequat com a mascota si està socialitzat des del seu naixement.
El Berger picard va ser reconegut pel United Kennel Club l'1 de gener de 1994.

## Salut

En adoptar un Berger, cal tenir per escrit les seves radiografies de maluc que descartin una displàsia de maluc canina així com informes sobre la seva vista, ja que són les malalties més freqüents. La seva expectativa de vida és d'uns 13 anys.

## Referències

* ↑ The Picardy Shepherd of Yesterday and Today by J SENECAT (1979)
* ↑ american berger picard alliance.com Arxivat 2011-02-05 a Wayback Machine. Vegeu recomanacions de l'OFA http://www.offa.org/hd_guidelines.html Arxivat 2010-11-27 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Berger Français (francès), per Philippe de Wailly i Alain Dupont, publicat per Solar, 1999, ISBN 2263026584
* The Berger Picard (francès), per Joel Ferrers, publicat per De Old

## Enllaços externs

* Amics del Berger Picard (en francès) Arxivat 2011-09-29 a Wayback Machine.
* Berger Picard Alliance
* Berger Picard Club of America Arxivat 2013-12-17 a Wayback Machine.
* Dog Breed
# Claude Brixhe

Claude Brixhe (Serrouville, Meurthe i Mosel·la, 20 d'abril de 1933 – Ars-Laquenexy, Mosel·la, 2 de març de 2021) fou un hel·lenista francès, especialitzat en la historia de la llengua grega i en llengües de l'àmbit anatòlic, especialment el frigi i el pisidi. Fou professor a la universitat de Nancy-II i membre corresponent de l'Acadèmia de les inscripcions i llengües antigues a partir del 17 de desembre de 1993.

## Biografia

Claude Brixhe nasqué en una família sense tradició acadèmica: el pare, militant del partit socialista SFIO, començà com a treballador pla per a la SNCF on acabà com a capatàs, mentre que la mare era modista autònoma que acabà com a gerent d'una sucursal de botigues. Claude Brixhe va estudiar a Logwy i després a Nancy. En acabar els estudis de lletres clàssiques a la facultat de lletres de Nanci, obtingué la capacitació de professor de secundària (1956) i les oposicions com a professor de clàssiques (1958). Entre el 1956 i el 1963 exerceix de professor a l'institut Fabert de Metz. En aquesta etapa fou un destacat militant del Partit Socialista Unificat PSU i arribar a ser-ne el candidat a les eleccions municipals de 1965.
A partir de 1963 fou professor ajudant de grec a la Facultat de lletres d'Estrasburg, posició que abandonà en ser nomenat professor a la facultat de lletres de Nancy el 1965. També assumí la secretaria de la secció de la Unió d'Educació Superior. En aquesta mateixa universitat defensà la seva tesi sobre el dialecte grec de Pamfília (1974), obra que encara és de referència obligada. Esdevingué professor de lingüística antiga el 1976 a la Universitat Nancy-II, càrrec que exercí fins al 1998, quan passà a ser professor emèrit. Fou el fundador i gerent de les Presses Universitaires de Nancy.

## Obra

Entre la seva productiva obra, destaquen tres llibres que són fonamentals en els seus respectius camps:
* Le dialecte grec de Pamphylie. Documents et grammaire, Paris, Maisonneuve, 1976 (= Bibliothèque de l'Institut français d'études anatoliennes d'Istanbul, vol. XXVI, 19).
* (junt amb Michel Lejeune) Corpus des inscriptions paléo-phrygiennes, Paris, Éditions Recherche sur les Civilisations, 1984 (= Institut français d'études anatoliennes, « Mémoire », n$^o$ 45).
* Phonétique et phonologie du grec ancien I. Quelques grandes questions, Bibliothèque des Cahiers de l'Institut de Linguistique de Louvain 82, Louvain-la-Neuve, Peeters, 1996.
Deixant de banda aquestes monografies i molts d'altres articles, cal tenir present que fou un destacat col·laborador de al Bulletin épigraphique, con a successor de Louis Robert.

## Referències

* 1 2 «notice BRIXHE Claude» (en francès). Jacques Girault, «https://maitron.fr/spip.php?article202907» [archive], sur 30 octobre 2018 (consulté le 16 mars 2021), 30-10-2021. [Consulta: 10 abril 2021].
* ↑ «Notícia necrològica» (en francès). Académie des inscriptions et belles-lettres, 08-03-2021. [Consulta: 10 abril 2021].
* ↑ «Claude Brixhe» (en francès). Académie des Inscriptionts et des belles lettres, 03-03-2021. Arxivat de l'original el 2021-04-10. [Consulta: 10 abril 2021].
* ↑ «Brixhe, Claude - Persée». [Consulta: 10 abril 2021].
# Medalla del Servei a Mèxic

La Medalla del Servei a Mèxic (anglès: Mexican Service Medal) és una condecoració de les Forces Armades dels Estats Units, establerta pel Departament de la Guerra el 12 de desembre de 1917.
Era atorgada a tots aquells que van servir contra les forces mexicanes entre el 12 d'abril de 1911 i el 16 de juny de 1919. S'havia d'haver participat en alguna de les següents campanyes:
* Expedició de Veracruz: 24 d'abril a 26 de novembre de 1914
* Expedició punitiva a Mèxic: 14 de març de 1916 a 7 de febrer de 1917
* Buena Vista: 1 de desembre de 1917
* Canó de San Bernardino: 26 de desembre de 1917
* La Grulla (Texas): 8 i 9 de gener de 1918
* Pilares (Chihuahua): 28 de març de 1918
* Nogales (Arizona): 1 a 5 de novembre de 1915 ó 27 d'agost de 1918
* El Paso (Texas) i Ciudad Juárez (Chihuahua): 15-16 de juny de 1919
També la rebien els membres de la Marina i del Cos de Marines que van participar en les accions, així com en les patrulles a través de les aigües mexicanes, entre el 21 d'abril i el 26 de novembre de 1914, o entre el 14 de març de 1916 i el 7 de febrer de 1917.
Qualsevol soldat que fos ferit o mort mentre participava en accions hostils contra les forces mexicanes entre el 12 d'abril de 1911 i el 7 de febrer de 1917 la rebia automàticament.
La Medalla del Servei a Mèxic només podia concedir-se una única vegada, i no hi havia estrelles de servei autoritzades per a aquells que haguessin participat en diversos enfrontaments. Els membres de l'Exèrcit que haguessin estat citats per valentia en combat estaven autoritzats a lluir la Citació de l'Estrella sobre el galó.
Es creà una medalla similar, la Medalla del Servei a la Frontera de Mèxic, per ser atorgada a les tropes que havien realitzat tasques de suport a les expedicions de combat a Mèxic, però sense sortir del territori dels Estats Units.

## Disseny

Versió Exèrcit: Una medalla circular. A l'anvers apareix una Yucca, amb diverses muntanyes al fons. A la part superior apareix la inscripció "Mexican Service" (Servei a Mèxic), i a la inferior, les dates 1911-1917.
Versió Marina: Una medalla circular. A l'anvers apareix el castell de San Juan de Ulloa, al port de Veracruz. A un anell exterior, a la part superior, apareix la inscripció "Mexico" i a la inferior, les dates 1911-1917, amb branques de cactus enmig.
Penja d'un galó daurat, amb una franja blava al centre. A les vores hi ha una franja verda.

## Referències

* ↑ Institute of Heraldry Mexican Service Medal
* 1 2 Kerrigan, Evans. American Medals and Decorations (en (anglès)). Nova York: Mallard Press, 1990, p. 78. ISBN 0-792-45082-5.
# Cyrus Colton MacDuffee

Cyrus Colton MacDuffee (Oneida, 29 de juny de 1895 - Madison, 21 d'agost de 1961) va ser un matemàtic nord-americà.

## Vida i Obra

MacDuffee va néixer a la petita vila d'Oneida a l'estat de Nova York. Va començar els estudis universitaris a la Colgate University de Hamilton (Nova York), on es va graduar el 1917. Va completar els seus estudis de postgrau a la Universitat de Chicago, obtenint el doctorat el 1922 amb una tesi sobre àlgebres no associatives sota la direcció de Leonard Dickson.
Després de passar uns anys com a instructor a la universitat de Princeton (1922-25), va anar a la universitat Estatal d'Ohio com a professor ajudant, va ser ascendit a professor associat el 1929 i professor titular a 1933. Mentre estava a Ohio, MacDuffee va ser molt actiu en l'expansió i el desenvolupament del programa de postgrau del departament.
El 1935 MacDuffee va ser nomenat professor titular de la universitat de Wisconsin a Madison (Wisconsin), on va romandre fins a la seva mort. Va exercir de president del departament de matemàtiques entre 1951 i 1956.
MacDuffee va ser un membre destacat de la comunitat matemàtica nord-americana. Va escriure una sèrie de monografies d'investigació influents en àlgebra abstracta i nombrosos articles. Va ser membre del consell de la Societat Americana de Matemàtiques, va ser editor dels Transaccions de la societat i va ser president de l'Associació Matemàtica d'Amèrica el 1945-46. Va ser membre del National Research Council i va exercir de secretari de l'Associació Americana per a l'Avançament de la Ciència. Va dirigir 30 tesis doctorals.
La seva aportació més original va ser el teorema de Latimer-MacDuffee (1933).

## Referències

* ↑ Deskins, 1992, p. 413.
* ↑ Hanlon, 1998, p. 21 i ss.

## Bibliografia

* Deskins, W.E. Abstract Algebra (en anglès). Dover Publications, 1992. ISBN 0-486-68888-7.
* Hanlon, Phil «To the Latimer-Macduffee theorem and beyond!» (en anglès). Linear Algebra and its Applications, Vol. 280, Num. 1, 1998, pàg. 21-37. DOI: 10.1016/S0024-3795(98)10006-X. ISSN: 0024-3795.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Cyrus Colton MacDuffee» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Cyrus Colton MacDuffee, 1945-1946 MAA President». Mathematical Association of America. [Consulta: 13 desembre 2020]. (anglès)
* «Cyrus Colton MacDuffee». Ohio State University. Arxivat de l'original el 29 de juliol 2012. [Consulta: 13 desembre 2020]. (anglès)
# Deepto Chakrabarty

Deepto Chakrabarty (28 de juny de 1966) és un astrònom i astrofísic estatunidenc que principalment tracta dels raigs X i l'astronomia de raigs gamma.
Chakrabarty va estudiar a la Massachusetts Institute of Technology (MIT) fins a la seva llicenciatura el 1988. Va continuar els seus estudis a Caltech i es va graduar el 1992 amb el grau de màster i el 1996 amb el doctorat en Física. Entre 1988 i 1990 va treballar al Laboratori Nacional Lawrence Berkeley a la Supernova Cosmology Group. A partir de 1996 va treballar com a estudiant de postgrau al MIT (i dos anys a l'Observatori de raigs gamma Compton de la NASA), on es va convertir en professor ajudant el 1998, professor associat el 2004 i professor el 2008. Des de 2008 ha dirigit el Departament d'Astrofísica.
El 1998 va passar un any com a investigador invitat al Balliol College, a la Universitat d'Oxford.
Com a astronomia observacional, que s'ocupa especialment de les estrelles de neutrons i forats negres. El 2006 va rebre el Premi Bruno Rossi. De l'any 2001 al 2003 va actuar com a Sloan Fellow en el mateix programa. El 2011 es va convertir en membre de l'American Physical Society.

## Enllaços externs

* Pàgina principal del MIT