OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roc de Sant Aventí

El Roc de Sant Aventí és una muntanya de 1.479,8 metres, termenal entre els municipis de Baix Pallars (antic terme de Montcortès de Pallars), al Pallars Sobirà, i la Pobla de Segur, al Pallars Jussà.
El Roc de Sant Aventí és el vèrtex geodèsic 260082001. Al seu sud hi ha lo Tossalet. En el punt més alt hi ha les restes de la capella de Sant Aventí.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Clònia (nimfa)

Clònia (en grec antic: Κλονιη) va ser, segons la mitologia grega, una nimfa relacionada amb la mitologia de Tebes.
Casada amb Hirieu, rei epònim d'Híria, va ser la mare de Nicteu i Licos, que serien regents de Tebes.
Una altra tradició diu que Nicteu i Licos són fills de Clònia i Ctoni, un dels Esparts, els guerrers que van néixer de les dents del drac que va matar Cadme, o de Posidó i de la plèiade Celeno.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 275. ISBN 9788496061972.
* ↑ Pseudo-Apol·lodor. Biblioteca, III, 10, 1
* ↑ Pseudo-Apol·lodor. Biblioteca, III, 5, 5
* ↑ Gai Juli Higí. Poeticon Astronomicon, II, 21
# Panzaleo

El panzaleo és una llengua preincaica parlada als voltants de Quito abans de la conquesta espanyola. La llengua és esmentada pels primers cronistes com Pedro Cieza de León (1553) i les Relaciones geográficas de Indias
El panzaleo, igual que altres llengües pre-incaiques com el pasto, el cara, el puruhá, el cañari, i el complex lingüístic que inclou al palta, al malacato, al rabona, al bolona i al xiroa. La documentació d'aquestes llengües ha estat examinada per Jijón y Caamaño (1940, 1941) i Paz y Miño (1940-1942, 1961) ue van recopilar nombroses arrels i terminacions recurrents, així com altres característiques destacades de la llengua.

## Descripció lingüística
### Distribució geogràfica

El panzaleo deu el seu nom a l'assentament inca del mateix nom, situat no lluny de Quito. L'àrea lingüística panzalea s'estenia des de Quito al nord, fins a la ciutat de Mocha en el sud, cobrint les províncies de Cotopaxi i Tungurahua, així com la parteix sud de Pichincha. Els principals centres en l'àrea, a més de la pròpia ciutat de Quito, eren Ambato i Latacunga. Aquesta àrea podria haver estat la primera regió de les terres altes equatorianes a ser completament quítxuitzada.
La possibilitat que la llengua original dels indis quijos, un grup ètnic que habita els vessants andins de la part occidental de la província de Napo, fos una varietat de panzaleo (tal com suggereix Cieza de León) va ser discutida per Jijón y Caamaño. L'evidència en favor d'aquesta hipòtesi no és concloent.

### Elements toponímics

Algunes terminacions toponímiques típiques d'origen panzaleo trobades en el nord i centre de l'Equador són:
    -(h)aló: Pilaló, Mulahaló.
    -leo: Tisaleo, Pelileo.
    -lagua / -ragua: Cutuglagua, Tungurahua.

### Classificació

Loukotka (1968) en la seva classificació de les llengües indígenes d'Amèrica suggereix que el panzaleo estaria relacionat amb el páez. Una de les fonts per a aquesta proposta és Jijón y Caamaño qui admet que l'evidència a favor d'aquesta proposta és feble i afegeix que les similituds observades, podrien ser explicables per contacte lingüístic.

## Referència

* ↑ Jiménez de la Espada, 1965.
* ↑ Salomon, 1986
* ↑ Jijón y Caamaño, 1940, p. 289-295.
* ↑ Loukotka, Čestmír. Classification of South American Indian languages. Los Angeles: UCLA Latin American Center, 1968.
* ↑ Jijón y Caamaño, 1940, p. 395-6.

## Bibliografia

* Jijón y Caamaño, Jacinto (1936–8): Sebastián de Benalcázar, vol. 1 (1936) Quito: Imprenta del Clero; vol. 2 (1938) Quito: Editorial Ecuatoriana.
* Jijón y Caamaño, Jacinto (1940–5): El Ecuador interandino y occidental antes de la conquista castellana, vol. 1 (1940), vol. 2 (1941), vol. 3 (1943), vol. 4 (1945). Quito: Editorial Ecuatoriana (1998 edition, Quito: Abya-Yala).
* Jiménez de la Espada, Marcos, ed. (1965 [1586]): Relaciones geográficas de Indias: Perú, 3 vols. Biblioteca de Autores Españoles 183–5. Madrid: Atlas.
* Reino, Pedro, Los Panzaleos, Una visión histórico-lingüística, Ed. Universitaria, Ambato, 1988
# Citrobàcter

Els citrobàcters (Citrobacter) són un gènere de bacteris bacils aeròbics gramnegatius de la família de les enterobacteriàcies.
Aquests bacteris viuen a l'aigua, sòl, menjar i també al tracte intestinal dels humans i d'altres animals. Poden causar infeccions en l'aparell urinari i meningitis als infants.
Les espècies Citrobacter amalonaticus, C. koseri i C. freundii només poden utilitzar el citrat com a font de carboni.
Els citrobàcters, juntament amb els enterobacteris, klebsiella i escherichia formen el grup de bacteris entèrics coliformes.
# Orgy of the Dead

Orgy of the Dead és una pel·lícula de 1965 no classificada dirigida per Stephen C. Apostolof sota l'àlies A. C. Stephen. El guió va ser adaptat pel director de cinema de culte Edward D. Wood, Jr de la seua pròpia novel·la. És una combinació de terror i erotisme, i és una espècie de transició per Wood, que va començar com un escriptor de terror i més tard va escriure pornografia. Va ser distribuïda per Crown International Pictures.

## Repartiment

* Criswell: Emperador
* Fawn Silver: Esperit maligne
* Pat Barrington: Shirley

## Referències

* The Haunted World of Edward D. Wood, Jr. (1996), documentary film directed by Brett Thompson
* Rudolph Grey, Nightmare of Ecstasy: The Life and Art of Edward D. Wood, Jr. (1992) ISBN 978-0-922915-24-8
# Nàubol

Nàubol (en grec antic: Ναύβολος) va ser, segons la mitologia grega, el pare d'Antíoque, l'esposa d'Èurit, rei de Ecàlia. Algunes fonts diuen que la seva esposa era Antíope, filla de Piló, i Nàubol seria l'avi de Íole. Dos dels argonautes, Clici i Ífit, eren fills d'Èurit i també serien nets de Nàubol.
Gai Juli Higí varia la genealogia d'Ífit, i diu que era fill de Nàubol, i que la seva pàtria era la Fòcida. També diu que Ífit podia ser fill d'Hipas i hauria nascut al Peloponnès.

## Referències

* 1 2 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 189 i 290. ISBN 9788496061972.
* ↑ Apol·loni de Rodes. Les Argonàutiques, I, 86
* ↑ Gai Juli Higí. Faules, XIV, 8
# Túnel de Roki

El túnel de Roki (osseta: Ручъы тъунел, Rutxi Tunel; georgià: როკის გვირაბი, Rokis gvirabi; rus: Рокский туннель, Rokski Tunnel) és un túnel de carretera que travessa el Gran Caucas i uneix Ossètia del Nord-Alània, a la Federació Russa, amb Ossètia del Sud, una regió rebel de Geòrgia. La carretera acaba a la ciutat de Nijni Zaramag, a Ossètia del Nord, i també és coneguda amb el nom de "frontera de Roki - Nijni Zaramag".
El túnel, acabat per les autoritats soviètiques l'any 1984, és una de les poques rutes que travessen el Caucas del Nord. És a uns 3.000 metres d'altura i té una llargada de 3.730 metres. Els altres passos fronterers entre Geòrgia i Rússia són la duana de Stepantsminda - Verkhni Lars, a la carretera militar de Geòrgia, i la de Gantiadi-Sotxi, a la regió rebel d'Abkhàzia, que segons Geòrgia funciona il·legalment.
El túnel de Roki va tenir una gran importància durant el conflicte osseto-georgià. Els peatges que s'apliquen al trànsit de vehicles i mercaderies són una de les principals fonts de finançament del govern sud-osseta, i el govern georgià (amb el suport dels Estats Units d'Amèrica) ha reclamat repetidament que la banda georgiana del túnel quedi sota control internacional, i no pas en mans dels separatistes sud-ossetes i de les forces de pau russes. El juny del 2006, les autoritats russes van tancar el punt fronterer de la carretera militar de Geòrgia, i el túnel de Roki va esdevenir l'única carretera que unia Rússia i Geòrgia. Durant la Guerra a Ossètia del Sud (2008), es va utilitzar com a via per fer arribar proveïments. Aquest conflicte bèl·lic va provocar desperfectes al túnel, i es van emprendre tasques de reconstrucció que van durar fins al 2015. Des de 2013, la carretera militar de Geòrgia torna a estar oberta i torna a ser la principal via de transport a través del Gran Caucas.

## Vegeu també

* Guerra a Ossètia del Sud (2008)

## Referències

* ↑ «Structurae.de: Roki Tunnel». Structurae.de. [Consulta: 10 agost 2008].
* ↑ «Georgian rebel region evacuates children after deadly clashes». Channel NewsAsis, 05-08-2008. Arxivat de l'original el 2008-09-11. [Consulta: 10 agost 2008].
* ↑ Evans, Michael «Georgia: Reckless Saakashvili took on Russian Goliath Putin». Times Online, 11-08-2008 [Consulta: 11 agost 2008]. Arxivat 2008-09-03 a Wayback Machine.
# Parot (sèrie de televisió)

Parot és una sèrie de televisió espanyola de gènere policíac original de Televisión Española. Escrita per Pilar Nadal, també creadora, la sèrie està basada en l'anul·lació de la Doctrina Parot a Espanya en 2013. La sèrie s'estrena el 28 de maig de 2021 a Amazon Prime Video.

## Sinopsi

Després de l'anul·lació de la doctrina Parot en Espanya en 2013, més de 100 presos van aconseguir l'excarceració. No obstant això, a mesura que passen els dies, van apareixent assassinats els presos excarcerats de la mateixa forma en què ho van ser les seves víctimes, per la qual cosa la policia Isabel Mora intentarà per tots els mitjans atrapar a l'assassí.

## Repartiment

* Adriana Ugarte com Isabel Mora
* Javier Albalá com Jorge Nieto
* Iván Massagué com Julián López de Haro
* Blanca Portillo com Andrea Llanes
* Patricia Vico com Ana Hurtado
* Michel Brown com Plaza
* Nicole Wallace com Sol
* Antonio Dechent com El Comisario
* Marcos Marín com Abaño
* Rodrigo Poisón com Perea
* Nacho Fresneda com Patas
* Max Mariegues com Basauri
* Alex Hafner com El Nuevo
* Juan Gea com pare de Julián
* Sara Jiménez com Elena

## Episodis

| Núm. | Títol | Direcció | Guió | Data d'estrena original |
| 1 | "La excarcelación" | Gustavo Ron | Pilar Nadal, Alonso Laporta, Luis Murillo Arias y Luis Murillo Moreno | 28 de maig de 2021 |
| 2 | "Otra vez juntos" | Gustavo Ron | Pilar Nadal y Alonso Laporta | 28 de maig de 2021 |
| 3 | "Carnaval" | Rafa Montesinos | Pilar Nadal, Alonso Laporta, Luis Murillo Arias y Luis Murillo Moreno | 28 de maig de 2021 |
| 4 | "El traslado" | Rafa Montesinos | Pilar Nadal, Alonso Laporta, Olga Salvador y Mauricio Romero | 28 de maig de 2021 |
| 5 | "Protestas" | Gustavo Ron | Pilar Nadal y Alonso Laporta | 28 de maig de 2021 |
| 6 | "El zoo" | Rafa Montesinos | Pilar Nadal, Mauricio Romero y Olga Salvador | 28 de maig de 2021 |
| 7 | "La entrevista" | Gustavo Ron | Pilar Nadal y Alonso Laporta | 28 de maig de 2021 |
| 8 | "El hayedo" | Rafa Montesinos | Pilar Nadal, Mauricio Romero y Olga Salvador | 28 de maig de 2021 |
| 9 | "Festival" | Gustavo Ron | Pilar Nadal, Alonso Laporta, Luis Murillo Arias y Luis Murillo Moreno | 28 de maig de 2021 |
| 10 | "Una foto contigo" | Rafa Montesinos | Pilar Nadal, Olga Salvador, Mauricio Romero y Alonso Laporta | 28 de maig de 2021 |

## Referències

* ↑ «'Parot', la nueva serie de TVE, inicia el rodaje y anuncia su reparto completo con Patricia Vico y Michel Brown» (en castellà). [Consulta: 9 març 2021].
* ↑ «'Parot', la serie de TVE de la que se habla en EEUU antes de su emisión» (en castellà). [Consulta: 9 març 2021].
* ↑ «TVE y Viacom se alían en el thriller policial ‘Parot’» (en castellà). [Consulta: 9 març 2021].
* ↑ «Teaser de 'Parot', el policiaco de TVE que se verá primero en Amazon Prime Video» (en castellà). [Consulta: 25 març 2021].
# Megalosaure

El megalosaure (Megalosaurus, significant "Gran Llangardaix", del Grec, μεγαλο-/megalo- significant "gran", "alt" o "gegantí" i σαυρος/sauros significant "llangardaix") és un gènere de dinosaure teròpode del Juràssic mitjà (Bathonià) d'Europa (del sud d'Anglaterra, França i Portugal). Arribava a mesurar fins a nou metres de llarg. Les seues dents eren comprimides lateralment, cosa que el diferència de molts altres carnosaures. Tenia extremitats anteriors més curtes que les posteriors: les anteriors tenien tres dits i les posteriors, quatre, la quarta era un esperó. Arribaven a tindre una planta del peu de fins a 50 cm.

## Descoberta

Megalosaurus fou el primer dinosaure a ser descrit. Part d'un os fou recuperat d'una pedrera de calç a Cornwell prop d'Oxford, Anglaterra, l'any 1676. El fragment fou enviat a Robert Plot, professor de química a la Universitat d'Oxford i el primer conservador del Museu Ashmolean, qui publicà una descripció al seu Natural History of Oxdfordshire l'any 1677. Va identificar correctament l'os com l'extremitat inferior d'un fèmur d'un gran animal i va reconèixer que era molt més gros que el de qualsevol espècie coneguda; considerà que es tractava de l'os del fèmur d'un llangardaix gegant. L'os es perdé però la il·lustració és encara prou detallada per a identificar-ho clarament com el femur d'un Megalosaurus.
L'os de Cornwell fou descrit de nou per Richard Brookes l'any 1763. El va anomenar Scrotum humanum, per la similitud a un parell de testicles humans. Tècnicament, el nom fou publicat després de l'establiment de la nomenclatura binomial, i encara que aquest nom teòricament tenia prioritat sobre Megalosaurus, les normes de ICZN (Codi Internacional de Nomenclatura Zoològica) deien que si un nom queia en desús durant 50 anys després de la publicació, no es té en compte la prioritat. Aleshores, el nom Scrotum humanum era un nomen oblitum, o "nom oblidat".

## Restes

N'hi ha restes a La Rioja, Galve i Morella.

## Referències

* 1 2 3 4 Agustí, 1997, p. 38.
* 1 2 Agustí, 1997, p. 40.

## Bibliografia

* Agustí, Jordi. Memoria de la Tierra: Vertebrados fósiles de la Península Ibérica. Barcelona: Ediciones del Serbal, 1997. ISBN 84-7628-195-1.
# Lesmesodon

Lesmesodon és un gènere extint de creodonts que visqueren durant l'Eocè. Entre altres llocs, se n'ha trobat fòssils al jaciment de Messel (Alemanya).

## Referències

* ↑ Morlo, M.; Schaal, S.; Mayr, G.; Seiffert, C. «An annotated taxonomic list of the Middle Eocene (MP 11) Vertebrata of Messel» (en anglès). Cour. Forschungs-Institut Messel, 252, 2004, pàg. 95-108.
# Astrapoteri

Els astrapoteris (Astrapotherium, ‘bèstia del raig’ en llatí) són un gènere extint de mamífers de la família dels astrapotèrids que visqueren a Sud-amèrica durant el Miocè. Semblaven una barreja entre un elefant petit i un tapir molt gros.

## Referències

* ↑ Entrada «Astrapotherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Thylacinus

Thylacinus és un gènere extint de marsupials carnívors. L'últim representant del gènere, el llop marsupial, s'extingí el 1936.
# Necromanis

Necromanis és un gènere de mamífer folidot extint de posició incerta en la superfamília dels manoïdeus. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya, Espanya i França. Era un animal insectívor de vida arborícola.

## Referències

* ↑ Alba et al., 2018, p. 4.
* ↑ Alba et al., 2018, p. 1.

## Bibliografia

* Alba, D. M.; Hammond, A. S.; Vinuesa, V.; Casanovas-Vilar, I. «First record of a Miocene Pangolin (Pholidota, Manoidea) from the Iberian Peninsula» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 38, 1, 2018, pàg. e1424716. DOI: 10.1080/02724634.2017.1424716.
# Triisodon

Triisodon («tres dents iguals») és un gènere extint de mesonics triisodòntids que visqueren durant el Danià (Paleocè inferior) a Nord-amèrica, incloent-hi els Estats Units i Mèxic.

## Referències

* ↑ St. Clair, E. M.; Boyer, D. M.; Bloch, J. I.; Krause, D. W «First records of a triisodontine mammal, Goniacodon levisanus, in the late Paleocene of the northern Great Plains, North America» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 30, 2, 2010, pàg. 604-608. DOI: 10.1080/02724631003617902.
# Palaeanodon

Palaeanodon és un gènere extint de mamífers que visqueren durant l'Eocè a Nord-amèrica i Europa. Les espècies d'aquest grup eren animals excavadors.

## Referències

* ↑ Entrada «Palaeanodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Rose, K. D. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 2006, p. 37. ISBN 978-0801884726.
# Eudyptes

El gènere Eudyptes ("bon bucejador") conté sis espècies vivents de pingüins coneguts col·lectivament com a pingüins crestats. Una espècie de les Illes Chatham fou extinta al segle xix.

## Classificació

Aquest gènere està format per 7 espècies vives. A més hi ha una espècie extinta en època històrica.
* Pingüí salta-roques meridional (Eudyptes chrysocome).
* Pingüí salta-roques septentrional (Eudyptes moseleyi)
* Pingüí crestadaurat (Eudyptes chrysolophus).
* Pingüí de Fiordland (Eudyptes pachyrhynchus).
* Pingüí de les Snares (Eudyptes robustus).
* Pingüí de Schlegel (Eudyptes schlegeli).
* Pingüí de Sclater (Eudyptes sclateri).
Eudyptes moseleyi ha estat considerat una subespècie d'Eudyptes chrysocome. Eudyptes chrysocome filholi ha estat considerat una espècie per ella mateixa. El pingüí de les Chatham (Eudyptes chathamensis) és conegut únicament per restes subfòssils, i va ser portat a l'extinció en un moment tan tardà com l'any 1872.

## Referències

* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
* ↑ Clements 6th edition (version 6.6 incl. 2011 revisions)
* ↑ IOC World Bird Names, version 2.8
# Episemion

Episemion és un gènere de peixos de la família Aplocheilidae i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Taxonomia

* Episemion krystallinoron (Sonnenberg, Blum & Misof, 2006)
* Episemion callipteron (Radda & Pürzl, 1987)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
# Ramona (pel·lícula)

Ramona és un film estatunidenc dirigit per Henry King i estrenat el 1936. És la quarta adaptació cinematogràfica de la novel·la de Helen Hunt Jackson Ramona: a Story (1884), després de les de D. W. Griffith, de Donald Crisp i d'Edwin Carewe; és també la primera parlada i en color.

## Argument

El 1870, la jove Ramona (Loretta Young) acaba de deixar el convent per anar a un ranxo del sud de Califòrnia, on viuen la seva tia i el seu cosí Felipe (Kent Taylor). S'enamora de l'indi Alejandro (Don Ameche), que ha baixat de la vall de Temecula per a l'esquella dels xais. Però la vida no és fàcil per als indis, ni tan sols catòlics: després del seu matrimoni, els seus esforços per fundar una llar estable xocaran amb la brutalitat i amb la cobdícia dels colons anglosaxons.

## Repartiment

* Loretta Young: Ramona
* Don Ameche: Alessandro
* Kent Taylor: Felipe Moreno
* Pauline Frederick: Señora Moreno
* Jane Darwell: Tia Ri Hyar
* Katherine DeMille: Margarita
* Victor Kilian: Pare Gaspara
* John Carradine: Jim Farrar
* J. Carrol Naish: Juan Can
* Pedro de Cordoba: Pare Salvierderra
* Charles Waldron: Dr. Weaver
* Claire Du Brey: Marda
* Russell Simpson: Scroggs

## Referències

* ↑ «Ramona». The New York Times.
# Transistor bipolar d'heterounió

El transistor bipolar d'heterounió (amb acrònim anglès HBT) és un tipus de transistor d'unió bipolar (BJT) que utilitza diferents materials semiconductors per a les regions emissor i base, creant una heterounió. L'HBT millora el BJT perquè pot gestionar senyals de freqüències molt altes, fins a diversos centenars de GHz. S'utilitza habitualment en circuits ultra ràpids moderns, principalment sistemes de radiofreqüència (RF), i en aplicacions que requereixen una alta eficiència energètica, com ara amplificadors de potència de RF en telèfons mòbils. La idea d'utilitzar una heterounió és tan antiga com la BJT convencional, que es remunta a una patent de 1951. Herbert Kroemer va desenvolupar la teoria detallada del transistor bipolar d'heterounió el 1957.
La principal diferència entre el BJT i l'HBT està en l'ús de materials semiconductors diferents per a la unió emissor-base i la unió base-col·lector, creant una heterounió. L'efecte és limitar la injecció de forats des de la base a la regió emissora, ja que la barrera potencial a la banda de valència és més alta que a la banda de conducció. A diferència de la tecnologia BJT, això permet utilitzar una alta densitat de dopatge a la base, reduint la resistència de la base mentre es manté el guany. L'eficiència de l'heterounió es mesura pel factor de Kroemer. Kroemer va ser guardonat amb un Premi Nobel l'any 2000 pel seu treball en aquest camp a la Universitat de Califòrnia, Santa Bàrbara.
Els materials utilitzats per al substrat inclouen silici, arsenur de gal·li i fosfur d'indi, mentre que per a les capes epitaxials s'utilitzen aliatges de silici / silici-germani, arsenur d'alumini de gal·li / arsenur de gal·li i i fosfur d' indi / arsenur de gal·li. Els semiconductors de banda ampla com el nitrur de gal·li i el nitrur de gal·li d'indi són especialment prometedors.

## Referències

* ↑ W. Shockley: 'Circuit Element Utilizing Semiconductive Material', United States Patent 2,569,347, 1951.
* ↑ Herbert Kroemer Proceedings of the IRE, 45, 11, 1957, pàg. 1535–1537. DOI: 10.1109/JRPROC.1957.278348.
* ↑ The phototransistor effect: "The Kroemer factor is a function of the physical parameters of the materials making up the heterojunction, and can be expressed in the following way [formula given]"
* ↑ «Heterojunction Bipolar Transistor» (en anglès). https://www.universitywafer.com,+01-10-2018.+[Consulta: 5 octubre 2022].
# Wendy Williams

Wendy Joan Williams-Hunter (nascuda com a Wendy Joan Williams, Ocean, 18 de juliol de 1964) és una presentadora, actriu, dissenyadora de moda estatunidenca. Entre 2008 i 2023 va presentar el popular programa de televisió The Wendy Williams Show.
Abans de la televisió, Williams va ser DJ i presentadora de ràdio i ràpidament es va donar a conèixer a Nova York com a shock jockette. Va guanyar notorietat per les seves discussions en directe amb famosos i, de fet, el seu programa radiofònic va ser el tema de la sèrie de televisió de VH1 The Wendy Williams Experience. Va entrar a formar part del National Radio Hall of Fame el 2009.
Ha escrit una autobiografia que va ser un best-seller i sis llibres més, i ha creat diverses línies de productes que inclouen una marca de moda, una col·lecció de joieria i una altra de perruques. En el seu 50è aniversari, l'ajuntament d'Asbury Park va canviar el nom del carrer on va créixer pel de Wendy Williams Way.

## Enllaços externs

* The Wendy Williams Show Arxivat 2019-05-19 a Wayback Machine.