OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La meva germana Eileen

La meva germana Eileen (títol original en anglès: My Sister Eileen) és una pel·lícula dels Estats Units de Richard Quine estrenada el 1955 amb Janet Leigh i Jack Lemmon. Ha estat doblada al català.

## Argument

La meva germana Eileen és un remake musical en Technicolor de la comèdia de 1942 del mateix nom. No és, tanmateix, la versió cinematogràfica del musical de Broadway de 1949 Wonderful Town, que es basava també en la pel·lícula de 1942. Adaptació dels relats curts de Ruth McKinney, la protagonitzen les actrius Betty Garrett, com l'escriptora Ruth Sherwood, i Janet Leigh com la seva germana Eileen. Des d'Ohio fins a Nova York, les noies troben un apartament en un soterrani, que sembla que sigui un lloc de reunió per a tots els personatges excèntric del Big Apple. Ruth intenta que li publiquin històries, però l'editor Bob Baker (Jack Lemmon) no li compra res fins que Ruth deixar de fer ficció i comença a escriure sobre les seves pròpies experiències.
Gran part d'aquelles experiències es basen en les malaventures de l'actriu Eileen, que té una traça estranya per atreure homes estranys—per no esmentar una pila sencera de problemes.

## Repartiment

* Janet Leigh: Eileen Sherwood
* Jack Lemmon: Robert 'Bob' Baker
* Betty Garrett: Ruth Sherwood
* Bob Fosse: Frank Lippincott
* Tommy Rall: Chick Clark
* Dick York: Ted Loomis
* Kurt Kasznar: Papa Appopolous
* Lucy Marlow: Helen
* Mara McAfee: Miss Stewart
* Adelle August: Secretària
* Queenie Smith: Alice
* Richard Deacon: Recepcionista
* Kathryn Crosby:

## Referències

* ↑ esadir.cat. La meva germana Eileen. esadir.cat.
* ↑ «My Sister Eileen». The New York Times.
# Willi Thern

Willi Thern (Pest, 22 de juny de 1847 - Viena, 7 d'abril de 1911) també conegut com Vilmos, Willy o Wilhelm, fou pianista i professor hongarès d'origen alemany. Era fill del compositor i director Károly Thern.
Junt amb el seu germà Lous va estudiar amb el seu pare; Amb Louis van formar un famós duo de piano, que va aparèixer a partir del 1866. Es van escoltar anualment a Londres i Liverpool, van fer moltes gires per Bèlgica, els Països Baixos i Alemanya i a París van tocar en salons de moda i van fer amistat amb gent com el príncep Metternich, el baró d'Erlanger, Rossini i Berlioz.
El seu repertori incloïa obres de Franz Liszt, que sovint assistia als seus concerts i fins i tot tocava amb ells, a més de Bach, Mozart i Beethoven.
També van ser prolífics arranjadors per a piano a 4 mans, incloent:
* Primers i tercers concerts de piano de Beethoven
* 15 quartets de corda, un conjunt de trios per a piano i 24 simfonies de Joseph Haydn
* Tres quartets de piano, dos quintets de corda i l'Octet en mi bemoll, op. 20 de Felix Mendelssohn.
Els dos pianistes es van convertir més tard en professors de piano a Viena. L'alumne més conegut de Willy Thern va ser Erwin Schulhoff.
La transcripció de Liszt per a quatre mans de quatre marxes de piano de Franz Schubert, S. 632, estava dedicada a Willi i Louis Thern.

## Referències

* ↑ «Kislexikon» (en anglès). Gran lèxic de Pallas. [Consulta: 2 juliol 2021].
* ↑ Thiollet, Jean-Pierre. 88 notes pour piano solo (en francès). Neva Editions, 2015. ISBN 978-2-3505-5192-0.
* ↑ Orenstein, Arbie. Ravel Lettere. EDT, 1998. ISBN 9788870633160.
* ↑ «Piano Concerto No.1, Op.15 (Beethoven, Ludwig van)» (en anglès). International Music Score Library Project (IMSLP) / Petrucci Music Library!. [Consulta: 3 juliol 2021].
* ↑ «Piano Concerto No.3, Op.37 (Beethoven, Ludwig van)» (en anglès). International Music Score Library Project (IMSLP) / Petrucci Music Library!. [Consulta: 3 juliol 2021].
* ↑ «Composers/Arrangers (Joseph Haydn)» (en anglès). [Consulta: 3 juliol 2021].
* ↑ «Composers/Arrangers» (en anglès). [Consulta: 3 juliol 2021].
* ↑ «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2021-05-17. [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ «Aus der "Werkstatt der Zeit"» (en alemany). Zeitschrift der Gesellschaft der Musikfreunde in Wien. Arxivat de l'original el 13/2/2012. [Consulta: 3 juliol 2021].
# Pere Aznar i Seseres

Pere Aznar i Seseres (Roses, Alt Empordà, 14 d'agost de 1907 - Santiago de Xile, 14 de juliol de 1999) fou un polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la Segona República.

## Biografia

Fill de Vicenç Aznar Grau, d’ofici mecànic, natural de València, i de la rosinca Francesca Seseras i Coll. Començà a treballar com a dependent de comerç. i es casà amb Dolors Piera amb qui va tenir dues filles. El 1933 organitzà al si del CADCI el corrent Minoria d'Oposició Mercantil (MOM). L'any 1934 fundà el Partit Català Proletari (PCP) amb Jaume Compte. Restà afiliat al CADCI i al Partit Català Proletari (PCP). Després del fets del sis d'octubre de 1934 substituí Jaume Compte i Canelles com a secretari general del partit i del sindicat, i dirigí la revista Catalunya Insurgent. El 1936 es convertí en president del CADCI. A les eleccions generals espanyoles de 1936 fou elegit diputat pel Front d'Esquerres.
Participà activament, des del CADCI, en la victòria contra l'aixecament militar a Barcelona de 19 de juliol de 1936. Alhora, amb el PCP s'incorporà al Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC). El 1938 va esdevenir director general de Treball i Assistència Social. Després de la victòria franquista en la guerra civil espanyola, marxà a Santiago de Xile. Vers el 1945 deixà el PSUC per participar en l'efímer Partit Socialista Català (PSC) fundat a Mèxic. A l'exili fou animador del Centre Català de Santiago de Xile, fundador de l'associació Amics de Catalunya, i director de la revista Retorn. Tot i mantenir la seva catalanitat i la de la seva família, no fou aliè a les dificultats patides a Xile des del cop d'estat d'Augusto Pinochet el 1973. El 1977 fou nomenat President d'Honor del CADCI.

## Referències

* ↑ Extret de Marxists.org (amb llicència GFDL)
* 1 2 3 Padrosa Gorgot, Inés. Diccionari biogràfic de l'Alt Empordà. Diputació de Girona, 2009.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «Pere Aznar i Seseres». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Cable pont

Un cable pont per a prototips (o simplement pont per a prototips), és un cable amb un connector a cada punta (o de vegades sense cap connector), que s'usa normalment per interconnectar entre si els components d'una placa de proves. P.E.: s'utilitzen de forma general per transferir senyals elèctrics de qualsevol part de la placa de prototips als pins d'entrada/sortida d'un microcontrolador.
Els cables pont es fixen mitjançant la inserció dels seus extrems en els forats previstos a aquest efecte en les ranures de la placa de proves, la qual sota la seva superfície té unes planxes interiors paral·leles que connecten les ranures en grups de files o columnes segons la zona. Els connectors s'insereixen en la placa de prototips, sense necessitat de soldar, en els forats que convinguin per al conexionat del disseny.

## Tipus

Hi ha diferents tipus de cables pont per exemple
* Amb pinces cocodril
Porten pinces cocodril en lloc de connectors terminals i que (entre altres aplicacions), s'utilitzen temporalment per a fer ponts entre els sensors, botons i altres elements dels prototips entre si i amb els microcontroladors.
* Amb terminals aïllats
En el tipus amb terminals aïllats la disposició dels elements i la facilitat d'inserir els "connectors aïllats" dels "cables pont" sobre la placa de proves permet l'increment de la densitat de muntatge de tots dos (components i ponts) sense por dels curtcircuits. Els cables pont varien en grandària i color per distingir els senyals amb les que s'està treballant.
Variació de cables pont amb terminals esmaltats, segons les combinacions mascle-femella:
* Mascle - mascle
* Mascle - femella
* Femella - femella

## Referències

* ↑ Patentes de cables puente

## Vegeu també

* Placa de proves
* JTAG
* Connector Berg
* Connector IDC
* Interruptor DIP

## Enllaços externs

* Tècniques de cablejat progressiu (anglès)
* Tècniques de construcció efectives (anglès)
# Ajac d'Auba-ròcha

Ajac d'Auba Ròcha (en francès Ajat) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 352 | 301 | 306 | 297 | 275 | 281 | 304 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Marie-Anne Brachet | |
| 2008- | Didier Clerjoux | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 13 novembre 2010].
# Lenton

Lenton (en francès Lanton) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània. Es troba al vessant septentrional de la conca d'Arcaishon, entre Endarnòs, Arés i Audenja.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 1.401 | 1.567 | 1.668 | 2.535 | 3.734 | 4.962 | 5.966 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Christian Gaubert | PS |

## Agermanaments

* Lodosa
* Ameglia

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Sant Pau (Var)

Sant Pau (en francès Saint-Paul-en-Forêt) és un municipi francès situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| - | - | - | - | - | - | - | 505 | - |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | 528 | - | - | - | 451 | - | - | - |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 331 | - | - | - | - | 137 | - | - | - |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 225 | 433 | 557 | 578 | 812 | 1139 | 1470 | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1971- | André Bagur | |

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana
# Las Falhadas

Las Falhadas (en francès Lasfaillades) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 83 | 101 | 87 | 73 | 80 | 84 | 72 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jeanne-Marie Mouret | |
| 2008- | Brigitte Pailhé-Fernandez | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# La nit cau sobre Manhattan

La nit cau sobre Manhattan (títol original: Night Falls on Manhattan) és una pel·lícula estatunidenca escrita i dirigida per Sidney Lumet, el 1997. Ha estat doblada al català.

## Argument

Fill de policia, Sean Casey ho ha estat igualment diversos anys abans de fer-se procurador. Mentre intentava detenir un perillós camell, el seu pare, Liam Casey, és greument ferit, després investiga descobrint nombroses irregularitats. Encarregat de la instrucció, Sean defensarà l'ètica o el seu pare.

## Repartiment

* Andy Garcia: Sean Casey
* Ian Holm: Liam Casey
* James Gandolfini: Joey Allegretto
* Lena Olin: Peggy Lingstrom
* Richard Dreyfuss: Sam Vigoda

## Crítica

* La nit cau sobre Manhattan és en canvi una pel·lícula mitja-baixa, una mica avorrida, escrita no pel mateix Lumet, amb situacions inversemblants (un fill magistrat que es troba a jutjant el pare policia per un il·legalitat complerta a fi de bé, una procuradora que s'enamora de l'assistenta de l'adversari advocat de la defensa), amb una durada excessiva, discursos, solemnitat, monòlegs i amb un protagonista, Andy Garcia, que la poca intensitat expressiva, la cara bonica i fràgil, la falta de autoritat i espessor el destinarien a papers secundaris" (Lietta Tornabuoni, La Stampa
* Forta i convincent en la primera meitat, amb la seqüència d'acció magistralment rimada, el procés en la millor tradició de Lumet, actors d'aplaudiment (ull a Leibman, que a la pantalla es veu rarament, extraordinari). Després però el guió perd el fil, alguna figura perd pes (és la confirmació de Dreyfuss) i el protagonista Garcia en lloc de dominar els esdeveniments sembla a remolc del que li passa." (Tullio Kezich, Corriere della Sera)

## Referències

* ↑ «La nit cau sobre Manhattan». esadir.cat.
* ↑ «Night Falls on Manhattan». rogerebert.com.
* ↑ «Night Falls in Manhattan» (en anglès). The New York Times.
* ↑ La Stampa 26 d'abril de 1997
* ↑ Il Corriere della Sera 3 de maig de 1997
# Ladislau Herman

Ladislau Herman —Wodzisław Herman (polonès)— (1040-1102) fou duc de Polònia com a Ladislau I, era fill de Casimir I i germà de Boleslau l'Atrevit, el seu predecessor.
Ladislau Herman prenia el poder el 1079, després que el seu germà Boleslau l'Atrevit era forçat a exiliar-se, amb el suport de l'emperador Enric IV en un intent de restaurar la pau.
Ladislau Herman es casaria primer amb Judit de Bohèmia i després amb Judit de Suàbia,
Va tenir un fill il·legítim, Zbigniew de Polònia (1070-1112). Més tard, amb Judit de Bohèmia tenia un fill, Boleslau III (1085-1138). Ladislau I Herman va repartir el govern del territori entre Bolesław, que va rebre Petita Polònia, Silèsia, Lubusz i probablement Sandomierz i Lublin i Zbigniew que va rebre Gran Polònia (amb Gniezno), Cuiàvia, Łęczyca i Siradia, mentre ell es quedava Masovia i les principals ciutats com Wrocław, Kraków i Sandomierz. A la mort de Ladislau I Herman el 1102, es van crear dos estats independents que van lluitar per la supremacia fins que Zbigniew fou desterrat el 1107 per Ladislau que es convertia en únic governant.
Amb Judit de Suàbia, filla de l'emperador Enric III, Ladislau tenia una filla, Agnès de Gandersheim, que fou abadessa.

## Referències

* ↑ R. Grodecki, S. Zachorowski, J. Dąbrowski. Dzieje Polski średniowiecznej, vol. I (en polonès). Nakładem Krakowskiej spółki wydawniczej, 1926, p. 131-135.
# Gabilhon

Gabilhon (en francès Gabillou) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 148 | 130 | 97 | 94 | 104 | 89 | 102 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1991- | Gaston Grand | |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 13 novembre 2010].
# Salas (Gironda)

Salas (en francès Salles) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 3.321 | 3.353 | 2.330 | 2.313 | 4.289 | 5.257 | 5.758 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 19485-1965 | Marc Boireau | |
| 1965-1997 | Raymond Brun | |
| 1997-2001 | Philippe Pondaven | |
| 2001- | Vincent Nuchy | PS |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
Viccionari
# Celhan

Selhan (en francès Seillans) és un municipi francès situat al departament del Var i a la regió de Provença – Alps – Costa Blava.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 2513 | - | 2163 | 2219 | - | - | - | 2070 | - |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| - | - | 1942 | - | - | - | 1673 | 1621 | - |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1559 | - | - | - | - | - | - | - | - |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 937 | 1 147 | 1 211 | 1 609 | 1 793 | 2 115 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | René Ugo | |

## Referències

* ↑ Forma adoptada per la viquipèdia occitana
# Sent Pèire de Trevesi

Sent Pèire de Trevesi (en francès Saint-Pierre-de-Trivisy) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 759 | 796 | 680 | 680 | 668 | 609 | 614 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2001 | Phillippe Folliot | Divers droite |
| 2001- | Nelly Barthès | Front d'Esquerra |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# La noia de la Cinquena Avinguda

La noia de la Cinquena Avinguda (original: Fifth Avenue Girl) és una pel·lícula estatunidenca de Gregory La Cava, estrenada el 1939 i doblada al català. El final de la pel·lícula no és el que desitjava La Cava. Originalment la història s'acabava més tristament. Aquest fi dramàtic no va ser apreciat en les preestrenes, i els productors van incitar La Cava a rodar un final feliç que ha estat conservat fins avui.

## Argument

Alfred Borden, milionari, està deprimit, se sent abandonat per la seva família que el negligeix oblidant fins i tot el seu aniversari. Troba a Central Park una jove en atur, Mary Grey. La convida a sopar en un night club de moda per celebrar el seu aniversari. Encantat per l'alegria de viure de Mary, li proposa anar a viure a casa seva per tal d'atiar la gelosia de la seva família.

## Repartiment

* Ginger Rogers: Mary Grey
* Walter Connolly: M. Borden
* Verree Teasdale: Sra. Borden
* James Ellison: Mike
* Tim Holt: Tim Borden
* Kathryn Adams: Katherine Borden
* Franklin Pangborn: Higgins
* Ferike Boros: Olga
* Louis Calhern: Dr. Kessler
* Theodore von Eltz: Terwilliger
* Alexander D'Arcy: Amo de l'Hotel

## Referències

* ↑ La noia de la Cinquena Avinguda
* ↑ «Fifth Avenue Girl». classicfilmboy. Arxivat de l'original el 2016-03-24. [Consulta: 17 març 2016].
# Moynaq

Moynaq també lletrejat com Muynak o Moy'naq (uzbek: Мўйноқ; Karakalpak: Мойнақ; rus: Муйнак) és una ciutat de l'oest de l'Uzbekistan, al nord de la república autònoma del Karakalpakstan. La ciutat té una població de 13.500 habitants l'any 2018.
Anteriorment era una ciutat portuària relativament important, i actualment és la llar d'uns pocs milers d'habitants a tot estirar, ja que la població de Moynaq ha anat disminuint vertiginosament des de la dècada del 1980 a causa de la recessió del mar d'Aral.

## Història

Durant la primera meitat del segle XX Moynaq era una ciutat a la riba del mar d'Aral, amb una comunitat de pescadors bulliciosa i l'única ciutat portuària de l'Uzbekistan amb desenes de milers de residents. La pesca era la principal economia de la ciutat, ja que milers i milers de peixos eren pescats, i, en molts casos, exportats a arreu d'Euràsia. De fet, la majoria de la població vivia del mar.
No obstant, a partir del 1960, quan els rius Amudarià i Sirdarià (que alimentaven al mar d'Aral) van ser desviats pel govern soviètic amb la finalitat de convertir l'Àsia central en una zona productora de cotó i cereals, el nivell del mar va començar a baixar, i la línia de la costa s'anà allunyant de la ciutat.
A partir d'aleshores, quan el mar ja distava quilòmetres de la ciutat, la sal juntament amb els productes químics utilitzats per a la creixença del cotó, s'escamparen i causaren una alta contaminació a la zona, fent que l'aigua del mar s'evaporés més ràpid, augmentant la salanitat i originant greus malalties respiratòries als habitants de la zona.
Actualment Moynaq és una ombra de la ciutat marítima que va ser, amb l'antic mar convertit en un gran desert a centenars de quilòmetres de la nova costa de la mar d'Aral, amb un clima canviant sense la moderació del mar; amb hiverns molt freds i estius molt càlids.
Les principals "atraccions turístiques" de Moynaq són el gran nombre de vaixells abandonats enmig del desert (on hi havia el mar), i un museu d'una sala dedicada a l'herència de Moynaq com a centre de la indústria pesquera.

## Galeria

* Vaixell rovellat a Moynaq.
* Entrada de l'hotel de la ciutat al museu.

## Vegeu també

* Aral
* Mar d'Aral

## Referències

* ↑ Число постоянных жителей в Республике Каракалпакстан на 1 января 2018 года Arxivat 2019-03-21 a Wayback Machine., Портал открытых данных Республики Узбекистан
* 1 2 «De paradís pesquer a desert tòxic: el gran desastre de la mar d'Aral». Vilaweb. [Consulta: 16 desembre 2024].
* ↑ «World-Gazeteer.com». Arxivat de l'original el 2013-02-10. [Consulta: 10 febrer 2013].
* ↑ «Còpia arxivada» (en rus). Sairam Tourism. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 28 desembre 2012].
* ↑ «Store sovjetiske encyklopedia (rus)». Arxivat de l'original el 2006-02-25. [Consulta: 25 febrer 2006].
* ↑ «Tall fra populstat.info». Arxivat de l'original el 2008-03-31. [Consulta: 27 setembre 2015].

## Enllaços externs

* Moynaq a Atlas Obscura
# Josep de Pons i de Guimerá

Josep de Pons i de Guimerá (1625 - 1690), va ser un noble català de l'Edat Moderna. Ostentava el títol de baró de Montclar i senyor de Hohlandsbourg. Degut a les seves gestes és considerat el millor general de Luís XIV, va participar en la Guerra francoholandesa i la Guerra dels Nou Anys.

## Fets destacats

Va aixecar un exèrcit de 100 homes i es va posar a disposició del rei de França per combatre en la Guerra francoholandesa. En algunes batalles conjuntament amb Turenne. Va fer presoner al Príncep de Luxemburg. Conquistà els castells de Windstein, Schoenck, i les principals places fortes d'Alsàcia. El 24 d'octubre de 1681, Lluis XIV fa la seva entrada a Estrasburg després que els tres Regiments de Dracs, comandats pel general Montclar, assetgessin la ciutat i forcessin la seva rendició. Acabada la guerra va ser nomenat governador militar d'Alsàcia i va obtenir el senyoriu de Hohlandsbourg (Wintzenheim).
Posteriorment va participar també a la Guerra dels Nou Anys, amb 6.000 soldats sota el seu comandament va creuar a la riba dreta del Rin, Va conquistar Heilbronn i una part del Palatinat, amb la intenció d'intimidar el Sacre Imperi Romà, va destruir grans ciutats com Baden, Württemberg i Donauwörth.
Va ser nomenat Gran Bailío de Haguenau, Tinent General dels Exèrcits del Rei, Cavaller de l'orde de l'Esperit Sant, Governador General d'Alsàcia i Justicier del “Palatinat”.
Va morir a Landau (actualment Alemanya) on va ser enterrat. El seu cor fou transportat a l'església de Milles, prop de Perpinyà, terra de la seva esposa.
El seu Regiment va seguir existint, inicialment era conegut com el Regiment Montclar. Va ser integrat al Royal Etranger que després es va dir Royal Rousillon. Avui és l'onzè Regiment Acorassat de l'exèrcit francès.

## Referències

* 1 2 «Josep de Pons i de Guimerá, Baró de Montclar». Castell de Montclar. [Consulta: 12 desembre 2015].
* ↑ «Wie der Sonnenkönig Deutschland verwüstete» (en alemany). Die Welt, 29-09-2007. [Consulta: 12 desembre 2015].
# Montanhac d'Auba-ròcha

Montanhac d'Auba Ròcha (en francès Montagnac-d'Auberoche) és un municipi francès situat al departament de la Dordonya i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 130 | 102 | 95 | 99 | 111 | 105 | 130 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Gérard Devaux | Divers droite |

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-03-15. [Consulta: 13 novembre 2010].
# Usèsta

Usèste (en francès Uzeste) és un municipi francès situat al departament de la Gironda i a la regió de la Nova Aquitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 345 | 445 | 405 | 410 | 351 | 416 | 443 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jeanne-Marie Baup | PS |

## Personatges il·lustres

* Bernard Lubat, músic de jazz i creador del festival Uzeste musical
* El Papa Climent V hi és enterrat

## Referències

* ↑ Toponímia occitana

## Enllaços externs

* Hestejada de las arts d'Uzeste Musical