OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Empetrum

Èmpetrum és un petit gènere de plantes ericàcies que compta amb unes cinc espècies. Adopten la forma d'arbusts nans de fulles persistents amb fruits comestibles. Es troben normalment a l'hemisferi nord des de climes temperats a subàrtics (tundra), també apareixen als Andes, a les Illes Malvines i a Tristan da Cunha a l'hemisferi sud. Normalment es troben en torberes però també en boscos de pícees. A Dinamarca es troben en abundància a les dunes de l'illa de Fanø. També es troben a Grenlàndia i Islàndia.

## Taxonomia

E. nigrum, E. eamesii i E. hermaphroditum. Tots ells són arbusts amb fulles petites aciculars de 3 a 10mm de llarg. Fruits en drupa negra. Aquest gènere i altres de relacionats com Ceratiola i Corema van estar durant quasi tot el segle XX classificats dins de la seva pròpia família Empetraceae o Empetràcies, però les anàlisis moleculars, morfologia foliar i altres consideracions les ha inclòs dins la família de les Ericàcies (com una tribu de la subfamília Ericoideae) amb morfologia adaptada a la pol·linització anemòfila.

## Usos

En climes subàrtics, les espècies d'Èmpetra van ser vitals per la dieta dels pobles de la tundra per tal de subministrar vitamines que no es troben a la carn o el peix. Els fruits (baies) es cullen a la tardor però si no es cullen persisteixen a la planta i es poden collir a la primavera. Aquests fruits es cuinen i es poden barrejar amb altres fruits, ja que en estat cru són insípids o amargants. Les espècies d'Èmpetrum de vegades es conreen com plantes ornamentals.

## Referències

* ↑ Flora dels Països Catalans, Volum III, Oriol de Bolòs i Josep Vigo, 1995
* ↑ «Genera for Family = Empetraceae». USDA PLANTS.
* ↑ «Ericaceae». Flora of China.
# Servon-Melzicourt

Servon-Melzicourt és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 122 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Servon-Melzicourt era de 122 persones. Hi havia 42 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 17 parelles sense fills i 21 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 54 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 6 estaven desocupats. 52 eren cases i 1 era un apartament. Dels 43 habitatges principals, 41 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia tres cambres, 8 en tenien quatre i 33 en tenien cinc o més. 37 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 19 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Servon-Melzicourt el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 1 |
| 0 | 85 a 89 | 1 |
| 1 | 80 a 84 | 2 |
| 2 | 75 a 79 | 3 |
| 2 | 70 a 74 | 2 |
| 5 | 65 a 69 | 3 |
| 3 | 60 a 64 | 3 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 2 | 50 a 54 | 6 |
| 3 | 45 a 49 | 4 |
| 3 | 40 a 44 | 2 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 1 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 3 | 20 a 24 | 4 |
| 5 | 15 a 19 | 3 |
| 8 | 10 a 14 | 2 |
| 0 | 5 a 9 | 3 |
| 2 | 0 a 4 | 3 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 73 persones, 49 eren actives i 24 eren inactives. De les 49 persones actives 43 estaven ocupades (26 homes i 17 dones) i 6 estaven aturades (2 homes i 4 dones). De les 24 persones inactives 5 estaven jubilades, 12 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Servon-Melzicourt hi havia 10 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 1.290 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Servon-Melzicourt a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Servon-Melzicourt a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Filopàtor I

Filopàtor I (Philopator) fou rei de Cilícia. Era fill de Tarcondimot I i com el seu pare va abraçar la causa de Marc Antoni durant la guerra civil d'aquest contra Octavi (August). Tarcondimot I va morir en la batalla d'Àccium el 31 aC. Els dominis paterns foren confiscats pel guanyador, però potser els va recobrar o van restar a la família, ja que vers l'any 20 aC apareix com a sobirà Tarcondimot II, que suposadament era ell mateix (Tarcondimot II Filopàtor) o el seu germà.
# Delta Scuti

Delta Scuti (δ Sct / 2 Scuti / HD 172748 / HR 7020) és un sistema estel·lar en la constel·lació d'Scutum. Encara que és sols el quart estel més brillant de la seva constel·lació, probablement és el més conegut car és el prototip d'un grup de variables que porten el seu nom, variables Delta Scuti. Es troba a 202 anys llum del sistema solar.
Les variables Delta Scuti presenten petites variacions en la seva lluminositat. En concret, la magnitud aparent de Delta Scuti varia entre +4,60 i +4,79. Es pot considerar una variable cefeida de baixa massa, però a diferència de les cefeides clàssiques té múltiples períodes de pulsació superposats. Existeix un període principal de 4,65 dies i un de secundari de 4,48 hores. Al costat d'aquests hi ha períodes de 2,79, 2,28, 2,89 i 20,11 hores, la qual cosa dona com a resultat una corba de llum complexa.
Delta Scuti és una gegant blanca-groga de tipus espectral F2IIIp amb una temperatura superficial de 6860 K. És 39 vegades més lluminosa que el Sol i el seu radi és aproximadament 4,1 vegades major que el radi solar.
Delta Scuti té dues companyes. Delta Scuti B, de magnitud 12,2, és un estel de tipus K8 a 15,2 segons d'arc de l'estel principal (Delta Scuti A), mentre que Delta Scuti C, de magnitud 9,2, és una nana groga de tipus G7V. La primera està separada de l'estel principal una distància mínima de 870 ua i la segona 3000 ua.

## Referències

* ↑ «The Physical Basis of Luminosity Classification in the Late A-, F-, and Early G-Type Stars. I. Precise Spectral Types for 372 Stars» (en anglès). Astronomical Journal, 4, 4-2001, pàg. 2148–2158. DOI: 10.1086/319956.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 3 Eva Grebel «SP_Ace: a new code to derive stellar parameters and elemental abundances» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 11-02-2016, pàg. 2–2. DOI: 10.1051/0004-6361/201526758.
* ↑ «Ca II HK emission in rapidly rotating stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 1-2009, pàg. 1099–1107. DOI: 10.1051/0004-6361:200810377.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Delta Scuti (SIMBAD)
* 1 2 3 Delta Scuti (Stars, Jim Kaler)
# Bàrbar

Els bàrbars (del mot grec βάρβαρος) eren els no grecs, aquells que no empraven el grec com a idioma matern. La paraula era una onomatopeia; bar-bar representa la impressió produïda en sentir un idioma desconegut.
Al principi, el terme no tenia cap altre significat més enllà de 'no grec'. Els grecs es van trobar altres cultures com els egipcis, perses, fenicis, etruscs, romans, cartaginesos, ibers o bascs, amb qui no tenien característiques comunes. Els grecs no recelaven d'altres cultures; de fet, coneixien la gran antiguitat de les més desenvolupades civilitzacions d'Egipte, Fenícia i Mesopotàmia, de les quals van aprendre molt.
Després de les guerres grecoperses durant el segle v aC, en què una coalició de grecs va derrotar un gran imperi en la batalla de Marató el 490 aC, se'n va desenvolupar l'estereotip, veient la resta de pobles inferiors militarment i política, usant el terme per a anomenar les nacions o ètnies percebudes amb un nivell inferior de civilització o els pobles o persones brutals, cruels, insensibles, amb comportaments inacceptables en societats civilitzades. Els romans van titllar de bàrbares les civilitzacions que envoltaven els seus territoris: les diverses tribus germàniques, els assentats gals, els incursors huns i els imazighen del nord d'Àfrica. Així mateix, la caiguda de l'Imperi romà s'atribueix, fonamentalment, a les invasions bàrbares.
Aviat bàrbar no sols va significar 'estranger' sinó també 'mancat d'educació', amb independència del lloc de naixement. Així utilitza ja el terme el grec clàssic Isòcrates. En una línia xenòfoba, més endavant l'etnologia i antropologia occidentals tradicionals van denominar barbàrie aquelles societats primitives que consideraven en un estadi d'evolució cultural intermedi entre el salvatgisme i la civilització.
Com veiem, durant mil·lennis, es va considerar com a bàrbara només la civilització d'altri, per a així poder legitimar i sacralitzar la civilització pròpia. Ara bé, pensadors crítics moderns com Montaigne, Diderot o Walter Benjamin han negat aquests principis xenòfobs i han destacat que tota civilització o cultura arrela també en algun tipus de barbàrie pròpia i no aliena.

## Referències

* ↑ G. Mayos "Conocimiento y cultura, ¿Agentes de barbarie?" Arxivat 2013-09-27 a Wayback Machine. en CIDOB, 2012 pp. 137-152.
# Mochlodon suessi

Mochlodon suessi és una espècie de dinosaure iguanodont que va viure al Cretaci superior. En un principi es va pensar que es tractava d'una espècie d'Iguanodon, però més tard fou emplaçat en el gènere Rhabdodon. Recentment, amb la descripció de Zalmoxes, fou provisionalment col·locat en un gènere separat. Les seves restes fòssils s'han trobat a Àustria. L'espècimen tipus consisteix en un maxil·lar inferior i dues vèrtebres.

## Referències

* http://www.thescelosaurus.com/iguanodontia.htm Arxivat 2009-04-25 a Wayback Machine.
# Maria Lukxinà

Maria Dmítrievna Lukxinà (de soltera Maria Tsitsílina) (en rus: Мария Дмитриевна Лукшина) (Nowaja Usman, óblast de Vorónej, 7 d'abril de 1932 – Vorónej, 14 d'abril de 2014) va ser una ciclista soviètica. Va aconseguir una medalla de bronze al primer Campionat del món en ruta femení, per darrere de la luxemburguesa Elsy Jacobs i la seva compatriota Tamara Nóvikova.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a velorider.ru
# Stellau

«Stellau» té aquests significats:

## Geografia

* Stellau, un nucli del municipi de Wrist a Alemanya, on va tenir lloc la batalla de Stellau el 1201
* Stellau, un nucli del municipi de Barsbüttel a Alemanya

## Hidrografia

* L'Stellau, un afluent del riu Wandse, que neix a prop de Stellau
* Nom alternatiu per al curs inferior del riu Bramau a prop de Wrist
# Delta Serpentis

Delta Serpentis (δ Ser / 13 Serpentis / HD 138917J) és un sistema estel·lar en la constel·lació de Serpens, situat en Serpens Caput, el cap de la serp. Sense nom propi habitual, de vegades ha estat anomenat Qin o Chin (del xinès mandarí 秦朝, Qín Cháo), en referència a la dinastia Qin. Es troba a uns 210 anys llum de distància del sistema solar.
Encara que a ull nu Delta Serpentis es veu com un estel de magnitud aparent +3,8, observat a través del telescopi apareix com un estel binari les components del qual estan separades 3,9 segons d'arc, formant un conjunt similar a Porrima (γ Virginis). Ambdós estels estan catalogats com subgegants blancs de tipus espectral F0IV. La més brillant de les dues, δ Serpentis A, té una temperatura de 7550 K i una lluminositat 71 vegades major que la del Sol. L'altra component, δ Serpentis B, és 26 vegades més lluminosa que el Sol. Els seus radis respectius són 5 i 3 vegades més grans que el radi solar, i les seves masses són 2,4 i 2,1 vegades majors que la del Sol.
Amb una edat aproximada de 800 milions d'anys, ambdós estan a punt de convertir-se en estels gegants i, sent la component A més massiva, ha avançat més en la seva evolució, havent acabat la fusió d'hidrogen en el seu nucli. Aquesta és una variable Delta Scuti, amb una variació en la seva lluentor de poc més de 0,04 magnituds amb diversos períodes de 3,04 i 3,74 hores. La separació real entre ambdós components és de 375 ua amb un període orbital d'uns 3200 anys, si bé el càlcul de l'òrbita és prematur donat el lent moviment orbital.
Visualment a 66 segons d'arc es troba un altre estel binari molt tènue (magnitud 14) que pot estar físicament relacionada amb Delta Serpentis.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 3 Afirmat a: VizieR Online Data Catalog: 2MASS All-Sky Catalog of Point Sources (Cutri+ 2003). Indicat a la font segons: SIMBAD. Autor: Schuyler D. Van Dyk. Pàgina: -1. Llengua del terme, de l'obra o del nom: rus. Data de publicació: juny 2003.
* 1 2 3 4 David W. Latham «Rotational and radial velocities for a sample of 761 Hipparcos giants and the role of binarity» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 07-12-2007, pàg. 209–231. DOI: 10.1088/0004-6256/135/1/209.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* 1 2 3 HR 5788 Arxivat 2010-11-20 a Wayback Machine. (The Bright Star Catalogue)
* 1 2 HR 5789 Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (The Bright Star Catalogue)
* 1 2 Delta Serpentis (Stars, Jim Kaler)
# Búnquer

Un búnquer és una obra d'enginyeria militar feta de formigó armat amb una funció defensiva. Abans de la utilització del formigó com a matèria principal, es parlava de casamates. N'hi ha de diversos tipus: construccions petites de les quals es podia protegir instal·lacions estratègiques com ports, cruïlles, estacions fins a llargues infraestructures quasi ciutats subterrànies que havien de protegir un estat major d'un país durant atacs de llarga durada. Un dels búnquers més famosos de la història de la Segona Guerra Mundial va ser el d'Adolf Hitler sota la Cancelleria a Berlín.
A Catalunya, destaquen els centenars de búnquers repartits entre 96 nuclis de resistència (agrupaments de búnquers) repartits pel Pirineu, del Cap de Creus a la Vall d'Aran, que entre 1944 i 1955 va construir l'exèrcit espanyol a fi de combatre una eventual invasió aliada o del maquis que pogués enderrocar la dictadura del General Franco. Recentment, s'ha condicionat Parc dels Búnquers de Montellà i Martinet.
L'expressió búnquer Barraqueta s'utilitza al País Valencià per a designar "els sectors considerats més integristes i, àdhuc, involucionistes de la societat valenciana".

## Galeria
### Búnquers als Països Catalans

* Búnquers de la guerra civil espanyola a la platja de l'Estanyet d'Alcanar (Montsià)
* Niu de metralladores de la guerra civil a Bellpuig (Urgell)
* Niu de metralladores posterior a la guerra civil a Camprodon (Vall de Camprodon)
* Búnquer al Parc dels Búnquers de Montellà i Martinet (la Cerdanya)
* Búnquers vora el far de Punta Nati, a Ciutadella (Menorca)
* Búnquer a cala Mica (Menorca)
* Búnquer a cala d'Algaiarens (Menorca)

### Búnquers enjondre al món

* Búnquer de defensa del Mosa a Lixhe
* Búnquer britànic de la Primera Guerra Mundial a Ieper
* Búnquer a la resclosa de l'Antitankgracht a Kapellen a Bèlgica
* Búnquer a Loodmarsduin a prop de Den Hoorn als Països Baixos
* Búnquer a Hirtshals (Dinamarca)
* Torre Flak a Wilhelmsburg
* Búnquer a Sylt
* Búnquer davant de l'antiga estació de Bergedorf (Hamburg)
* Búnquer tipus Zombeck a Hamburg
* Búnquer a Luque, Espanya

## Referències

* ↑ Clara, Josep. Els fortins de Franco; arqueologia militar als Pirineus Catalans. Rafael Dalmau editor, 2010, p. 205. ISBN 9788423207459.
* ↑ «Búnquer». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Búnquer». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Reportatge de TV3 a propòsit d'un museu al búnquer de Berlín Arxivat 2011-11-25 a Wayback Machine.
# Miosiren

Miosiren és un gènere extint de mamífers sirenis de la família dels triquèquids que visqueren al nord de l'oceà Atlàntic durant el Miocè inferior, fa entre 16 i 20,4 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Bèlgica i el Regne Unit, lluny de la distribució tropical de la gran majoria dels sirenis. Igual que el seu parent més proper, l'anomoteri, tenia el paladar molt robust, apte per esclafar invertebrats, cosa que li hauria servit per suplementar la seva dieta d'herba marina a aquestes latituds relativament altes. Les terceres dents molars superiors estaven força reduïdes.

## Referències

* 1 2 Entrada «Miosiren» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 30 gener 2024].
* ↑ Werdelin i Sanders, 2010, «Sirenia» (D. P. Domning, I. S. Zalmout i P. D. Gingerich).

## Bibliografia

* Werdelin, L.; Sanders, W. J. Cenozoic Mammals of Africa (en anglès). University of California Press, 2010. ISBN 9780520257214.
# Pecari

Pecari és un gènere de mamífer de la família dels pècaris (Tayassuidae). El gènere era monotípic fins que el 2007 es descrigué P. maximus, però des d'aleshores s'han qüestionat les proves científiques pel seu estatus com a espècie distinta de P. tajacu.

## Referències

* ↑ Roosmalen, M.G.M., Frenz, L., Hooft, W.F. van; Iongh, H.H. de; Leirs, H. 2007. A New Species of Living Peccary (Mammalia: Tayassuidae) from the Brazilian Amazon. Bonner zoologische Beitrage 55(2): 105-112.
* ↑ Gongora, J., Taber, A., Keuroghlian, A., Altrichter, M., Bodmer, R.E., Mayor, P., Moran, C., Damayanti, C.S., González S. (2007). Re-examining the evidence for a ‘new' peccary species, ‘Pecari maximus', from the Brazilian Amazon. Newsletter of the Pigs, Peccaries, and Hippos Specialist Group of the IUCN/SSC. 7(2): 19-26.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Anna Kónkina

Anna Fiódorovna Kónkina (en rus: Анна Фёдоровна Конкина) (óblast de Penza, 14 de juliol de 1947) va ser una ciclista soviètica. Va aconseguir quatre medalles als Campionats del Món de ciclisme en ruta, dues d'elles d'or el 1970 i el 1971. Als Campionats del Món dels anys 1967 i 1972 va obtenir la medalla de bronze.
També va ser campiona nacional els anys 1968, 1970 i 1971 a la cursa de persecució per equips de 3km i el 1969 a la cursa de grup. L'any 1968 va establir el rècord de l'URSS en la cursa de persecució per equips de 3km.

## Palmarès en ruta

* 1970
** Campiona del món en ruta
* 1971
** Campiona del món en ruta

## Referències

* ↑ Archives, Cycling. «Anna Konkina» (en anglès). [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ «Cycling Museum - Anna KONKINA». [Consulta: 13 març 2022].
* 1 2 «Конкина Анна Федоровна (велоспорт)». [Consulta: 13 març 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a velorider.ru
# Lleó de les estepes

El lleó de les estepes o lleó gegant (Panthera fossilis) fou una espècie de pantera del Plistocè. Anteriorment era classificat com una subespècie del lleó (P. leo).
Molts fragments d'ossos es trobaren a Mosbach, Alemanya. Després va aparèixer un crani gairebé complet a Mauer, prop de Heidelberg (Alemanya). En la mateixa capa de sediments de fa 550,000 anys de l'homínid Homo erectus heidelbergensis.
El registre més antic d'aquesta espècie a Europa és d'Isèrnia, Itàlia, fa uns 700.000 anys. Una mandíbula d'un lleó d'1,75 milions d'anys d'Olduvai, a Kenya, mostra una gran semblança amb la dels lleons trobats a Europa.

## Descripció

Era un lleó d'una mida semblant a la del lleó americà del Plistocè superior. Com a màxim es creu que la seva llargària seria d'uns 2,40 metres, és a dir, aproximadament mig metre més que els lleons africans actuals.

## Referències

* ↑ Prat-Vericat et al., 2022, p. 73, 77 i 79.
* ↑ Aguirre, 1989, p. 53.

## Bibliografia

* Aguirre, E. «Els primers pobladors de l'Espanya peninsular». Cota zero: revista d'arqueologia i ciència, 5, 1989, pàg. 47-56.
* Prat-Vericat, M.; Sorbelli, L.; Rufí, I.; Madurell-Malapeira, J. «La Grotte de la Carrière (Cornellà de Conflent): una finestra al Pleistocè mitjà». Quaderns de les Assemblees d’Estudis, 3, 2022, pàg. 73-82.

## Vegeu també

* Lleó de les cavernes
* Lleó americà
* Lleó

## Enllaços externs

* Genuine European Cave Lion Skull Arxivat 2008-03-09 a Wayback Machine.
* Natur News
# Hasan Kuli Khan

Hasan Kuli Khan fou kan de Coràsmia. Era fill d'Abulek (oncle d'Ilbars Khan I) i el més vells dels prínceps arabshàhides. Hauria pujat al tron el 1519. Va residir a Urgendj. Els fills d'Ilbars Khan i d'Aminek (l'altre oncle d'Ilbars Khan)envejaven el càrrec i es van revoltar, reunint un exèrcit important amb el que van marxar a Urgendj que fou assetjada; Hasan Kuli els va presentar batalla fora de la ciutat; els seus homes anaven a peu mentre els atacants anaven en cavalls, però va resistir l'atac i el fill petit d'Avanek, Aghanai Sultan, va morir en la batalla. Els atacants llavors van bloquejar la ciutat i no deixaven passar mercaderies i finalment, a causa de la fam, als quatre mesos va haver de capitular i Hasan Kuli fou capturat i executat (acusat de la mort d'Aghanai) juntament amb el seu fill gran Belal Sultan (1524). La vídua i els altres fills foren enviats desterrats a Samarcanda. El fill gran d'Avanek, Sufiyan o Sofian fou proclamat kan.

## Referències

* ↑ Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II division II. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.