OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tanoka Beard

Tanoka Beard (Ogden, Utah, 29 de setembre de 1971) és un exjugador de bàsquet estatunidenc. Mesura 2.06 metres d'alçada i pesa 121 kg, i la seva posició natural a la pista era la de pivot.

## Carrera esportiva

Va formar-se en l'equip de l'institut Bonneville de la seva ciutat natal, i en l'equip de la Boise State University, competint en la NCAA. L'any 1993, acabada la universitat, se'n va a la lliga italiana per jugar amb el Burghy Roma. Abans d'acabar la temporada va ser tallat i va jugar al Dyc Lugo de l'ACB fins a terminar-la. Les dues temporades següents va jugar a les lligues turca (on va ser campió de lliga amb l'Ulker Estambul) i francesa, i en la temporada 1996-97 va fitxar pel Joventut de Badalona. Amb els badalonins va guanyar la Copa del Rei en la primera temporada. Dos anys després se'n va anar a jugar al Reial Madrid, al Pamesa València i al Fenerbahce Estambul una temporada amb cada equip, abans de tornar novament a Badalona la temporada 2001-02. Un cop acabt el seu contracte amb el club verd-i-negre, va jugar en diferents lligues com la russa, la lituana (campió de lliga amb el Zalgiris Kaunas l'any 2003), la israeliana o la de Puerto Rico.
Un cop retirat, Beard va creat un club de bàsquet: "L'Orgull d'Ogden", per ajudar els joves que es troben en situacions desfavorides a la ciutat on va néixer.

## Referències

* ↑ Tanoka Beard jugador a l'ACB
* ↑ «Conocí las dos caras de Tanoka Beard» (en castellà). Solobasket [Consulta: 21 juny 2018].
# Evelyn Matz

Evelyn Matz (Berlín, 22 de novembre de 1955), de casada Hübscher, fou una jugadora d'handbol alemanya que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, guanyà la medalla de bronze en la mateixa competició.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat del món d'handbol: el 1975 i 1978. Durant la seva carrera esportiva jugà un total de 270 partits amb la selecció nacional, en què marcà 845 gols.
A nivell de clubs jugà al TSC Berlin, amb qui guanyà nou lligues de la RDA i quatre Copes d'Europa.

## Referències

* ↑ «Evelyn Matz Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 31 octubre 2019].
* ↑ Women Handball World Championship 1975 Soviet Union 03-13.12 Winner East Germany a todor66.com
* ↑ Women Handball World Championship 1978 in Czechoslovakia 30.11-10.12 Champion East Germany a todor66.com
* 1 2 «Erstes Länderspiel vor Liga-Einstand - Evelyn Hübscher wird 50» (en alemany). handball-world.news, 22-11-2005 [Consulta: 31 octubre 2019].
# Ricardo Busquets

Ricardo J. Busquets Healey (Ponce, 3 d'octubre de 1974) és un nedador porto-riqueny d'estil lliure, retirat de l'activitat competitiva. Busquets ha estat l'únic nedador porto-riqueny a guanyar una medalla d'un campionat mundial de natació, tant en piscina curta com a olímpica. Va participar en quatre Jocs Olímpics consecutius, a partir de Barcelona 1992. Busquets ha estat múltiple medallista dels Jocs Centroamericans i del Carib, acumulant un total de 24 medalles, sent el porto-riqueny amb més medalles en aquests jocs i el segon a nivell general. Es va retirar després de la seva participació en els jocs Centroamericans i del Carib de Cartagena del 2006, on va aconseguir guanyar quatre medalles de bronze. El 9 d'octubre de 2011, Busquets va ser reconegut com a membre del Pavelló de la Fama de l'Esport Porto-riqueny.

## Referències

* ↑ http://www.internet.ve/amecs/atlanta96/vene21.html Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.natacionpr.org/En%20El%20Agua%20Camp%20Nacionales%202008%20Viernes%206%20de%20junio.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ https://web.archive.org/web/20120712075939/http://www.meta.pr/content/maximos-medallistas-masculinos
* ↑ http://www.deportes.com/internacont_idc_118927_id_cat_159.html Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
* ↑ http://www.uprm.edu/portada/page.php?page=webcast&id=215
# Esmee Simiriotis

Esmee Simiriotis (en grec Εσμε Σιμηριωτης) va ser una tennista grega que va competir a començaments del segle xx.
El 1906 va prendre part en els Jocs Intercalats d'Atenes, on guanyà la medalla d'or en la prova Individual femenina del programa de tennis. En els dobles mixtos, formant parella amb Nikolaos Zarifis, fou quarta.

## Referències

* ↑ «Esme Simiriotis Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 12 juny 2016].
# Bengt Bengtsson

Bengt Folke Bengtsson (Tåssjö, Ängelholm, Comtat d'Escània, 30 de setembre de 1897 – Estocolm, 10 d'octubre de 1977) va ser un gimnasta artístic, militar i escriptor suec que va competir a començaments del segle xx. Era germà de l'escriptor Frans Gunnar Bengtsson.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla d'or en el concurs per equips, sistema suec del programa de gimnàstica.
Com a militar el 1918 fou segon tinent d'artilleria, el 1930 tinent, el 1940 comandant del Cos d'Estat Major i el 1944 fou ascendit a coronel. Amb els anys s'anà especialitzant en la defensa aèria. Va escriure dos llibres de temàtica militar.

## Referències

* 1 2 SOK Bengt Bengtsson Arxivat 2012-05-30 a Wayback Machine. Comitè Olímpic Suec
* ↑ «Bengt Bengtsson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 17 juliol 2017].
* ↑ «Svensk uppslagsbok, 2:a upplagan, 1947». Arxivat de l'original el 2014-10-25. [Consulta: 18 juliol 2017].
* ↑ Bengtsson, Bengt a Vem är det : Svensk biografisk handbok / 1963 /
# Catoferia

Catoferia és un gènere amb 4 espècies que pertany a la família de les lamiàcies.

## Distribució

Podem trobar aquest gènere des de Mèxic fins a Colòmbia.

## Taxonomia

* Catoferia capitata (Benth.) Hemsl., 1882.
* Catoferia chiapensis A.Gray ex Benth., 1877.
* Catoferia martinezii Ramamoorthy, 1986.
* Catoferia spicata (Benth.) Benth., 1877.

## Sinònims

* Catopheria Benth.,

## Fonts

* Bentham, G. i J. D. Hooker, Genera Plantarum 2: 1163, 1173. 1876.
* Standley, P. C. i J. A. Steyermark. 1946–1976. Flora of Guatemala.

## Referències

* ↑ Espècies en Royal Botanic Garden
* ↑ «Germplasm Resources Information Network (GRIN).». Arxivat de l'original el 2014-09-24. [Consulta: 14 novembre 2009].
* ↑ Fonts dels Tròpics

## Enllaços externs

* Tropicos
# Santiago Aguado Calvo

Santiago Aguado Calvo († 1960) va ser un militar espanyol.

## Biografia

El juliol del 1936, a l'esclat de la Guerra civil espanyola, era brigada del Cos de Carabiners. Durant la contesa va manar diverses unitats: primer un batalló i després la 100a Brigada Mixta de la 11a Divisió. Va arribar a ascendir al rang de Tinent coronel. Durant la batalla de l'Ebre va resultar ferit i va haver de ser substituït. Va passar la resta de la guerra com a instructor en una acadèmia militar. Amb la derrota republicana, va marxar a la Unió Soviètica. Durant la seva etapa en l'exili soviètic, va assistir a l'Acadèmia Militar «Frunze» i posteriorment va ser assessor militar dels partisans iugoslaus en la seva lluita contra els nazis. Va morir en 1960.

## Referències

* 1 2 Carlos Engel Masoliver (2002). Historia de Las Brigadas Mixtas Del Ejército Popular de la República, Almena Ediciones, pág. 93
* ↑ Eduardo Pons Prades (1975). Republicanos españoles en la 2.ª Guerra Mundial, Editorial Planeta, pág. 505
* ↑ Michael Alpert (2013). The Republican Army in the Spanish Civil War, 1936-1939, Cambridge University Press, pág. 322
* 1 2 Michael Alpert (1989). El Ejército republicano en la guerra civil, Siglo XXI Editores, pág. 359
# El Mataró

El Mataró és una masia del nucli de Cerdans, del municipi d'Arbúcies (Selva), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El Mataró és una antiga masia formada per diverses edificacions juntes de tres plantes i diferents nivells d'alçada. El cos més antic sembla el que està a tocar de la carretera, amb la coberta a doble vessant i les obertures envoltades amb pedra monolítica. L'entrada és d'arc de mig punt adovellada i es troba tallada pel cos que s'afegeix perpendicularment a aquesta façana.
Aquest antic edifici ha estat reformat, ja que la part davantera és més alta que la part posterior i això s'aprecia en la teulada que ha estat aixecada. És en aquesta part (a la façana posterior) on trobem una finestra amb la inscripció de 1715 a la llinda.
Pel que fa al cos adossat al costat dret, és amb vessant a façana i l'entrada principal és d'arc rebaixat emarcat amb pedra, amb la inscripció de “Josep Mataró 1892”, moment de la seva reconstrucció. Aquí les obertures són rectangulars i emmotllurades, amb balconada i de construcció més moderna. S'hi afegeix a la dreta, un altre cos de dues plantes amb una galeria d'arcs de mig punt i vidrieres al primer pis, també més moderna.
Al voltant de la casa hi ha altres dependències de treball. La finca està vallada.

## Història

Els masos documentats en el segle xiii dins la parròquia de Cerdans eren: Puig Aguilar, Serrat, Martorell, Solà, Font, Mataró, Roig, Terrers, Palomeres, Castell i Castellet. En els fogatges de 1497 i 1515 hi consta el Mataró de Cerdans.
S'esmenta en l'acta de la rodalia de la parròquia de Sant Cristòfol de Cerdans de l'any 1736.
Documentat en el Cadastre de 1743 i de 1800. Apareix també en el mapa de Juli Serra de 1890.
En el padró de 1883 la trobem habitada per una família de 7 membres, en el padró de 1940 hi consten dues famílies una de 7 i altra de 2 membres.
En l'amillarament de 1935 apareix Joan Mataró Pont que declara el mas Mataró, que limita a orient amb el mas Terrers de Cerdans, mitjançant la riera de coll de Ravell i mas Cortals de Terrers, a migdia amb el mas Rosquelles i Pere Joan Font, a ponent amb el declarant i el mas Casadevall i al nord amb aquest últim mas i Dalmau Miquel i mas Balma.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «El Mataró». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Hassan ibn Màlik

Hassan ibn Màlik (àrab: حسن بن مالك, Ḥassān ibn Mālik) fou un governador omeia del clan Banu Hàritha ibn Janab dels kalbites.
Era cosí de Yazid I (el pare de Hassan era germà de Maysun, esposa de Muàwiya I i mare de Yazid) i net de Bàhdal ibn Unayf, cap de la tribu dels Banu Kalb o kalbites. Va lluitar a Siffin (657) per Muàwiya i va rebre d'aquest el govern de Palestina i Jordània. Acompanyà a Yazid a Damasc per prendre possessió del poder (680) i va ser confirmat en els seus governs. Yazid va esdevenir a més a més el seu cunyat.
A la mort (684) de Muàwiya II, el successor de Yazid I, Hassan va donar suport a les pretensions dels seus germans Khalid i Abd-Al·lah. Llavors la Palestina havia estat confiada a al xeic dels Judham, Rawh ibn Zinba i Hassan conservava personalment el govern d'al-Úrdun (Jordània). Rawh fouy expulsat per un rival que no obstant secretament va donar suport a Hassan, que comptava també ambs els governadors d'Homs i Kinnasrin i amb notables com al-Dahhak ibn Kays al-Fihri.
Quan Marwan ibn al-Hàkam ja estava de camí cap a la Meca per fer homenatge a Abd-Al·lah ibn az-Zubayr, fou convençut per Ubayd-Al·lah ibn Ziyad de retirar-se a Palmira on va presentar la seva candidatura al califat i així es van formar tres partits: el partit omeia de Hassan, el d'Ibn az-Zubayr i el neutral; Marwan no confiava gaire en les seves possibilitats. Hassan va fer llavors un discurs a Damasc contra Ibn al-Zubayr i van esclatar els disturbis coneguts com a Dia de Djayrun. Es va decidir convocar una conferència a Djabiya per arribar a un acord, de la qual Hassan va tenir la presidència però no va poder imposar al seu candidat i després de 40 dies de discussió Marwan fou proclamat califa.
Hassan va aconseguir la successió pel jove Khalid després de Marwan i privilegis per a la seva tribu, i per la seva família les mateixes prerrogatives que abans, però progressivament la seva influència es va esvair. Abans de morir Marwan el va obligar a reconèixer com a successor a Abd-al-Màlik ibn Marwan. Quan es va revoltar Amr al-Àixdak va donar suport a Abd-al-Màlik ibn Marwan i va estar present al moment de la mort del rebel. Ja no torna a ser esmentat.
Va morir vers el 688/689.

## Bibliografia

* H. Lammens, Etudes sir le règne di califa omaiyade Mo'awia (1910); Le califat de Yazid Ier (1911); L'avenement des Marwanides et le califat de Marwan Ier (1927)
# Selecció de futbol de Camerun del Sud

La selecció de futbol de Camerun del Sud és l'equip representatiu de Camerun del Sud, país sota administració de l'estat de Camerun. No està reconeguda oficialment per la FIFA ni la CAF, però des de l'11 de juny de 2005 està afiliada a la NF-Board.

## Resultats
### Copa UNPO

Camerun del Sud va disputar el seu primer partit oficial a la Copa UNPO el 23 de juny de 2005 contra Txetxènia, van empatar a 2 en una trobada de 30 minuts que finalment va guanyar Txetxènia als penals.
| Any | Posició | PJ | PG | PE | PP | GF | GC |
| Copa UNPO ||||||||
| 2005 | Semifinals | 1 | 0 | 1 | 0 | 2 | 2 |

### VIVA World Cup

Dies abans de disputar-se la primera edició de la VIVA World Cup, els jugadors de Camerun del Sud no van obtenir el visat per entrar a França, per la qual cosa no van poder disputar els seus partits que van acabar amb el resultat de 0 a 3 al no presentar-se.
| Any | Posició | PJ | PG | PE | PP | GF | GC |
| Copa Mundial VIVA ||||||||
| 2006 | 4t | 4 | 0 | 0 | 4 | 0 | 12 |
| 2008 | No va participar | | | | | | |
| 2009 | No va participar | | | | | | |
| 2010 | No va participar | | | | | | |
| 2012 | No va participar | | | | | | |
| Total | Millor posició: 4t | 4 | 0 | 0 | 4 | 0 | 12 |

## Notes

* ↑ Sols van poder-hi participar quatre seleccions en aquesta edició.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'Associació de Futbol de Camerun del Sud en Fedebutbol.net
* UNPO.org Arxivat 2018-07-11 a Wayback Machine.
# Gran Premi de Mònaco del 1956

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1956, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 13 de maig del 1956.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 28 | Stirling Moss | Maserati | 100 | 3h 00' 32. 9 | 2 | 8 |
| 2 | 26 | Peter Collins Juan Manuel Fangio | Ferrari | 100 | + 6.1 s | 9 | 3 4 |
| 3 | 30 | Jean Behra | Maserati | 99 | + 1 Volta | 4 | 4 |
| 4 | 20 | Eugenio Castellotti Juan Manuel Fangio | Ferrari | 99 | + 1 Volta | 1 | 1.5 |
| 5 | 6 | Hernando da Silva Ramos | Gordini | 93 | + 7 Voltes | 14 | 2 |
| 6 | 4 | Élie Bayol André Pilette | Gordini | 88 | + 12 Voltes | 11 | |
| 7 | 32 | Cesare Perdisa | Maserati | 86 | + 14 Voltes | 7 | |
| 8 | 18 | Horace Gould | Maserati | 85 | + 15 Voltes | 16 | |
| Ret | 2 | Robert Manzon | Gordini | 90 | Accident | 12 | |
| Ret | 8 | Louis Rosier | Maserati | 72 | Motor | 15 | |
| Ret | 20 | Eugenio Castellotti | Ferrari | 14 | Embragatge | 3 | |
| Ret | 14 | Maurice Trintignant | Vanwall | 13 | Sobreescalfament | 6 | |
| Ret | 16 | Harry Schell | Vanwall | 2 | Accident | 5 | |
| Ret | 24 | Luigi Musso | Ferrari | 2 | Accident | 8 | |
| NVQ | 36 | Giorgio Scarlatti | Ferrari | | | | |
| WD | 10 | Mike Hawthorn | BRM | | Motor | | |
| WD | 12 | Tony Brooks | BRM | | Motor | | |
| WD | 34 | Louis Chiron | Maserati | | Motor | | |

## Altres

* Pole: Juan Manuel Fangio 1' 44. 00
* Volta ràpida: Juan Manuel Fangio 1' 44.40 (a la volta 100)
* Debut a un Gran Premi: Tony Brooks i Giorgio Scarlatti.
* Cotxes compartits:
** Cotxe #26: Peter Collins (54 Voltes) i Juan Manuel Fangio (46 Voltes). Ells van compartir els 6 punts del segon lloc.
** Cotxe #20: Juan Manuel Fangio (40 Voltes) i Eugenio Castellotti (54 Voltes). Com Fangio ja va rebre punts pel segon lloc, Castellotti només va rebre els 1.5 punts corresponents de compartir el 4 lloc.
** Cotxe #4: Élie Bayol (44 Voltes) i André Pilette (44 Voltes).

## Referències

* «Web Oficial de la Fórmula 1». [Consulta: 27 maig 2010].
# Semezanges

Semezanges és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 109 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Semezanges era de 109 persones. Hi havia 36 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 59 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família i 16 eren segones residències. Tots els 59 habitatges eren cases. Dels 43 habitatges principals, 40 estaven ocupats pels seus propietaris i 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 34 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 30 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Semezanges el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 16 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 73 persones, 58 eren actives i 15 eren inactives. De les 58 persones actives 57 estaven ocupades (28 homes i 29 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 15 persones inactives 6 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 5 establiments que hi havia el 2007, 3 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una entitat de l'administració pública i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Semezanges a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Semezanges a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# 600 nanòmetres

600 nanòmetres (600 nm) és una tecnologia de fabricació de semiconductors en què els components tenen una dimensió de 600 nm. És una millora de la tecnologia de 800 nm. La llei de Moore diu que la superfície és redueix a la meitat cada 2 anys, per tant el costat del quadrat de la nova tecnologia serà de $600\simeq {\frac {800}{\sqrt {2}}}$. Sabent que els àtoms de silici tenen una distància entre ells de 0,543 nm, llavors el transistor té de l'ordre de 1105 àtoms de llargada.

## Tecnologia emprada

* Tecnologia de litografia millorada.

## Processadors

| Fabricant | Data | CPU | Notes |
| Intel | 1995 | Pentium Pro, II | |
| AMD | 1996 | K5 | |
| NEC | 2004 | VR4300 | Nintendo 64 |
| Fabricant | Intel (BiCMOS) | Intel (CMOS) | NEC | IBM | Motorola | HP |
| Nom del procés | | | | CMOS-4S | | CMOS14B |
| Primera producció | 1994 | 1994 | 1992 | 1993 | 1994 | |
| | Valor | Valor | Valor | Valor | Valor | Valor |
| Pas de contacte de porta | ? nm | ? nm | ? nm | ? nm | ? nm | ? nm |
| Pas de connexió | ? nm | ? nm | ? nm | ? nm | ? nm | ? nm |
| Cel·lula 1 bit de RAM | ? µm² | ? µm² | ? µm² | ? µm² | ? µm² | ? µm² |

## Vegeu també

* Circuit integrat
* Tecnologia litogràfica

## Referències

* ↑ «600 nm lithography process - WikiChip» (en anglès). en.wikichip.org. [Consulta: 19 març 2017].
# Fausto Acke

Fausto Alesio Acke, nascut Padovini (Roma, Itàlia, 23 de maig de 1897 – Hollywood, Estats Units, 14 de maig de 1967) va ser un gimnasta artístic i atleta italià de naixement però suec d'adopció que va competir a començaments del segle xx.
Nascut a Roma, va ser adoptat el 1903 per uns amics de la família, després que els seus pares haguessin mort durant una epidèmia. Els seus pares adoptius foren el pintor impressionista J. A. G. Acke i Eva Acke (nascuda Topelius), filla de l'escriptor Zachris Topelius.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla d'or en el concurs per equips, sistema suec del programa de gimnàstica.
Com a atleta va practicar el llançament de disc.
Posteriorment es va traslladar a viure a Hollywood, on va treballar a la indústria cinematogràfica i on va morir el 1967.

## Referències

* 1 2 3 Fausto Acke Comitè Olímpic Suec
* ↑ «Frans Persson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 17 juliol 2017].
* ↑ Fausto Acke (Padovini). trackfield.brinkster.net
# Centre Republicà Democràtic Federalista de Poblenou

El Centre Republicà Democràtic Federalista de Poblenou fou una entitat de caràcter polític del barri de Poblenou de Barcelona. Actualment al c/ Marià Aguiló 35 El Centre Republicà Democràtic Federalista, conegut popularment com Els Federals, fou fundat el primer de gener de 1888 per un nucli d'entusiastes de les doctrines de Francesc Pi i Maragall. El primer local era al carrer de l'Amistat, que aviat es va fer petit per nombre de socis que hi ingressaren, i es van haver de traslladar al carrer Major del Taulat. Poc després es van tornar a traslladar a un nou local al carrer de Marià Aguiló, 27 (avui 35), on van restar fins a l'any 1939.
Durant els anys vint, ja a la seu del carrer Marià Aguiló, el Centre va dur a terme una important tasca cultural de formació i oci adreçada als poblenovins. Durant la segona dècada del segle xx, les festes i els balls van fer del Centre un dels més populars de la barriada.
El Centre tenia una important tasca política. Així, el 10 de desembre de 1922 va tenir lloc un míting on intervingué Francesc Macià, aleshores diputat nacionalista, i l'11 de febrer de 1923 es va celebrar un míting al Centre per constituir un partit d'esquerra catalana, seguint la doctrina de Pi i Maragall.
Els Federals van tenir vida força activa fins al final de la Guerra Civil espanyola. Després, l'edifici va ser confiscat i va ser utilitzat com a seu de la Falange Española Tradicionalista y de las JONS al Poblenou. L'edifici, arquitectònicament, es pot inscriure dins del corrent artística del Modernisme abarrocat de començaments de segle xx.

## Vegeu també

* Partit Republicà Democràtic Federal

## Referències

* ↑ DDAA. Enciclopèdia, El Poblenou en 135 veus. Arxiu Històric del Poblenou, 2005, p. 58