OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sulo Salmi

Sulo Salmi (finès: Sulo Artur Salmi) (Vaasa, 4 de març de 1914 - Vaasa, 29 d'abril de 1984) va ser un gimnasta artístic finlandès que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on disputà vuit proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla d'or en el concurs complet per equips. En la resta de proves destaca una vuitena posició en el salt sobre cavall.

## Referències

* ↑ Sulo Salmi a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Olympedia – Sulo Salmi». [Consulta: 27 maig 2021].
# Aceros

Aceros és el nom d'un gènere de calaus (família Bucerotidae) del sud-est asiàtic. En classificacions antigues s'incloïen de vegades les espècies generalment avui situades al gènere Rhyticeros. Però avui Aceros és considerat un gènere monotípic, format únicament per Aceros nipalensis. També s'ha situat en aquest gènere l'espècie habitualment denominada Berenicornis comatus.
Entre les espècies dels gèneres Aceros i Rhyticeros, l'espècie Aceros nipalensis és única en el gènere, ja que no té un gran casc, i el seu bec és d'un modest color groguenc. Totes les altres espècies, per regla general, tenen cascos alts i becs amb colors brillants.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, 2023) aquest gènere està format per una única espècie:
* calau collrogenc (Aceros nipalensis).

## Referències

* 1 2 «Mousebirds, Cuckoo Roller, trogons, hoopoes, hornbills» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 27 desembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 295. ISBN 978-84-16728-37-4.
Viccionari
# The Savages

The Savages és una pel·lícula estatunidenca dirigida i escrita l'any 2007 per Tamara Jenkins. És protagonitzada per Philip Seymour Hoffman i Laura Linney i estrenada al Sundance Film Festival. Va ser nominada a 2 Oscars: millor actriu (Laura Linney) i millor guió original.

## Argument

Dos germans, Wendy (Laura Linney) i Jon (Philip Seymour Hoffman), després de viure anys separats, es veuen obligats a conviure de nou per cuidar-se del seu pare malalt, Lenny Savage, amb qui no es parlaven en els últims vint anys.

## Repartiment

* Laura Linney: Wendy Savage, 39 anys, escriptora de peces teatrals que somia d'estrenar
* Philip Seymour Hoffman: Jon Savage, 42 anys, el seu germà gran, professor especialista de Brecht
* Philip Bosco: Lenny Savage, el pare, dur i declinant, de Jon i Wendy
* Peter Friedman: Larry Mendlessohn, 52 anys, home casat amant de Wendy
* Gbenga Akinnagbe: Jimmy, l'empleat - d'origen nigerià - de la residència d'avis
* David Zayas: Eduardo, l'ajudant tècnic sanitari a domicili de la companya de Lenny
* Debra Monk: Nancy Lachman, la dona de la parella que fa fora Lenny del domicili
* Guy Boyd: Bill Lachman, l'home de la parella que fa fora Lenny del domicili
* Cara Seymour: Kasia, la jove polonesa
* Rosemary Murphy: Doris Metzger, la compnya de Lenny
* Margo Martindale: Roz
* Patti Karr: la vella senyora amb el coixí vermell
* Max Jenkins-Goetz: el jove noi que actua a l'obra teatral
* Salem Ludwig: M. Sperry
* Tonye Patano: Mrs. Robinson

## Anàlisi

Linney i Hoffman compten aquí amb el repte més difícil per a qualsevol actor: encarnar gent corrent, sense atributs ni particular aspresa en el caràcter. Al film són dos germans enfrontats a un problema també corrent: fer-se càrrec, arribada l'hora, del seu ancià pare, un cascarrabies amb demència senil. Els tres vivien en punts diferents, molt allunyats, del país, i ara hauran de conviure junts fins a l'últim sospir del malalt.
The Savages és, d'una banda, una pel·lícula en la que s'exalten els valors humans de l'esforç, el respecte i la recuperació de l'afecte llarg temps desatès. Per un altre, una pel·lícula d'actors, de lluïment de les estrelles, seguint la tradició de Hollywood. Ambdós aspectes es fonen harmoniosament a través d'escenes en les quals prevalen el to intimista, les revelacions en veu baixa i la grisor en l'existència dels personatges, cosida sovint amb el fil fi de l'humor.
# Aimeri III de Thouars

Aimeri III fou vescomte de Thouars (987-997).
Era fill de Herbert I (o Heribert I) i d'Aldearda (o Hildegarda) d'Aunay al que va succeir a la seva mort el 987. Era vassall del comte de Poitiers però es va reconèixer també vassall del comte d'Anjou Folc III Nerra. El 992 Aimeri III va ajudar a Folc III contra els bretons de Rennes per la possessió del comtat de Nantes, singularment a la segona batalla de Conquereuil el 27 de juny del 992. Conan I de Bretanya, comte de Rennes, va morir en la batalla i Judicael de Nantes, de l'anterior casa comtal, va recuperar el comtat; com que era menor, Folc li va posar com a tutor a Aimeri que durant dos anys va portar el títol de comte de Nantes. El fill bastard d'aquest, Haimon o Aymon, nascut vers 975, i comte a Domnònia, fou el principal tutor directe de Judicael. Haimon fou després senyor de Dinan i fou conegut com "el vescomte" tot i que no tenia aquest càrrec.
El 994 Aimeri es va allunyar de l'aliança angevina i Judicael va agafar el govern. Folc III va construir una fortalesa a Passavant per controlar a Aimeri.
Es va casar amb Elvisa, de la que no va tenir fills. Va morir el 997 i el va succeir el seu germà Savari III.

## Referències

* Hugues Imbert, Histoire de Thouars, Mémoire de la Société de Statistique des Deux-Sèvres, volum X, Niort, édition Clouzot, 1870. ISBN 2-84178-083-X.
* Hugues Imbert, Notice sur les vicomtes de Thouars; "Mémoires de la Société des Antiquaires de l'Ouest", any 1864, pàgs. 321-431.
# Pavelló Nou Congost

El Nou Congost és la instal·lació esportiva de la ciutat de Manresa on es disputen els partits de bàsquet del Bàsquet Manresa.
Va ser inaugurat el setembre de 1992, pel President Jordi Pujol, amb la celebració de la XIII edició de la Lliga Catalana. La instal·lació va prendre el relleu del vell "Congost" que havia quedat obsolet i no complia les normatives de la lliga ACB. Té una capacitat per a 5.000 espectadors i és la seu social i centre administratiu del Bàsquet Manresa. Disposa de cabines de premsa, ubicades a la part superior de la tribuna de la llotja, amb capacitat per poder-hi treballar fins a 20 informadors, un espai habilitat com a sala de premsa a la part inferior de la tribuna. Per altra banda, des del Bàsquet Manresa SAE i la Fundació Foment del Bàsquet es treballa la potenciació del Museu del Bàsquet Manresà, en l'espai que es troba sota de l'altra tribuna del Pavelló.
Del sostre pengen banderoles commemorant els títols aconseguits pel Basquet Manresa (entre els quals hi ha una lliga ACB, una Copa del Rei, i 3 Lligues Catalanes). A més també hi ha retirades les samarretes amb els dorsals 7 (Joan Creus), 15 (Jordi Singla), 9 (Joan Peñarroya) i 10 (Pep Pujolràs).
El vell "Congost" havia estat inaugurat l'any 1968 amb motiu de l'ascens del club a la primera divisió. Actualment, aquesta instal·lació acull els entrenaments i els partits de bona part dels equips base de l'entitat. Amb anterioritat a aquest pavelló el club disputava els seus partits a una pista descoberta situada al costat del camp de futbol del Pujolet.
# Sa Còla

Sa Còla (en francès La Colle-sur-Loup) és un municipi francès situat al departament dels Alps Marítims i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava. L'any 1999 tenia 6.697 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2007 |
| 2.096 | 2.611 | 3.700 | 4.749 | 6.025 | 6.697 | 7.434 | 7.546 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-1995 | Pierre Teisseire | |
| 1995-2001 | Henri Zissler | RPR-UDF |
| 2001- | Christian Berkesse | |

## Agermanament

* Zuzenhausen

## Referències

* ↑ Topònims occitans dels Alps Marítims
# Tallador de pizza

Un tallador de pizza (o roda de pizza) és un estri que s'utilitza per a tallar pizzes.

## Varietats

Hi ha dos tipus principals de talladors de pizza. Els usos més comuns són una roda que gira circularment mentre una persona mou el tallador en la direcció en què vol tallar la pizza. L'altre tipus és un ganivet torçut gran anomenat mezzaluna (en italià "mitja lluna"), el qual es mou enrere i endavant per tallar la pizza. Aquests dos tipus de talladors de pizza poden tenir moltes mides diferents. Alguns tipus de mezzalunas (particularment el de doble afilat) són utilitzats a vegades per a trinxar herbes o picar verdures.

## Referències

* 1 2 Carter, Murray. 101 Knife Designs: Practical Knives for Daily Use. Iola, Wisconsin: Krause Publications, 25 juny 2013, p. 22. ISBN 978-1-4402-3383-8.
* 1 2 Rosso, Julee. The Silver Palate Good Times Cookbook. Workman Pub., gener 1985, p. 199. ISBN 978-0-89480-831-9.
# Balearica

Balearica és un gènere d'ocells de la família dels grúids (Gruidae). Aquestes grues, relativament petites, es reconeixen fàcilment pel coronament groguenc daurat amb taques negres que posseeixen al cap, pel qual reben el nom comú de grues coronades o grues amb caperutxo.
Totes dues espècies vives es reprodueixen a l'Àfrica subsahariana, i són les úniques grues que poden niar als arbres. Igual que totes les altres grues, mengen insectes, rèptils i petits mamífers.
Deuen el nom a un passatge de Plini el Vell que, parlant d'aucells, esmenta una casta de grua balear (anomenada vipio en paleobalear). Però no hi ha cap indici de l'espècie a què es refereix Plini, i l'atribució a aquest gènere (causa de Ulisses Aldrovandi, primer, i Jacques Brisson, més tard) és arbitrària. Però l'error ha persistit i encara ara és freqüent que hom afirmi que aquest gènere es troba a les Balears tot i no haver-s'hi observat mai.

## Taxonomia

Aquest gènere és l'únic de la subfamília Balearicinae. Se n'han distingit dues espècies que alguns autors han considerat només una.
* grua coronada negra (Balearica pavonina).
* grua coronada collgrisa (Balearica regulorum).

## Referències

* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Grua». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ Plini, Naturalis Historia X 135.
* ↑ Jobling, James A. The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. Londres: Christopher Helm, 2010, p. 66. ISBN 978-1-4081-2501-4.
* ↑ «El misterio de las grullas insulares». Diario de Ibiza, 28-12-2019 [Consulta: 29 agost 2020].
* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
* ↑ Avibase taxonomic concepts v. 05 (Jan 2017)
# Monte Walsh

Monte Walsh és una pel·lícula estatunidenca dirigida per William A. Fraker, estrenada el 1970. Ha estat doblada al català.

## Argument

Un cowboy decideix pel seu compte venjar la mort d'un dels seus companys i emprèn la recerca dels seus assassins.

## Repartiment

* Lee Marvin: Monte Walsh
* Jeanne Moreau: Martine Bernard
* Jack Palance: Chet Rollins
* Mitch Ryan: Shorty Austin
* Jim Davis: Cal Brennan
* G. D. Spradlin: Hal Henderson
* John Hudkins: Sonny Jacobs
* Raymond Guth: Sunfish Perkins
* John McKee: Petey Williams
* Michael Conrad: Dally Johnson
* Tom Heaton: Sugar Wyman
* Bo Hopkins: Jumpin' Joe Joslin
* John McLiam: Fightin' Joe Hooker
* Matt Clark: Rufus Brady
* Eric Christmas: Coronel Wilson
* Richard Farnsworth: Cowboy

## Referències

* ↑ esadir.cat. Monte Walsh. esadir.cat.
* ↑ «Monte Walsh». The New York Times.
# Aleksandr Lébedev

Aleksandr Ievguénievitx Lébedev (en rus: Александр Евгеньевич Лебедев, nascut a Moscou el 16 de desembre de 1959) és un home de negocis i empresari rus, conegut com un dels oligarques russos.
El maig de 2008, la revista Forbes el va incloure a la llista de russos més rics, í com a la 358a persona més rica del món, amb una fortuna estimada de 3.1 bilions de $. És l'amo d'una tercera part d'Aeroflot, i també és propietari del diari rus Novaya Gazeta i de quatre diaris britànics amb el seu fill Ievgueni Lébedev: el londinenc Evening Standard, The Independent, Independent on Sunday i el nou i newspaper.

## Referències

* ↑ Forbes listing
* ↑ Tycoon linked with Litvinenko ‘survived poisoning’ Arxivat 2011-06-04 at Archive.is, John Elliott and Jon Ungoed-Thomas, The Sunday Times, 7 de gener de 2007

## Enllaços externs

* Web personal (rus)
* The spy who loves media, Ian Cobain, The Guardian, October 12, 2009
* Alexander Lebedev «Beyond Khodorkovsky». Wall Street Journal, 10-06-2005 [Consulta: 13 gener 2007].
* Sponsorship page Arxivat 2021-02-25 a Wayback Machine. (rus)
* National Rezerve Bank Arxivat 2021-02-24 a Wayback Machine. (rus)
# La Gauda

La Gauda (en francès La Gaude) és un municipi francès situat al departament dels Alps Marítims i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava. L'any 1999 tenia 6.170 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1.072 | 1.631 | 2.309 | 3.097 | 4.951 | 6.170 | 6.608 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2008 | Pierre Tanguy | UMP |
| 2008- | Michel Meïni | UMP |

## Agermanaments

* Capannori

## Referències

* ↑ Topònims occitans dels Alps Marítims
# Gete

El Gete (en francès Gette) és un afluent del Dèmer que neix a Budingen, un poble de la ciutat de Zoutleeuw de la província de Brabant Flamenc a Bèlgica, al conflent del Kleine Gete i del Grote Gete.
Fins al 1525 era navegable cap a Tienen. Fins a la fi de l'antic règim, el riu va fer de frontera entre el principat de Lieja i el ducat de Brabant. Al 12 d'agost del 1914, després de la presa de la Posició fortificada de Lieja per l'exèrcit prussià, la cavalleria belga va vèncer la prussiana al pont del Gete (vegeu foto). Aquesta batalla només va alentir una mica el progrés de les tropes prussianes.
El 2014 s'han trobat arbres caiguts al marge del riu, amb el típic rosegat del castor europeu, signe del retorn d'aquest rosegador, extingit a Bèlgica el 1848, i de la millora de la qualitat de l'aigua.

## Afluents

* Melsterbeek
* Kleine Gete
* Grote Gete

## Referències

* ↑ be «Eerste bevers sinds 1840 (maar nog niemand heeft ze gezien)» (en neerlandès). Het Nieuwsblad, 06-01-2014.
# Pliohip

El pliohip (Pliohippus) fou un dels avantpassats prehistòrics dels cavalls moderns. Fou l'últim de la sèrie de precursors dels cavalls i es desenvolupà fa uns sis milions d'anys a partir del meriquip. Feia uns 120 cm d'alçada a l'espatlla i era molt similar als cavalls d'avui en dia. Els dits addicionals que presentaven els altres èquids no eren presents en el pliohip, que només tenia una peülla. Les dents també estaven molt ben adaptades per menjar herba.
El pliohip fou l'última branca que divergí del cavall actual, que es desenvolupà uns 5 milions d'anys més tard, és a dir, fa aproximadament 1 milió d'anys.

## Referències

* ↑ The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
# Lo Luc

Lo Luc (nom occità) (en francès Le Luc) és un municipi francès situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava. L'any 2005 tenia 8.534 habitants.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 3 060 | 2 766 | 3 020 | 3 572 | 3 580 | 3 562 | 3 441 | 3 597 | 3 686 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 3 650 | 3 751 | 3 396 | 3 395 | 3 526 | 3 110 | 2 929 | 2 875 | 2 746 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 2 759 | 2 789 | 2 669 | 2 222 | 2 555 | 2 632 | 2 861 | 2 842 | 3 003 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 3 610 | 4 266 | 5 626 | 6 049 | 6 929 | 7 282 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Lucien Morel | |
| 2008- | André Raufast | Divers gauche |
# Jozef Schils

Jozef Schils (Kersbeek-Miskom, 4 de setembre de 1931 - Asse, 3 de març de 2007) va ser un ciclista belga, que fou professional entre 1951 i 1965. Durant la seva carrera professional aconseguí un total de 108 victòries, sent les més destacades la París-Tours, la Nokere Koerse, dues edicions del Gran Premi Stad Zottegem i una del Gran Premi d'Isbergues. També fou campió de Bèlgica de ciclisme en ruta el 1952.

## Palmarès

* 1950
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bèlgica amateur
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Limburg amateur
* 1952
** Campió de Bèlgica en ruta
** Vencedor d'una etapa del Tour de Romandia
* 1953
** 1r a la París-Tours
** 1r a la Nationale Sluitingsprijs
* 1954
** 1r a De Drie Zustersteden
* 1955
** 1r a la Nokere Koerse
* 1956
** 1r a la Copa Sels
** 1r a la Brussel·les-Ingooigem
* 1958
** Vencedor d'una etapa de la Volta als Països Baixos
* 1959
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Llevant
* 1960
** 1r al Gran Premi d'Isbergues
** 1r al Gran Premi Stad Zottegem
** 1r a la Fletxa de Haspengouw
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Bèlgica
* 1962
** 1r al Gran Premi Stad Zottegem
** 1r a la Fletxa de Haspengouw

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1952. Abandona (2a etapa)
* 1955. Abandona (2a etapa)
* 1959. Abandona

## Referències

* ↑ «Ex-renner Jozef Schils op 75-jarige leeftijd overleden» (en neerlandès). Het Nieuwsblad, 03-03-2007 [Consulta: 21 setembre 2024].
* 1 2 Crasset, Guy. «Palmarès de Jozef Schils (Bel)» (en francès). Mémoire du cyclisme, 11-12-2014. [Consulta: 21 setembre 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès de Jozef Schils
* Fitxa de Jozef Schils
# Pica (gènere)

Pica és un dels gèneres d'ocells de la família dels còrvids (Corvidae), que habita principalment a l'ample de la zona holàrtica. Totes les espècies són molt semblants, amb cues llargues i uns colors contrastats en blanc i negre. Tradicionalment s'han considerat pròximes als gèneres Urocissa, Cissa i Cyanopica però investigacions recents (Eriksson et al., 2005) fan pensar que estan més prop del gènere Corvus.
Als Països Catalans viu l'espècie més estesa, la garsa (Pica pica). El nom vulgar es fa extensiu a la resta d'espècies del gènere.

## Taxonomia

Totes les garses del gènere Pica són similars i presenten petites variacions en el plomatge. El gènere conté set espècies:
* Garsa eurasiàtica (Pica pica), és l'espècie de major distribució, és present en gran part del Paleàrtic, excepte els deserts i les tundres;
* Garsa d'Aràbia (Pica asirensis), endèmica del sud-oest d'Aràbia;
* Garsa de l'Himàlaia (Pica bottanensis), ocupa l'Himàlaia oriental i l'altiplà tibetà;
* Garsa becgroga (Pica nuttalli), que només viu a Califòrnia;
* Garsa del Magrib (Pica mauritanica), es troba al nord-oest d'Àfrica;
* Garsa nord-americana (Pica hudsonia), que habita al nord-est de Nord-amèrica;
* Garsa oriental (Pica serica), es troba a l'est de l'Àsia.
Se coneix una espècie fòssil d'aquest gènere, Pica mourerae, que s'ha trobat en estrats corresponents al límit entre el Pliocè i el Plistocè de Mallorca.

## Referències

* ↑ Ericson, Per G. P.; Jansén, Anna-Lee; Johansson, Ulf S. & Ekman, Jan (2005): Inter-generic relationships of the crows, jays, magpies and allied groups (Aves: Corvidae) based on nucleotide sequence data. Journal of Avian Biology 36: 222-234. PDF fulltext Arxivat 2017-08-10 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ «Crows, mudnesters & birds-of-paradise». IOC World Bird List (version 8.2). [Consulta: 18 gener 2019].

## Bibliografia

* Ericson, Per G. P.; Jansén, Anna-Lee; Johansson, Ulf S. & Ekman, Jan. 2005. Inter-generic relationships of the crows, jays, magpies and allied groups (Aves: Corvidae) based on nucleotide sequence data. Journal of Avian Biology 36: 222-234. PDF fulltext Arxivat 2017-08-10 a Wayback Machine.
* Lee, Sang-im; Parr, Cynthia S.; Hwang,Youna; Mindell, David P. & Choea, Jae C. 2003. Phylogeny of magpies (genus Pica) inferred from mtDNA data. Molecular Phylogenetics and Evolution 29: 250-257. doi:10.1016/S1055-7903(03)00096-4 PDF fulltext
Viccionari
# Aleksandăr Tomov

Aleksandăr Tomov (en búlgar: Александър Томов) (Sklave, Bulgària, 3 d'abril de 1949) és un lluitador búlgar, ja retirat, guanyador de tres medalles olímpiques.
Va participar, als 23 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental), guanyant la medalla de plata en la prova de pes superspesant en la modalitat de lluita grecoromana, sent aquesta la primera vegada que aquesta categoria participava en el programa olímpic. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà) i els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica) tornà a revalidar aquesta medalla de plata, perdent en totes les ocasions davant lluitadors soviètics.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat cinc medalles en el Campionat del Món de lluita, totes elles medalles d'or, i vuit medalles en el Campionat d'Europa, cinc d'elles d'or.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Aleksandar Tomov». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ «FILA Hall of Fame». Arxivat de l'original el 2013-05-17. [Consulta: 26 novembre 2011].
# Franz Anton Ries

Franz Anton Ries (Bonn, 10 de novembre de 1755 - Bad Godesberg, 1 de novembre de 1846) fou un violinista alemany, pertanyent a la nissaga de músics Ries.
Franz Anton, fou un fenomen infantil al violí; Va aprendre de Salomon i va poder ocupar el lloc del seu pare a l'orquestra a l'edat d'11 anys. El seu sou va començar quan tenia 19 anys i el 1779 era de 160 thalers anuals. En aquesta data va visitar Viena i va obtenir un gran èxit com a solista i amb un quartet. Però va optar per quedar-se, amb un sou baix, a Bonn, i va ser recompensat per tenir Beethoven com a alumne i amic seu. Durant la pobresa de la família Beethoven, i per la misèria causada per la mort de la mare de Ludwig el 1787, Franz Ries va estar al seu costat com un amic real. El 1794 van arribar els francesos i l'establiment de l'Elector es va desglossar. Alguns dels membres de la banda es van dispersar, però Ries va romandre, i es conserven documents que després de la mort demostren que durant la invasió havia de ser músic de la cort. Tanmateix, els esdeveniments eren ordenats d'una altra manera; va romandre a Bonn i a Godesberg, on tenia una casa petita, fins a la seva mort; va ocupar diversos petits despatxos, que van culminar amb el govern de la ciutat de Bonn el 1800, va ensenyar el violí i va criar bé els seus fills. Va assistir a Wegeler en els esdeveniments envers de Beethoven, va estar present a la presentació de l'estàtua de Beethoven el 1845, va tenir el títol de Doctor i l'ordenació de l'àguila vermella, i va morir, com hem dit, l'1 de novembre de 1846, envellit. 91 tots menys 9 dies.
El seu pare Johann Ries (1723-1786/7) va ser el trompetista de la cort a l'elector de Colònia a Bonn. Dos dels seus fills, Ferdinand i Hubert, es van convertir en compositors reconeguts per dret propi.

## Referències

* A Dictionary of Music and Musicians (anglès)
# El Nadal d'en Casper

El Nadal d'en Casper (Casper's Haunted Christmas) és una pel·lícula estatunidenca d'animació dirigida per Owen Hurley, estrenada l'any 2000 directament en vídeo. Ha estat doblada al català.

## Argument

Kibosh, el més aterridor dels fantasmes, decreta que, segons les lleis dels fantasmes, Casper obligatòriament ha d'espantar una persona abans la festa de Nadal. Per això, Kibosh envia Casper i els seus oncles, Bouffi, Crado i Teigneux, a una petita ciutat perquè compleixen la seva malifeta.

## Repartiment
### Veus originals

* Brendon Ryan Barrett: Casper
* Kathleen Barr: Noëlla Beausapin
* Graeme Kingston: Bouffi
* Terry Klassen: Crado
* Scott McNeil: Teigneux / Guy Beausapin
* Tegan Moss: Estimada Beausapin
* Colin Murdock: Kinosh
* Lee Tockar: Grognon
* Sam Vincent: Spooky
* Tabitha St. Germain: Bulle

## Referències

* ↑ «El Nadal d'en Casper». esadir.cat.
* ↑ «Casper's Haunted Christmas» (en anglès). [Consulta: 15 abril 2018].