OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Astapus Colles

Astapus Colles és un grup de turons del quadrangle Casius de Mart, situat amb coordenades planetocèntriques a 35.5 latitud N i 272.3 longitud O. Té 580 km de diàmetre i va rebre el nom d'un tret albedo a 35 N, 269 O. El terme "Colles" és utilitzat per turons petits o knobs.

## Referències

* ↑ "Astapus Colles". Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology Research Program. (anglès)
* ↑ «Descriptor Terms (Feature Types)» (en anglés).
# Protein Data Bank

El Protein Data Bank (PDB) (Banc de dades de proteïnes), és un dipòsit d'estructures 3-D de proteïnes i àcids nucleics supervisat per l'organització Worldwide Protein Data Bank (wwPDB). Aquesta informació, obtinguda bàsicament per cristal·lografia de raigs X i ressonància magnètica nuclear, és incorporada per biòlegs, químics i bioquímics d'arreu del món, és de domini públic i pot ser emprada lliurement.

# Referències =

* ↑ wwPDB consortium «Protein Data Bank: the single global archive for 3D macromolecular structure data». Nucleic Acids Research, 47, 24-10-2018, pàg. D520–D528.

## Vegeu també

* T-Coffee

## Enllaços externs

* wwPDB
# Lagurus (rosegador)

Lagurus és un gènere de rosegadors de la família dels cricètids. L'únic representant vivent d'aquest grup, L. lagurus, viu a l'est d'Europa i l'Àsia central, però també se n'han trobat fòssils a l'oest d'Europa i els Estats Units. Es tracta de talpons de mida mitjana. El crani és relativament baix i un xic convex. Les dents incisives tenen la corona relativament curta. Probablement evolucionaren del gènere Prolagurus.

## Referències

* 1 2 Entrada «Lagurus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Grómov, Í; Poliakov, I. Voles (Microtinae) (en anglès). BRILL, 1992, p. 248–249. ISBN 9789004092556.
# Taxenne

Taxenne és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 95 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Taxenne era de 95 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 60 habitatges, 45 eren l'habitatge principal de la família, 13 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 57 eren cases i 1 era un apartament. Dels 45 habitatges principals, 40 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien una cambra, 2 en tenien dues, 7 en tenien tres, 13 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 32 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 27 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Taxenne el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 69 persones, 51 eren actives i 18 eren inactives. De les 51 persones actives 49 estaven ocupades (30 homes i 19 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 18 persones inactives 12 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'informació i comunicació, 1 d'una empresa financera i 1 d'una empresa de serveis.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Taxenne a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Taxenne a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Batalla d'Udàrnik

La batalla d'Udàrnik, també coneguda com a Primera Batalla de Vólkhov, formà part del Setge de Leningrad del front oriental de la Segona Guerra Mundial. Va tindre lloc al llogaret d'Udàrnik, óblast de Nóvgorod, entre el 14 i 22 d'octubre del 1941, quan les tropes alemanyes que havien conquerit Nóvgorod, continuaren cap al nord pel curs del riu Vólkhov, per eixamplar l'encerclament i tallar les comunicacions a l'est de Leningrad. Tingué lloc pocs dies abans que l'Ofensiva de Tikhvin.
Fou la primera d'una sèrie d'escaramusses pel control de xicotets llogarets on combateren la 250a Divisió d'Infanteria de la Wehrmacht, la Divisió Blava, i el 52 Cos de l'Exèrcit Roig, i que finalitzà amb victòria alemanya. Molts dels combatents espanyols moririen a la Batalla de la posició intermèdia, ocorreguda el desembre del mateix any.

## Referències

* ↑ Carlos A. Pérez. «Españoles en la Segunda Guerra Mundial (I) Combatiendo por el III Reich» (en castellano). Belli Ludi, 2006. [Consulta: 3 juliol 2008].
* 1 2 «Las 6 grandes batallas de la División Azul, los soldados españoles de Hitler» (en castellà). ABC, 14-02-2013. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «Los africanistas que cortaron dedos enemigos» (en castellà). El Mundo, 30-11-2003.
# Viesturs Meijers

Viesturs Meijers (Limbaži, 5 de desembre de 1967 - 9 de novembre de 2024) va ser un jugador d'escacs letó que tenia el títol de Gran Mestre des de 2004.
A la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2421 punts, fet que en feia el jugador número 7 (en actiu) de Letònia, El seu màxim Elo va ser de 2529 punts, a la llista de gener de 2006 (posició 440 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Meijers juga als escacs des dels 10 anys. El seu primer entrenador fou I. Dambitis. Obtingué el títol de Mestre Internacional el 1993. El 2000 es proclamà campió de Letònia.

### Participació en competicions per equips

Viesturs Meijers ha participat, representant Letònia, a les següents olimpíades d'escacs:
* El 2000, al quart tauler a la 34a Olimpíada a Istanbul (+3, =7, -3);
* El 2004, al primer tauler suplent a la 36a Olimpíada a Calvià (+5, =2, -2);
* El 2006, al quart tauler a la 37a Olimpíada a Torí (+3, =3, -4);
* El 2008, al tercer tauler a la 38a Olimpíada a Dresden (+5, =3, -1);
* El 2010, al tercer tauler a la 39a Olimpíada a Khanti-Mansisk (+3, =3, -3).
També ha participat en el campionat d'Europa per equips:
* El 2001, al primer tauler suplent a León (+3, =3, -1).

## Referències

* ↑ «In memoriam: GM Viesturs Meijers (1967-2024)» (en serbi), 09-11-2024. [Consulta: 15 novembre 2024].
* 1 2 «Nota biogràfica de Viesturs Meijers» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 6 abril 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Letònia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 5 desembre 2021].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Viesturs Meijers «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 6 abril 2015].
* ↑ «Historial del Campionat d'escacs de Lètònia (fins a 2006)» (en castellà). ajedrezdeataque.com. [Consulta: 6 abril 2015].
* ↑ «Olimpíades d'escacs: Viesturs Meijers» (en anglès). OlimpBase. [Consulta: 18 setembre 2011].
* ↑ «Campionat d'Europa d'escacs per equips: Viesturs Meijers» (en anglès). OlimpBase. [Consulta: 18 setembre 2011].
# Bagua Capital

Bagua (fundada com a San Pedro de Bagua Chico el 1561) és una ciutat peruana, capital del districte de Bagua, situat a la província homònima al departament d'Amazones. Anomenada oficialment Bagua Chica, el 1941 va adoptar el nom de Bagua alhora que essent creada la província de Bagua, elevada a rang de ciutat i capital de la mateixa. Bagua té un clima tropical (classificació "Af" de Köppen-Geiger).
A prop de Bagua, entre carretera Fernando Belaunde Terry i cap a Bagua, es troba una àrea de matollar en l'ecorregió del bosc sec del Marañón que és hàbitat de Patagioenas oenops i Synallaxis maranonica.

## Notes

* ↑ «Ley Nº 9364» (en castellà). Anuario de la legislación peruana [Lima], Volum 33, 1941, p. 4-5 [Consulta: 19 juliol 2022].
* ↑ CLIMATE-DATA.ORG
* ↑ birdlife.org

## Bibliografia

* CUESTA, José Martín: Jaén de Bracamoros. T.III. 1984. Librería Studium.Lima. 1988 Jaén de Bracamoros. T.VI
* ESPINOZA SORIANO: “Los grupos étnicos de la cuenca del Chuquimayo. Siglos XV y XVI”. 1986. Historia de Cajamarca T.II.INC.Lima.
* FIGUEROA, Guillermo y MONTOYA, Eddy: Geografía de Cajamarca. Vol. I. Labrusa.Lima. 1990
* LERCHE, Peter: Los chachapoya y los símbolos de su historia. 1995. 1ª Edic. Lima.
* SHADY SOLÍS, Ruth: Investigaciones arqueológicas en la cuenca del Utcubamba. 1976. en: Actas del XLI Congreso Internacional de Americanistas,Vol.III: 579-589. México
* TAYLOR, Anne-Christine; DESCOLA,Philipe: El conjunto Jívaro en los comienzos de la conquista española del Alto Amazonas en: Boletín del Instituto Francés de Estudios Andinos. T.X. N.º 3-4:7-54.
# Urtak

Urtak o probablement en elamita Urtagu va ser rei d'Elam de l'any 675 aC al 664 aC. Va succeir al seu germà Humbanhaltaix II, que havia mort sobtadament.
A l'inici del seu regnat va signar un tractat amb el rei d'Assíria Assarhaddon, que establia que els elamites tornessin algunes imatges de culte que havien arrabassat en incursions anteriors, i garantia bones relacions entre els dos països. Al cap d'uns anys hi va haver una gran fam a Elam degut a una llarga sequera, i Assurbanipal, rei d'Assíria, que esperava mantenir la cordialitat entre els dos països, va enviar gra en abundància i va permetre que algunes tribus frontereres es refugiessin al seu territori fins que va acabar la calamitat.
Des de l'any 668 aC era príncep de Susa Temti-Humban-Inxuxinak, que els assiris anomenaven Teumman. Era ambiciós i s'oposava a tota aproximació a Assíria. Va persuadir al seu oncle Urtak que donés suport a una rebel·lió que havia esclatat a Nippur i a Gambulu contra Assurbanipal. Urtak va cedir, i aprofitant les dificultats que els assiris tenien amb Egipte l'any 665 aC, va ajudar els insurrectes. Assurbanipal, que no s'esperava l'atac, no va saber respondre amb rapidesa, i l'exèrcit que va enviar no va aconseguir cap avantatge. Però el 664 aC es van girar les coses. El príncep sublevat de Gambulu, el governador de Nippur i el mateix Urtak van morir de forma violenta o inesperada. Urtak va morir en la batalla on les forces assíries van resultar vencedores.

## Referències

* ↑ Cassin, Elena (et al.) (eds.). Los imperios del antiguo Oriente III: la primera mitad del primer milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 73-74. ISBN 8432301183.
# Eothenomys

Eothenomys és un gènere de rosegadors de la família dels cricètids. Tenen una llargada de cap a gropa de 88–126 mm, una cua de 30-55 mm i un pes de fins a 27 g. Les espècies d'aquest grup viuen a la zona indomalaia, des de la península de Corea fins a Indoxina i Taiwan. Tenen l'aspecte típic d'un arvicolí. El seu pelatge és curt, suau i espès. El dors és de color marró rogenc fosc, mentre que el ventre és gris blavós.

## Referències

* ↑ Entrada «Eothenomys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Atraula

Atraula fou un principat de l'Índia, format per una taluka amb aquest nom a l'Oudh. L'estat el va fundar Ali Khan de Manota que era un noble al servei d'Humayun al que va acompanyar al Gujarat; per haver deixat escapar al rajà de Bikaner es va barallar amb l'emperador que el va amenaçar amb la pena de mort i llavors es va revoltar i es va unir a Sher Shah que va enderrocar a Humayun. Llavors va capturar al rajà de Nagar a Basti i va prendre el poder governant uns deu anys (vers 1540-1550) però fou expulsat per una revolta popular dirigida pel fill del rajà presoner; llavors va acampar davant d'Atraula que estava en mans d'un cap rajput, i després de dos anys de setge la va ocupar i va matar el rajà local (1552) i es va proclamar malik d'Atraula. No es va voler sotmetre al restaurat Humauyun ni al seu fill Akbar el Gran.
El 1571 el seu fill Shekhan Khan, que es volia desfer del pare, es va sotmetre a Akbar i li va prometre el cap d'Ali Khan si li donava tropes; li foren donades i el pare fou derrotat en la batalla de Sarai i executat; el seu cap fou enviat a Delhi a l'emperador (personalment portat per Shekhan) i el traïdor va rebre en premi el feu d'Atraula i el títol de Shri Khan Azam Masnad Ali (1571). Va governar vint anys i va morir el 1591, succeint-lo el seu fill Malik Daud Khan que es va enfrontar al rajà Janwar de Bhinga; a la mort de Daud va pujar al tron el seu fill Adam Khan que va rebre el títol de rajà vers la meitat del segle XVII. Els seus successors es van enfrontar als rajàs de Balrampur i Bansi. Al segle XIX era rajà Riasat Ali Khan al que va succeir Umrao Khan, mort al començament de l'any 1858. El va succeir el seu fill, un menor d'edat, que fou induït a unir-se a la rebel begum d'Oudh; l'estat va quedar intervengut pels britànics el 1859 però el jove príncep va morir el 1865, abans de l'annexió definitiva i el seu fill Mumtaz Ali Khan va néixer pòstumament (el 6 d'octubre de 1865) i es va permetre la successió sota una regència; el 1879 va obtenir dels britànics un sanad hereditari. Es va casar amb Rani Kaniz Begum princesa de Nanpara. La dinastia va continuar fins a l'accessió a l'Índia el 1950.

## Bibliografia

* Roper Lethbridge, Sir Roper Lethbridge K.C.I.E., The golden book of India, per pàg, 354
# Batalla d'al-Hasakah

La batalla d'Al-Hasakah va començar com una ofensiva llançada a la Governació d'al-Hasakah durant la Guerra Civil siriana, quan l'Estat Islàmic (EI) va intentar per capturar la ciutat d'Al-Hasakah, dividida en aquell moment en dues àrees una en mans de les Forces armades sirianes i l'altre per les Unitats de Protecció Popular (YPG) kurdes. El 17 de juliol, les YPG van capturar totes les carreteres i poblacions que rodejavenAl-Hasakah, assetjant els combatents jihadistes que quedeven dins de ciutat. El 28 de juliol, en col·laboració amb l'Exèrcit Àrab de Síria, van expulsar l'EI de la majoria dels barris d'Al-Hasakah, exceptuant l'entrada sud i el districte Al-Zuhour. L'1 d'agost, la ciutat va ser completament alliberada de militants islamistes.

## Antecedents

El 30 de maig de 2015, després que forces jihadistes col·lapessin a la zona oest de la província, van llançar una ofensiva contra les zones en mans de l'Exèrcit Àrb Sirià a la ciutat d'Al-Hasakah. Tot i que el forces kurdes inicialment van mantenir-se al marge dels enfrontaments, el 5 de juny van iniciar els ataca contra l'EI. Les YPG van ser reconegudes, llavors, com a combatent principal dins la ciutat. El 8 de juny de 2015, l'EI va ser forçat a retrocedir i l'Exèrcit Àrab Sirià va ser capaç d'establir una zona de seguretat, mantenint les tropes islamistes a uns 12 quilòmetres del sud de la ciutat.

## Referències

* ↑ "176 killed as ISIS advance in northeast Syria" Arxivat 2015-07-11 a Wayback Machine..
* ↑ "Explosion near the Syrian – Iraqi border in the countryside of Al-Hasakah".
* ↑ Al-Hasakah battle map: 17 July 2015
* ↑ "Syria Army, Kurds Push Islamic State Out of Hasakeh City: Report".
* ↑ "Syria regime, Kurds push ISIS from Hasakah".
* ↑ "ISIS strives to keep final positions in Hasakah" Arxivat 2015-08-07 a Wayback Machine..
* ↑ Leith Fadel.
* ↑ "Kurdish YPG drives ISIS out of Syria's Hasakah" Arxivat 2016-06-24 a Wayback Machine..
* ↑ "August 1: Strong Resistance Finally Results in Full Liberation of the City Hasakah from the ISIL Terrorists" Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine..
* ↑ Bassem Mroue, The Associated Press (1 August 2015).
* ↑ "Syria army 'pushes IS back from Hasakeh'".
* ↑ Fadel, Leith (9 juny 2015).
# Neteja per ultrasons

* Exterior
* Interior
Bany ultrasònic
Una neteja per ultrasons, també anomenada bany ultrasònic o bany d'ultrasons, és un dispositiu que genera ones ultrasòniques per l'oscil·lació del transductors piezoelèctrics en una freqüència al voltant de 20 kHz i que s'empren als laboratoris com a netejadors.
En general, un aparell d'ultrasons consta d'un recipient ple d'aigua, que poden transmetre les ones que s'emeten pels transductors. Aquestes ones produeixen una sèrie d'implosions dins de l'aigua, fenomen conegut com a cavitació. Aquests banys s'utilitzen en molts camps, per exemple, per trencar les parets cel·lulars o per eliminar les partícules a la parets de vidre o ceràmica amb l'objectiu de netejar-los. Amb aquest sistema és possible netejar orificis i conductes interns difícils de netejar mitjanaçant mètodes tradicionals.

## Referències

* ↑ Casas i Estivales, Xavier; Mateu i Martínez, Rosa Maria; Noró i Castells, Montserrat; Sánchez i Sáiz, Imma. «N». A: Vocabulari d'odontologia: Equivalències català, castellà, anglès i francès. Barcelona: Doyma, 1991, p. 159. ISBN 84-7592-421-2 [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ «Baños de limpieza por ultrasonidos». Cobos. Arxivat de l'original el 2011-02-03. [Consulta: 6 juny 2011].
Equipament de laboratori de química :
# Balen Shah

Balendra Shah, més conegut com Balen Shah o Balen, és un raper, enginyer i polític nepalí . Actualment és el 15è alcalde de Katmandú, capital del Nepal.
Balen ha estat una figura popular del hip-hop nepalí durant la dècada de 2010. Shah va anunciar la seva candidatura com a independent i va ser escollit a les eleccions municipals del 2022, derrotant a la candidata al Congrés nepalí Sirjana Singh i al candidat del Partit Comunista del Nepal (UML) Keshav Sthapit. És el primer candidat independent a ser elegit com a alcalde de Katmandú.

## Referències

* ↑ «'लौरो' बोकेर बालेन बने काठमाण्डू महानगर प्रमुख, को हुन् उनको विजयका सारथि» (en nepalès). BBC News, 26-05-2022. Arxivat de l'original el 2022-05-29. [Consulta: 26 maig 2022].
* ↑ «Rapper Balen Shah announces to contest for Mayor of Kathmandu» (en anglès). My Republica, 17-12-2021. Arxivat de l'original el 2022-05-28. [Consulta: 26 maig 2022].
* ↑ «‘Balen’ canes parties with the walking stick» (en anglès). The Kathmandu Post, 26-05-2022. Arxivat de l'original el 2022-05-26. [Consulta: 26 maig 2022].
* ↑ मोक्तान, रीना. «र्‍यापबाटै राजनीति» (en nepalès). Kantipur Publications, 26-05-2022. Arxivat de l'original el 2022-05-26. [Consulta: 26 maig 2022].
# Vint-i-quatre generals de Takeda Shingen

Els Vint-i-quatre Generals de Takeda Shingen (武田 二十 四 将, takeda nijuushi shou) va ser un dels grups de comandants famosos al Japó durant el període Sengoku. Aquests vint-i-quatre generals eren els de major confiança en l'armada de Takeda Shingen. Gairebé la tercera part d'ells van morir en la batalla de Nagashino a 1575 quan es van enfrontar a les forces d'Oda Nobunaga.

## Els vint-i-quatre generals

* Akiyama Nobutomo - Involucrat en la invasió de la província de Shinano.
* Amari Torayasu - Mort durant la batalla d'Uedahara de 1548.
* Anayama Nobukimi - Després de la batalla de Mikatagahara i la batalla de Nagashino, es va aliar amb Tokugawa Ieyasu i va ajudar a derrotar Takeda Katsuyori.
* Baba Nobuharu - Va lluitar en la batalla de Mikatagahara i en la batalla de Nagashino on va morir.
* Hara Masatane - Mort durant la batalla de Nagashino de 1575.
* Hara Toratane
* Ichijō Nobutatsu - Germà menor de Shingen, va lluitar en la batalla de Nagashino.
* Itagaki Nobukata - Mort durant la batalla d'Uedahara de 1548.
* Kosaka Danja Masanobu - Va tenir una participació important durant la quarta batalla de Kawanakajima, però no va estar present a la batalla de Nagashino.
* Naitō Masatoyo
* Obata Toramori - Mort el 1561, es documenta que va rebre 40 ferides en 30 batalles.
* Obata Masamori - Va portar el comandament del contingent principal de cavalleria durant la batalla de Nagashino.
* Obu Toramasa
* Ohama Kagetaka - Mort el 1597.
* Oyama Nobushige - Va lluitar en les batalles de Kawanakajima, Mikatagahara, i Nagashino.
* Saigusa Moritomo - Mort durant la batalla de Nagashino de 1575.
* Sanada Yukitaka - Dàimio de la província de Shinano que es va sotmetre a Shingen.
* Sanada Nobutsuna - Mort durant la batalla de Nagashino de 1575.
* Tada Mitsuyori
* Takeda Nobushige - Germà menor de Shingen, mort a la quarta batalla de Kawanakajima de 1561.
* Takeda Nobuko - Germà de Shingen, mort el 1582.
* Tsuchiya Masatsugu - Va lluitar en la batalla de Mikatagahara, va morir durant la batalla de Nagashino a 1575.
* Yamagata Masakage - Va lluitar en la batalla de Mikatagahara i al setge de Yoshida, va morir en la batalla de Nagashino a 1575.
* Yamamoto Kansuke - Estrateg durant les quatre batalles de Kawanakajima, on va morir.
* Yokota Takatoshi - Mort durant el setge de Toishi el 1550.

## Referències

* Turnbull, Stephen (1998). 'The Samurai Sourcebook'. London: Cassell & Co.
# Can Revella (Sant Cugat del Vallès)

Can Revella (també conegut com Can Rabella) és una masia ubicada al parc del Turó de Can Mates de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental).
La Masia de Can Revella és esmentada per primer cop l'any 1392, aleshores coneguda com Mas Turmo, i més tard, com Mas Rubió. Al fogatge de 1553 (antic cens municipal per la recaptació elaborat a partir de les llars de foc existents) ja apareix la família Rabella relacionada, possiblement, amb aquest mas. Al segle xix les seves propietats es van parcel·lar i es van vendre a pagesos de Sant Cugat. La construcció ha estat molt refeta des del segle xix. Està inclosa a la Carta Arqueològica de Sant Cugat com a jaciment d'època medieval.
Des del Maig de 2017, als terrenys adjacents a la Masia de Can Revella s'hi troba un hort urbà comunitari portat per l'ajuntament dins del programa Cultiva't. L'any 2019 s'iniciaren les obres de rehabilitació de la Masia de Can Revella. Els primers treballs consistiren en l'enderroc de les estructures en més mal estat o que s'han anat afegint amb els anys, com l'antic estable de la planta baixa o els coberts del pati de davant, i consolidació de les parts més deteriorades de la masia, com el sostre de bigues de fusta i la taulada per a garantir-ne la conservació per una futura rehabilitació, amb la voluntat que la masia de Can Revella acabi sent un centre cívic o social de Sant Cugat. L'any 2020 s'anuncià que a la Masia de Can Revella es convertiria en nou centre públic d'emprenedoria i atenció a l'empresa un cop finalitzessin les tasques de rehabilitació.

## Referències

* 1 2 «Sant Cugat rehabilitarà la masia de Can Rabella». TOT Sant Cugat, 04-04-2019. [Consulta: 14 febrer 2021].
* 1 2 «A punt per començar les obres de consolidació de la Masia de Can Rabella». TOT Sant Cugat, 15-10-2019. [Consulta: 14 febrer 2021].
* 1 2 «Masia Can Rabella». Ajuntament de Sant Cugat. [Consulta: 13 febrer 2021].
* ↑ «Horts urbans». Ajuntament de Sant Cugat. Arxivat de l'original el 9 d’agost 2020. [Consulta: 14 febrer 2021].
* ↑ «La masia de Can Rabella serà un nou centre públic d'emprenedoria i atenció a l'empresa». Cugat Mèdia. [Consulta: 14 febrer 2021].
# Tylomys

Tylomys és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Té una llargada de cap a gropa d'entre 17 i 16 cm i una llargada de la cua d'entre 20 i 25 cm. El pes només es coneix en l'espècie T. nudicaudus, que pesa 280 grams. El pelatge és de color vermell, marró o negre grisenc a la part superior. La panxa és de color blanc o groc. La llarga cua és poc peluda i les orelles són nues. Les potes posteriors són curtes però grosses i estan adaptades a la vida arborícola.
L'àmbit de distribució de Tylomys abasta des del sud de Mèxic fins a Colòmbia i el nord de l'Equador.

## Referències

* ↑ Entrada «Tylomys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].