OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Santiago Pérez Fernández

Santiago Pérez Fernández, conegut com a Santi Pérez (Vega Peridiello, Grado, 5 d'agost de 1977), va ser un ciclista espanyol que fou professional entre 2001 i el 2011. Destacà com a escalador, aconseguint tres victòries d'etapa a la Volta a Espanya de 2004 on acabà segon darrere de Roberto Heras.
A finals de 2004 es va fer públic un positiu que havia donat el 5 d'octubre durant uns entranaments. El contranàlisi també va donar positiu i va ser suspès per dos anys.
El 2006 el seu nom també es va veure implicat en l'Operació Port, sent identificat per la Guàrdia Civil com a client de la xarxa de dopatge liderada per Eufemiano Fuentes amb el nom en clau Santi-P o Santi PZ. El corredor no fou sancionat per la Justícia espanyola en no ser el dopatge un delicte a Espanya en aquell moment, i tampoc va rebre cap sanció en negar-se el jutge instructor del cas a facilitar als organismes esportius internacionals (AMA, UCI) les proves que demostrarien la seva implicació com a client de la xarxa de dopatge.
El 2007 va tornar a la competició amb l'equip Relax-Gam, però la desaparició d'aquest equip la temporada següent, el va portar a fitxar per diferents equips portuguesos d'inferior categoria. Es va retirar el 2011, amb l'equip Barbot-Torrie, justament el que li havia donat l'oportunitat de ser professional.

## Palmarès

* 2000
** 1r a la Volta a Tenerife i vencedor de 4 etapes
* 2001
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Portugal
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Navarra
* 2004
** Vencedor de 3 etapes de la Volta a Espanya
* 2009
** 1r a la Clàssica Vieira do Minho
* 2010
** 1r a la Pujada al Naranco
** 1r al Gran Premi Liberty Seguros i vencedor d'una etapa
* 2011
** 1r al Gran Premi de Laudio

### Resultats al Tour de França

* 2002. Abandona (11a etapa)
* 2004. 49è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2002. Abandona (8a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2003. 44è de la classificació general
* 2004. 2n de la classificació general. Vencedor de 3 etapes
* 2007. 65è de la classificació general

## Referències

* ↑ Santi Pérez dio positivo sin equipo para 2005
* ↑ «Informe de la Guardia Civil (Capítulo III)». Cadena SER, 12-07-2006. Arxivat de l'original el 2009-07-23. [Consulta: 12 març].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Maria Teresa de Gelcen i Nusbaum

Maria Teresa de Gelcen i Nusbaum (Prada del Conflent, 1875 - Barcelona, 20 de febrer de 1951)
Filla d'Agustí de Gelcen de Bonnefoy i de Teresa Nusbaum Palol (+1930).
Ella va ser una dona apassionada de l'art i de la música. L'any 1917 va fundar l'Orfeó Hostalriquenc, una entitat mixta de 60 cantaires que va tenir un impacte significatiu en el renaixament cultural del municipi. A través de l'Orfeó Maria Teresa de Gelcen va motivar la participació femenina a la vida cultural del poble. Gelcen a més era parella de l'advocat i empresari Alfons Llensa i Plademunt, el fundador de la fàbrica de taps de suro. El de la Plaça M. Teresa de Gelcen és el primer canvi del nomenclàtor que es fa efectiu a Hostalric. El 21 de setembre es va inaugurar la plaça M. Teresa de Gelcen amb la presència de Tània Verge, consellera d'Igualtat i Feminismes.

## Referències

* ↑ «esquela». La Vanguardia, 19-02-1952, pàg. 13.
* ↑ «Acta de la sessió del ple de l'Ajuntament del dia 6 de març de 2023».
* ↑ «esquela: Teresa Nusbaum Palol». La Veu de Catalunya : diari catalá d'avisos, noticias y anuncis: Any 40, Núm. 10602 (30 maig 1930) Ed. Matí, 30-05-1930.
* ↑ Blaupixel.com. «Hostalric i la consellera d’Igualtat i Feminismes, Tània Verge, inauguren la Plaça M. Teresa de Gelcen | Ajuntament d' Hostalric». [Consulta: 17 novembre 2023].
* ↑ «La indústria del suro a Hostalric. Industrials i tapers dels segles xix i xx». Quaderns de la Selva.
# Wei orientals

La dinastia dels Wei orientals (Tong Wei) fou una dinastia del nord de la Xina que es va establir el 534 per divisió de l'antiga dinastia Wei, i va dominar el Hopei, Shansi, Shantung i Honan amb capital a Txang-tö. Va existir del 534 al 550.

## Antecedents

El general Gao Huan va reunir els seus homes per tornar-se contra el clan Erzhu, entrant i prenent la capital Luoyang en 532. Confiat en el seu èxit, va deposar l'emperador Jiemin de Wei del Nord, recolzat pel clan Erzhu i per Yuan Lang, emperador anteriorment recolzat pel mateix Gao, i va imposar l'emperador Xiaowu de Wei del Nord al tron de Luoyang i va continuar les seves campanyes a l'estranger. L'emperador i el cap militar de Luoyang, Husi Chun, va començar a conspirar contra Gao Huan però aquest va aconseguir mantenir el control i l'emperador i un grapat de seguidors van fugir cap a l'oest, a la regió governada pel poderós senyor de la guerra Yuwen Tai. Gao Huan va anunciar aleshores la seva decisió de traslladar el tribunal de Luoyang a la seva capital, Ye. Amb dos aspirants rivals al tron de Wei del Nord, es va produir la divisió de l'estat el 534–535 en el Wei oriental i el Wei occidental.

## Wei orientals

Els Wei orientals eren inicialment significativament més forts i semblava probable que acabaran ràpidament amb el Wei occidental, però a la batalla de Shayuan, Wei occidental va emboscar amb èxit i va derrotar un exèrcit oriental molt més gran que marxava cap a Chang'an, canviant l'equilibri de poder i reduint les forces orientals prou significativament per no poder amenaçar la plana de Guanzhong el cor de Wei occidental, i Wei occidental va amenaçar el territori oriental, i el general occidental Dugu Xin va ocupar breument l'antiga capital del Wei del nord, Luoyang, el 538.

## El final de Wei oriental

L'any 550, el fill de Gao Huan, Gao Yang, va obligar l'emperador Xiaojing de Wei oriental a cedir-li el tron, acabant amb el Wei oriental i establint la Dinastia Qi del Nord.

## Referències

* ↑ Jenner, W. J. F.. Memories of Loyang: Yang Hsuan-chih and the lost capital (493–534) (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1981, p. 101. ISBN 0198215681.
* ↑ Whiting, Marvin. Imperial Chinese Military History. Writers Club Press, 2002, p. 236. ISBN 978-0-595-22134-9.
* ↑ Xiong, Victor Cunrui. Historical Dictionary of Medieval China (en anglès). Rowman & Littlefield, 2009, p. 23. ISBN 9780810860537.
# Pestivirus

Pestivirus és un gènere de virus que pertany a la família Flaviviridae. Infecten mamífers, incloent els de la familia Bovidae i Suidae (porcins).

## Isards

Aquest virus va fer reduir la població d'isards a la dècada del 2000. Per a facilitar la recuperació de l'espècie aquest fet va comportar una limitació en l'autorització per caçar aquests animals a les reserves nacionals de caça del Cadí; l'Alt Pallars, Freser-Setcases i la Cerdanya, i es prohibí a la comarca de l'Alt Urgell donada la seva proximitat a Andorra, país on es va detectar un brot del pestivirus que va afectar el 40% de la població.
L'any 2006, a causa de la malaltia del pestivirus, es va suspendre la caça de l'isard a les reserves de l'Alt Pallars, el Cadí i la Cerdanya-l'Alt Urgell. L'any 2007, després de constatar una lleugera recuperació de la població i que no s'hi havia detectat cap nou brot de la malaltia, es va permetre la caça a l'Alt Pallars; el 2008, es va autoritzar també a la reserva del Cadí i de Cerdanya–l'Alt Urgell. L'any passat es va autoritzar la caça de 359 exemplars.

## Referències

* 1 2 «Les poblacions d'isards del Pirineu català afectades pel pestivirus segueixen recuperant-se». Gencat. Gencat. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 30 març 2015].

## Enllaços externs

* The 7th ESVV Pestivirus Symposium Arxivat 2008-05-14 a Wayback Machine. - Uppsala, Sweden 2008
* Animal viruses
* Viralzone: Pestivirus
* Virus Pathogen Database and Analysis Resource (ViPR): Flaviviridae Arxivat 2019-09-19 a Wayback Machine.
# Sevdalin Marinov

Sevdalin Marinov (Asenovgrad, 11 de juny de 1968) és un aixecador de peses búlgar, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on va guanyar la medalla d'or en la categoria del pes mosca del programa d'halterofília.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles d'or al Campionat del món d'halterofília, el 1985, 1986 i 1987, així com cinc medalles d'or i una de plata al Campionat d'Europa d'halterofília, entre el 1985 i 1990. Durant la seva carrera va establir 6 rècords mundials i 9 olímpics.
El 1991 es va traslladar a viure a Austràlia, on va continuar competint a partir de 1993. El 1994 es va convertir en campió dels Jocs de la Commonwealth en la categoria de 64 kg. En 1995 va donar positiu per dopatge, posant punt-i-final a la seva carrera esportiva.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Olympedia – Sevdalin Marinov». [Consulta: 13 gener 2023].
* 1 2 «ШАМПИОНИ / ВДИГАНЕ НА ТЕЖЕСТИ» (en bu). sporta.bg. Arxivat de l'original el 28 de juny 2013. [Consulta: 13 gener 2024].
* ↑ «Sevdalin Marinov | Commonwealth Games Federation», 28-09-2021. Arxivat de l'original el 2021-09-28. [Consulta: 13 gener 2024].
# Xiahou Ba

    En aquest nom xinès, el cognom és Xiahou (夏侯).
Xiahou Ba :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 夏侯霸 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 夏侯霸 |
Xiahou Ba (mort el 259 EC), nom estilitzat Zhongquan (仲權), va ser un general militar de Cao Wei durant l'era dels Tres Regnes de la història xinesa. Més tard efectuaria una defecció a l'estat rival de Shu Han. Va ser part d'una de les principals famílies de militars en el moment, però va fugir a Shu Han a causa de la inestabilitat política a la capital Luoyang.
Xiahou Ba era el segon fill de Xiahou Yuan. La seva mare era la cunyada Cao Cao. Xiahou Yuan havia lluitat al costat de Cao Cao des de l'inici de les guerres civils i va arribar a ser un dels generals més valorats i estimats de Cao. Hi ha alguns indicis sobre que podria haver estat un parent de sang de Cao Cao. Després que Xiahou Yuan va ser mort a la batalla del Mont Dingjun en el 219 EC, la major part de les seves tropes va ser posades sota el comandament dels seus cinc fills.
En 220, al fill major de Xiahou Yuan Xiahou Heng se li va donar el seu propi feu, de manera que Xiahou Ba - sent el segon fill - heretà el títol hereditari del seu pare amb un estipendi d'ingressos fiscals de vuit llars. En la dècada del 240 va arribar a ser General de la Dreta i Marquès de Bochangting, i fou un conegut associat de Cao Shuang.
Després del colp d'estat de Sima Yi contra Cao Shuang, Xiahou Ba fugí a l'estat rival de Shu Han, i es convertí en un general de Shu perquè una de les seves germanes s'havia casat amb el general de Shu Zhang Fei. A més, Liu Shan, el segon i últim emperador de Shu, es va casar amb la filla de Zhang Fei i va anomenar al seu fill "Nebot de la Família Xiahou". Xiahou Ba fou ascendit a General de Cavalleria i Carruatges dins de Shu Han. La cort imperial de Wei indultà als fills de Xiahou Ba, en raó al paper de Xiahou Yuan en la fundació de l'imperi. En el seu lloc, foren desterrats a Lelang, en el dia d'avui Corea del Nord.
D'acord amb el Registre dels Tres Regnes, Xiahou Ba succeí a Deng Zhi com el General de Cavalleria i Carruatges després de la seva mort en el 251, i Zizhi Tongjian anota que ell estava viu en el 255. Els Registres dels Tres Regnes assenyalen que Xiahou Ba no estava viu en el 259, quan Liao Hua i Zhang Yi foren descrits com successors de Xiahou Ba en la seva posició.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Capítol 9, Biografia de Xiahou Yuan.
* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Capítol 44, Biografia de Jiang Wei.
# Montenegro al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior

Montenegro va ser un dels països que van debutar al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior en 2014.
El 18 de juliol de 2014, la televisió pública de Montenegro va confirmar inesperadament el seu debut al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior 2014, el qual va suposar la seva primera participació com a país independent, ja que prèviament (en 2005) va fer-ho com a part de Sèrbia i Montenegro.

## Història

Abans del referèndum d'independència de Montenegro el 2006 que va culminar amb la dissolució de Sèrbia i Montenegro, ambdues nacions solen competir al Festival de la Cançó d'Eurovisió Junior i al Festival de la Cançó d'Eurovisió com Sèrbia i Montenegro. Sèrbia va ser la primera de les dues nacions a competir al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior fent el seu debut al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior 2006.
El 18 de juliol de 2014, es va anunciar que Montenegro debutaria al Festival de la Cançó d'Eurovisió Junior 2014 com a nació independent. El 21 d'agost de 2014, es va revelar que la cantant montenegrina de 14 anys Maša Vujadinović i la cantant montenegrina nord-americana de 12 anys Lejla Vulić representarien la nació al concurs amb la cançó "Budi dijete na jedan dan". (Montenegro: Буди дијете на један дан). El sorteig de l'ordre d'execució del concurs va tenir lloc el 9 de novembre de 2014, i Montenegro va ser el 10è lloc al concurs del 15 de novembre, després d'Eslovènia i abans d'Itàlia. Al tancament de la votació, Montenegro va quedar 14è en un camp de 16 cançons, anotant 24 punts.

## Participacions

Llegenda
| Any | Seu | Artista | Cançó | Lloc | Punts |
| 2014 | Marsa | Maša & Lejla | «Budi dijete na jedan dan» | 14 | 24 |
| 2015 | Sofia | Jana Mirković | «Oluja» | 13 | 36 |
| No hi va participar entre 2016 i 2024 ||||||

## Referències

* ↑ «Montenegro joins Junior Eurovision!». JuniorEurovision.tv, 18-07-2014. Arxivat de l'original el 24 de juliol de 2014.
# Corbió

Corbió (en llatí: Corbio en grec antic: Κορβιών) va ser una antiga ciutat del Latium, al nord-est de les muntanyes Albanes. La ciutat va tenir un paper destacat a les guerres entre els romans i els eques durant els primers temps de la República Romana.
Formava part de la Lliga Llatina segons es desprèn de la llista que dona Dionís d'Halicarnàs, que anomena Κορβίντες ('Corbites') els seus habitants. Diu també que era una fortalesa en mans dels romans que havien arrabassat als llatins, però després la van ocupar els eques. En temps de Coriolà, al començament de la guerra amb Roma, els romans se'n van apoderar, però va tornar als eques, que van seguir conquerint les ciutats llatines més properes. El dictador romà Cincinnat la va ocupar després de la seva victòria a la batalla del Mont Algidus l'any 458 aC, per tornar als eques l'any següent, recuperant-la el cònsol Gai Horaci Pulvil que la va destruir. L'any 446 aC el cònsol Titus Quinti Capitolí Barbat va obtenir una nova victòria sobre els eques i els volscs prop d'aquesta ciutat, encara que això no significa que s'hagués reconstruït. No se'n torna a parlar ni el seu nom apareix a les descripcions dels geògrafs. Durant l'Imperi s'hi va construir una vil·la algun romà ric.
Durant l'edat mitjana va existir al seu lloc la fortalesa de Rocca Priore a uns 5 km de Tusculum.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Corbio». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 juny 2023].
# Trogosus

Trogosus és un gènere extint de mamífer cimolest del subordre dels til·lodonts, que visqué a Nord-amèrica durant l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils al Canadà, els Estats Units, el Japó i la Xina.
Feia 1,2 m de llargada. El cos gruixut, el cap curt i els peus plans feien que s'assemblés una mica als ossos d'avui en dia. Tanmateix, les grans incisives que creixien durant tota la vida el feien més similar a un rosegador gros. Pesava uns 150 kg i el crani feia 35 cm de llargada. Basant-se en el gran desgast de les dents molars, es creu que Trogosus s'alimentava de substàncies vegetals com ara arrels i tubercles.

## Referències

* ↑ Kemp, 2005, p. 240.

## Bibliografia

* Kemp, T. S. The Origin and Evolution of Mammals (en anglès). Oxford University Press, 2005. ISBN 9780198507611.
# Mofeta tacada

Les mofetes tacades (Spilogale) són un gènere de carnívors que conté quatre espècies vivents de mofetes, totes de Nord-amèrica. Es caracteritzen per la presència de taques i ratlles blanques i negres al pelatge. Com la resta de mofetes, són conegudes per la forta pudor d'un líquid que poden expulsar de les glàndules anals per foragitar predadors.
Inclou les espècies següents:
* Mofeta tacada meridional (Spilogale angustifrons)
* Mofeta tacada occidental (Spilogale gracilis)
* Mofeta tacada oriental (Spilogale putorius)
* Mofeta tacada nana (Spilogale pygmaea)

## Referències

Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Sgurr Alasdair

Sgurr Alasdair és el cim més alt de les Cuillins negres, i el més alt (992 m) de l'illa de Skye a Escòcia. Com la resta de la cadena, està composta de gabre, una roca ígnia amb excel·lent adherència per a la pràctica del muntanyisme. És anomenada així per Alexander Nicolson, que va fer el primer ascens registrat l'any 1873. Abans d'això la muntanya havia estat conegut localment com a Sgurr Biorach.
Com amb altres turons de les Cuillin, per arribar al cim cal tenir cap per les alçades i habilitat per grimpar. La ruta menys tècnica segueix un camí conegut com a Great Stone Shoot", una pedrera que porta des del Corrie de Coire Lagan per unir-se a la carena principal sota del cim. Segueix llavors un curt tram de grimpada fins al cim més pronunciat de les Cuillin.
Altres rutes requereixen habilitat per a l'escalada en roca. La cima de Sgurr Alasdair pot aconseguir-se fent un curt desviament des de la principal cresta per part de muntanyencs que emprenguin la travessa integral de la serralada Cuillin, o pels que segueixin el circuit de Coire Lagan.

## Referències

* ↑ "Sgurr Alasdair, Scotland" Peakbagger.com. Retrieved 2011-12-19.
* ↑ «Biography - Sherriff Alexander Nicolson». The Carmichael Watson Project. [Consulta: 8 maig 2014].
* ↑ http://www.spns.org.uk/oldnotes4.html Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Scottish Place-Name Society. Retrieved 4 June 2015

## Enllaços externs

* Panorames virtuals generats per ordinador
# HD 1

HD 1 és una estrella KO a 1.289,2 anys llum de distància a la constel·lació de Cefeu.

## Referències

* ↑ «HD 1: The number-one star in the sky». Astronomische Nachrichten, 2010, pàg. 368–377. DOI: 10.1002/ASNA.201011356.
* 1 2 3 4 5 6 7 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ «HD1 - star» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 7 gener 2021].
* ↑ HD 1 a WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatge (anglès)
Coordenades: 00$^h$ 05$^m$ 08,84$^s$; +67° 50′ 24″
# Seicercus

Seicercus és un gènere d'ocells de la família dels fil·loscòpids (Phylloscopidae) actualment considerat no vàlid.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.6, 2010) aquest gènere contava 11 espècies que actualment (versió 11.1, 2021) són incloses al gènere Phylloscopus:
* Seicercus affinis.
* Seicercus burkii.
* Seicercus tephrocephalus.
* Seicercus whistleri.
* Seicercus valentini.
* Seicercus omeiensis.
* Seicercus soror.
* Seicercus poliogenys.
* Seicercus castaniceps.
* Seicercus montis.
* Seicercus grammiceps.

## Referències

* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
# Octave Dayen

Octave Dayen (Parçac, 17 de juliol de 1906 - Parçac, 14 de setembre de 1987) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1929 i 1937. Va destacar tant en el ciclisme en pista com en la ruta. Va aconseguir un Campionat del món en ruta amateur.
El 1928, com a ciclista amateur, va participar en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va fer dos quarts llocs en el quilòmetre contrarellotge i en la persecució per equips.

## Palmarès en ruta

* 1926
** Campió del món en ruta amateur
** 1r a la París-Rouen
* 1928
** 1r a la París-Chauny

## Palmarès en pista

* 1929
** 1r als Sis dies de París (amb André Raynaud)
* 1930
** 1r als Sis dies de Marsella (amb André Raynaud)
* 1933
** 1r al Premi Dupré-Lapize (amb Henri Lemoine)
* 1934
** 1r al Premi Dupré-Lapize (amb Henri Lemoine)

## Referències

* ↑ «DAYEN Octave». [Consulta: 14 novembre 2024].
* ↑ «Le Miroir des sports», 11-08-1926. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ «Olympedia – Octave Dayen». [Consulta: 14 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# HD 213240 b

HD 213240 b és un planeta extrasolar situat aproximadament a 133 anys llum (41 parsecs) en la constel·lació de la Grua, orbitant l'estrella HD 213240. Aquest planera té una massa de classe I (super-Júpiter) i una aparença classe W (gegant d'aigua). Té un període orbital de 882,7 dies o 76,27 megasecons. La distància orbital és d'1,92 unitats astronòmiques o 287 gigametres o 9,31 microparsecs. L'excentricitat orbital és de 42,1%. La distància més propera i llunyana són d'1,11 ua i 2,73 ua respectivament; la diferència i quocient entre q i Q són 1,62 AU i 2,46 cops respectivament. La separació angular entre el planeta i l'estrela vist des de la Terra és 47,12 mil·liardcsegon (massa).

## Vegeu també

* HD 212301 b

## Referències

* Santos et al. «The CORALIE survey for southern extra-solar planets VI. New long period giant planets around HD 28185 and HD 213240». Astronomy and Astrophysics, 379, 3, 2001, pàg. 999–1004. DOI: 10.1051/0004-6361:20011366.

## Enllaços externs

* «Notes for planet HD 213240 b». The Extrasolar Planets Encyclopaedia. [Consulta: 29 agost 2008].
* «HD 213240 b». Extrasolar Visions. Arxivat de l'original el 2010-10-07. [Consulta: 29 agost 2008].
* «HD 213240». Exoplanets. Arxivat de l'original el 2009-11-25. [Consulta: 29 agost 2008].
Coordenades: 22$^h$ 31$^m$ 00.3672$^s$; −49° 25′ 59.773″
# Cronicó de Moissac

El Cronicó de Moissac (en llatí Chronicon Moissiancense), també anomenat Cronicó d'Aniana, és un cronicó que comprèn el període 670-821 i fou redactat per un monjo del monestir d'Aniana a finals del segle x. Les fonts foren els annals reials francs, uns annals llenguadocians avui perduts i diverses notes soltes. Entre altres fets, fa referència a la conquesta musulmana de Carcassona (725 o 726), a la batalla de Tours (732), i al lliurament, per part de la noblesa local, de les ciutats de Narbona (759) i Girona (785) a Carlemany i els seus successors (segles viii i ix). És d'un gran interès per al coneixement dels primers temps de la història catalana i de la Septimània. Fou conegut al monestir de Ripoll al segle xi i alguna de les seves anotacions passaren a formar part dels Cronicons Rivipullensis.

## Bibliografia

* «Cronicó de Moissac». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* Cronicó.