OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pi5 d'Orió

Pi5 d'Orió (π⁵ Orionis) és una estrella en la constel·lació d'Orió de magnitud aparent +3,72. Comparteix la denominació de Bayer «Pi» amb altres cinc estrelles, sent la tercera més brillant entre elles per darrere de Tabit (π$^3$ Orionis) i π$^4$ Orionis. Es troba aproximadament a 1.340 anys llum de distància del Sistema Solar.
Pi5 d'Orió és una estrella binària, la component principal és una gegant blava de tipus espectral B3III. El seu espectre revela que l'acompanyant és un estel de la seqüència principal de tipus B0. El període orbital de el sistema és de només 3,7004 dies i la òrbita està inclinada uns 70º respecte al plànol del cel. La separació entre les dues estrelles no és coneguda, però podria ser de només unes poques centèsimes de ua.
La proximitat entre les dues components així com la seva velocitat de rotació -superior a 90 km/s- fa que les dues estrelles no tinguin forma esfèrica sinó el·lipsoidal. Amb una variació en la seva lluentor de 0,07 magnituds, Pi5 d'Orió constitueix una variable elipsoidal rotant semblant a Spica (α Virginis). Aquesta variabilitat va ser descoberta en 1917 a l'utilitzar aquesta estrella com a referència mentre s'estudiava la variabilitat de la binària eclipsant λ Tauri.

## Referències

* ↑ «A search for stars of the beta Canis Majoris type». Astronomical Journal, 1952, pàg. 227–231. DOI: 10.1086/106759.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 «Carbon, nitrogen, and oxygen abundances in early B-type stars» (en anglès). Astrophysical Journal, 3-1992, pàg. 673–700. DOI: 10.1086/171116.
* ↑ «Rotational Velocities of B Stars» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 7-2002, pàg. 359–365. DOI: 10.1086/340590.
* ↑ Dimitri Pourbaix «SB9: The ninth catalogue of spectroscopic binary orbits» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 9-2004, pàg. 727–732. DOI: 10.1051/0004-6361:20041213.
* ↑ «PI-5 ORI Stars Jim Kaler».
* ↑ «Pi5 Orionis». (SIMBAD)
# Ictiosaure (gènere)

Icthiosaure (mot científic compost del grec ιχθυς peix i σαυρος llangardaix) és un gènere estingida de sauròpsids ictiosaures que van viure en el Juràssic inferior, en el que avui és Europa occidental (Bèlgica, Suïssa, Alemanya i Anglaterra.
L'holotip de l'ictiosaure va ser un dels fòssils millor conservats del segle xix. Va ser descobert per Mary Anning a Anglaterra.

## Referències

* ↑ Lomax, Dean R.; Massare, Judy A. «A new species of Ichthyosaurus from the Lower Jurassic of West Dorset, England, U.K.» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 35, 2, 04-03-2015, pàg. e903260. DOI: 10.1080/02724634.2014.903260. ISSN: 0272-4634.
* ↑ «Neue Fischsaurier-Art aus dem südwestdeutschen Jurameer beschrieben» (en alemany). Naturkunde Museum Stuttgart, 30-06-2020. [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ Jurmain, Robert. Essentials of physical anthropology.. 6th ed.. Belmont, CA: Thomson/Wadsworth, 2006. ISBN 0-495-03061-9.
# Gai Canini Rèbil (cònsol 45 aC)

Gai Canini Rèbil (llatí: C.Caninius C.f.C.n. Rebilus) (antiga Roma, segle I aC - valor desconegut, p. segle I aC) va ser un magistrat romà. Era membre de la gens Canínia, i formava part de la família dels Rèbil.
Va servir amb Juli Cèsar a la Gàl·lia i era un del seus legats a Alèsia i altres llocs els anys 52 i 51 aC. L'any 52 aC, al final de la campanya es va estacionar amb els rutens per passar l'hivern, amb la Legió I. Va anar al país dels pictons per aixecar el setge de Lemonum (actualment Poitiers) per Dumnacus, cap dels andecaus. Els assetjants es van haver de retirar i Dumnacus va ser derrotat poc després.
Va acompanyar a Cèsar a Itàlia i va participar en la negociació amb Gneu Pompeu, parlant amb Escriboni Libó, molt amic seu, que estava al camp de Pompeu. Després va ser legat de Gai Escriboni Curió, amb el que es va traslladar a la província d'Àfrica. Va ser un dels pocs que es va poder escapar amb vida després de la derrota i mort de Curió per Juba. Va tornar a aquella província el 46 aC, ara amb més èxit, ja que estava sota el comandament de Cèsar i va servir a la campanya que va acabar a la batalla de Tapsos. Després de la derrota d'Escipió va conquerir la ciutat de Tapsos. Aule Hirti diu que quan va prendre la ciutat era procònsol. L'any 45 aC va anar amb Cèsar a Hispània i va combatre a la batalla de Munda. El 31 de desembre del 45 aC va morir sobtadament el cònsol Quint Fabi Màxim i Cèsar va nominar a Rèbil com a cònsol sufecte per unes hores. Ciceró comenta que durant el seu consolat no havia mort ningú, i que prestava tanta atenció al seu càrrec que durant el seu mandat mai havia dormit.

## Referències

* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico VII, 90
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 641.
* ↑ Ciceró. Epistulae ad familiares VII,30
# Caputxí de Santa Marta

El caputxí de Santa Marta (Cebus malitiosus) és una espècie de primat de la família dels cèbids. És endèmic dels vessants nord-orientals de la Sierra Nevada de Santa Marta (Colòmbia), on viu a altituds d'entre 0 i 1.300 msnm. Els seus hàbitats naturals són els boscos tropicals secs, els boscos tropicals de plana, els boscos submontans i els boscos montans. És una espècie en perill per la destrucció i fragmentació del seu hàbitat per la ramaderia bovina i la indústria de l'oli de palma, així com el comerç il·legal d'animals. El seu nom específic, malitiosus, significa 'maliciós' en llatí.

## Referències

* ↑ «caputxí de Santa Marta». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ Link, A.; Boubli, J.; Lynch Alfaro, J. «Cebus malitiosus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN, 2020. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2020-3.RLTS.T4084A81282214.en. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ Entrada «Cebus» d'Animalia (en anglès).
# Pi de l'Altar

Pi de l'Altar (π Arae) és una estrella a la constel·lació de l'Altar. És una subgegant blanca del tipus A de la magnitud aparent +5,25. Està aproximadament a 138 anys llum de la Terra.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Catalogue of two dimentional spectral types for the HD stars, Vol. 1. Indicat a la font segons: SIMBAD. Autor: Nancy Houk. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1975.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 3 «Chemical analysis of early-type stars with planets». Astronomy and Astrophysics, 3-2021, pàg. 16. DOI: 10.1051/0004-6361/202040132.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ «Automated spectroscopic abundances of A and F-type stars using echelle spectrographs II. Abundances of 140 A-F stars from ELODIE and CORALIE» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2003, pàg. 1121–1135. DOI: 10.1051/0004-6361:20021711.
# Toquí de les Bermudes

El toquí de les Bermudes (Pipilo naufragus) és un ocell extint de la família dels passerèl·lids (Passerellidae), descrit recentment arran la troballa de subfòssils.

## Història

Un antic informe de viatge de William Strachey que va naufragar a les Bermudes entre 1609 i 1610 podria referir-se a aquesta espècie. Va escriure el 1625:
“Pardals grossos i grassos com un sit, més gros que el nostre”.
Es desconeix la causa exacta de l'extinció, però definitivament es va extingir poc després de l'arribada humana a les Bermudes a principis del 1600. Es creu que el declivi es va accelerar per la depredació d'espècies invasores.

## Taxonomia

Era un membre important del gènere i molt relacionat amb el toquí emmantellat. La descripció científica va ser l'any 2012, a partir de restes del Plistocè i Holocè procedents de dipòsits de coves del Quaternari. Es coneixen 38 ossos d'almenys cinc individus.

## Referències

* ↑ «Toquí de les Bermudes». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/02/2023(català)
* ↑ Strachey, William. «A True Reportory» (en anglès), 1609. Arxivat de l'original el 2022-01-26. [Consulta: 10 febrer 2024].
* ↑ «Bermuda Towhee (Pipilo naufragus)» (en anglès). BirdLife species. [Consulta: 10 febrer 2024].
* ↑ Olson, Storrs L.; Wingate, David B. «A new species of towhee (Aves: Emberizidae: Pipilo) from Quaternary deposits on Bermuda» (en anglès). Proceedings of the Biological Society of Washington, 125, 1, 4-2012, pàg. 85–96. DOI: 10.2988/11-21.1. ISSN: 0006-324X.
* ↑ Olson, Storrs L.; Hearty, Paul J. «A sustained +21m sea-level highstand during MIS 11 (400ka): direct fossil and sedimentary evidence from Bermuda» (en anglès). Quaternary Science Reviews, 28, 3-4, 2-2009, pàg. 271–285. DOI: 10.1016/j.quascirev.2008.11.001.
# Leptocleidus

Leptocleidus és un gènere de pliosauroides leptocleídids que visqueren en el Cretaci superior, en el que avui és Anglaterra i Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ «Vectocleidus, an Isle of Wight pliosaur» (en anglès). dinowight.org.uk. [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ «Leptocleidus» (en anglès). The Plesiosauria Directory. Arxivat de l'original el 27 setembre 2007. [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ «Lepidosauromorpha: Pliosauroidea: Rhomaleosauridae» (en anglès). palaeos.com. M. Alan Kazlev. Arxivat de l'original el 22 setembre 2007. [Consulta: 13 novembre 2022].
# Aelurodon

Aelurodon és un gènere de cànid extint de la subfamília dels borofagins. Aelurodon visqué a Nord-amèrica durant el Miocè.

## Evolució i ecologia

Aelurodon pertany als borofagins, una subfamília dels cànids. La traducció lliure de Borophaginae és 'menjadors golafres'. Es considera que ocupaven un nínxol ecològic similar al de les hienes. Aelurodon descendeix probablement de gèneres més antics, com ara Protomarctus o Tomarctus.
Les espècies del gènere Aelurodon visqueren a les zones centrals i occidentals d'allò que avui són els Estats Units al Miocè. Durant aquesta època, també hi havia una forta presència d'altres gèneres de cànids, sobretot borofagins, com ara Epicyon, Paratomarctus, Borophagus i Carpocyon. A més, la primera espècie de llop, Canis lepophagus, aparegué al Miocè superior.
Les espècies més grosses d'Aelurodon, com ara A. ferox i A. taxoides, caçaven probablement en grups, com els llops d'avui en dia. Podien ser tan grans com tigres. Anàlisis de la dentició dels petits Aelurodon indiquen que les espècies es tornaren més hipercarnívores amb el pas del temps, igual que la resta de borofagins.

## Referències

* ↑ Wang, Xiaoming; Richard Tedford; Beryl Taylor «Phylogenetic systematics of the Borophaginae» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 243, 17-11-1999, pàg. 1–391.
* ↑ Wang, Xiaoming; Benjamin Wideman; Ralph Nichols; Debra Hanneman «A new species of Aelurodon (Carnivora, Canidae) from the Barstovian of Montana» (PDF) (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 24, 2, 6-2004, pàg. 445–452. Arxivat de l'original el 30 de setembre 2007. DOI: 10.1671/2493 [Consulta: 4 agost 2015].
* ↑ «Berkeley Natural History Museums» (en anglès), 18-07-2011. Arxivat de l'original el 2011-07-18. [Consulta: 1r desembre 2021].
# Psi de Capricorn

Psi de Capricorn (ψ Capricorni) és un estel a la Constel·lació de Capricorn de magnitud aparent +4,14. Ocasionalment rep el nom de Pazan o Pazhan, procedent del persa پاژن, el significat del qual és «cabra montesa salvatge». A la Xina era coneguda com a Yue, un destral de guerra.
Situada a 47,8 anys llum del sistema solar, Psi de Capricorn és una estrella de la seqüència principal de tipus espectral F5V, que com el Sol, obté la seva energia de la fusió nuclear de l'hidrogen. Amb una temperatura superficial de 6.577 K, és uns 800 K més calenta que el Sol. Les seves característiques físiques són molt similars a les de les components de Diadem (α Comae Berenices) o a les de θ Sculptoris. Té una lluminositat 4 vegades major que la del Sol, sent el seu radi un 50% major que el radi solar. La seva velocitat de rotació és d'almenys 41 km/s, considerablement major que la del Sol, d'aproximadament 2 km/s. Té una metal·licitat lleugerament inferior a la solar ([Fe/H] = -0,03). La seva massa és un 33% major que la massa solar, estimant-se la seva edat en uns 1.400 milions d'anys.
Aquestes característiques i la seva relativa proximitat a la Terra han fet que Psi de Capricorn figure entre els objectius del Terrestrial Planet Finder (TPF) per a la cerca de planetes terrestres que puguen albergar vida.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Catalogue of two-dimensional spectral types for the HD stars, Vol.4. Indicat a la font segons: SIMBAD. Autor: Nancy Houk. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1988.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 3 «Lithium abundance patterns of late-F stars: an in-depth analysis of the lithium desert» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 12-06-2018, pàg. 55–55. DOI: 10.1051/0004-6361/201732209.
* ↑ «Abundances in the Local Region II: F, G, and K Dwarfs and Subgiants». Astronomical Journal, 1, 21-12-2016. DOI: 10.3847/1538-3881/153/1/21.
* ↑ Afirmat a: Gaia DR3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 13 juny 2022.
* 1 2 «Psi Capricorni» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 17 desembre 2020].
* ↑ Psi Capricorni (The Bright Star Catalogue)
* ↑ Allen, Richard Hinckley. «Capricornus». A: Courier Dover Publications. Star Names — Their Lore and Meaning (en anglès), 1889, p. 563. ISBN 0-486-21079-0.
* ↑ Schröder, C.; Schmitt, J. H. M. M. «X-ray emission from A-type stars». Astronomy and Astrophysics, 475, 2, 2007. pp. 677-684.
* ↑ Nordström, B.; Mayor, M.; Andersen, J.; Holmberg, J.; Pont, F.; Jørgensen, B. R.; Olsen, E. H.; Udry, S.; Mowlavi, N. «The Geneva-Copenhagen survey of the Solar neighbourhood. Ages, metallicities, and kinematic properties of ˜14 000 F and G dwarfs». Astronomy and Astrophysics, 418, 2004. pp. 989-1019 (Taula consultada en CDS).
# Perognathus

Perognathus és un gènere de rosegadors de la família dels heteròmids. Els representants d'aquests grups són animals petits, amb el pelatge sedós, la cua llarga i els peus petits en comparació amb els d'altres heteròmids. Tenen urpes llargues que fan servir per excavar caus i cercar llavors als substrats sorrencs. Se sap que roben llavors dels caus de rates cangur. Emmagatzemen les llavors que recullen a les grans bosses que tenen a les galtes. Són animals nocturns i prefereixen els hàbitats àrids.

## Referències

* ↑ Entrada «Perognathus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Golf d'Alexandreta

El golf d'Alexandreta (o golf d'İskenderun) és un golf situat en la regió oriental de la Mediterrània, en la costa sud de Turquia, a prop de la frontera amb Síria. La costa del golf està repartida entre la província de Hatay, on està a ciutat d'Alexandreta i la província d'Adana.

## Noms

En l'antiguitat era anomenat golf d'Issus (en llatí: Mare Issicum o Issicus Sinus). Heròdot es referí a aquest lloc com la Badia de Miriandros, per la famosa ciutat fenícia de Miriandros. Temps després, Alexandre el Gran fundà al costat de Miriandros, una ciutat que anomenà Alexandria d'Issos, que els mercaders venecians i genovesos anomenaren Alexandreta, d'on li ve el nom més conegut a Occident. Quan els turcs establiren l'Imperi Otomà canviaren el nom d'aquesta ciutat pel d'İskenderun, per la qual cosa és també dit golf d'İskenderun.

## Geografia

El golf d'Alexandreta forma l'entrada de mar situada en l'extrem més oriental de la Mediterrània. La costa d'aquest golf pertany a Turquia, però està molt a prop de la frontera amb Síria on acaben les Muntanyes de Nur que, en l'antiguitat estaven considerades el límit entre Cilícia i Síria, tot i que Heròdot situava la separació més al sud, en Ras al-Bassit (la clàssica Posidium).
En aquest golf, en territori de Ceyhan, es troba la terminal marina de l'oleoducte Bakú-Tbilisi-Ceyhan, de gran importància geoestratègica i el segon més llarg del món, que s'inaugurà el 28 de maig del 2006.

## Història

Aquest golf és esmentat en la història perquè hi hagueren tres batalles navals:
* La batalla d'Issos (333 aC), en què Alexandre el Gran de Macedònia derrotà Darios III de Pèrsia. Aquesta batalla també és coneguda pel nom de primera batalla d'Issos.
* La batalla d'Issos (194), que fou un enfrontament entre les forces de l'emperador romà Septimi Sever i les del seu rival, Pescenni Níger.
* La batalla d'Issos (622), entre l'Imperi Romà d'Orient i l'Imperi Sassànida.

## Referències

* ↑ Rennell, 1830, p. 321.

## Bibliografia

* Rennell, James. The Geographical System of Herodotus Examined and Explained. Volume I. Londres: C.J.G. & F. Rivington, 1830.
# Werner Klatt

Werner Klatt (Schönberg, 21 de desembre de 1948 - 3 d'abril de 2022) fou un remer alemany que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on guanyà la medalla d'or en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat del Món de rem, el 1970 en el dos sense timoner i el 1975 en el vuit amb timoner. També guanyà tres medalles al Campionat d'Europa de rem, de bronze el Klagenfurt 1969 en el quatre sense timoner i d'or el 1971 en el dos sense timoner i el 1973 en el vuit amb timoner. i cinc campionats nacionals.

## Bibliografia

* Kluge, Volker; Kluge, Volker. Lexikon Sportler in der DDR. Berlin: Verlag Neues Leben, 2009. ISBN 978-3-355-01759-6.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Werner Klatt». [Consulta: 14 maig 2024].
* ↑ «World Rowing - Werner KLATT» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-03-26. [Consulta: 14 maig 2024].
# Batalla de Turis

La batalla naval de Turis es va lliurar entre la república romana i la colònia grega de Tàrent.
Els romans tenien 30.000 homes contra els 10.000 homes de Tàrent que van lluitar amb valor, però es van veure desbordats pels nombrosos romans i l'eficàcia de la legió romana.
Després de la batalla, Tàrent va demanar ajuda a Pirros, governant de l'Epir, per l'ajuda militar. Motivat per les seves obligacions diplomàtiques amb Tàrent, i un desig personal per l'èxit militar, Pirros va aconseguir un exèrcit grec d'uns 25.000 homes i un contingent d'elefants de guerra en sòl italià, al 280 aC, on les seves forces es van unir als grecs i una part dels samnites que es van revoltar contra el domini romà.

## Referències

* 1 2 3 4 History of Rome p. 78
* ↑ The Classical World, p. 294
* ↑ Antiquity, p. 151
* ↑ The Classical World, p. 304
# Psi de l'Àguila

Psi de l'Àguila (ψ Aquilae) és una estrella a la constel·lació de l'Àguila,.
Psi de l'Àguila és una estrella gegant blanca-blava del tipus B de la magnitud aparent 6,25. Està aproximadament a 810 anys llum de la Terra.

## Referències

* ↑ Anne Cowley «Spectral classification of the bright B8 stars» (en anglès). Astronomical Journal, 11-1972, pàg. 750–755. DOI: 10.1086/111348.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ Ernst Paunzen «An empirical temperature calibration for the Δ a photometric system . I. The B-type stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 12-2005, pàg. 941–946. DOI: 10.1051/0004-6361:20053546.
* ↑ «Rotational Velocities of B Stars» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 7-2002, pàg. 359–365. DOI: 10.1086/340590.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
# Ricardo Ten Argilés

Ricardo Ten Argilés (Tavernes Blanques, 11 d'agost de 1975) és un esportista valencià amb discapacitat que competeix en ciclisme adaptat. Va guanyar vuit medalles en els Jocs Paralímpics d'Estiu entre els anys 1996 i 2021 en natació i ciclisme.
Ha practicat diverses disciplines esportives com la bicicleta de muntanya, el tennis de taula, bàsquet, futbol o esquí, i als 17 anys es va centrar en la natació on va destacar en l'alta competició. Després dels Jocs de Rio de Janeiro de 2016 va canviar la natació pel ciclisme, disciplina en què es va estrenar als campionats del món de 2017.
En març de 2018 va ser campió del món, assolint un rècord del món, en persecució individual C1 amb l'equip Hyundai Koryo Car-Dstrel, la mateixa setmana que havia aconseguit la medalla de bronze en la prova del quilòmetre.
Al campionat del món de ciclisme adaptat de 2023 va pujar al podi en sis proves diferents.

## Palmarès internacional

Natació :
| Jocs Paralímpics ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 1996 | Atlanta ( Estats Units) | 2 | 100 m braça SB4 |
| 1996 | Atlanta ( Estats Units) | 3 | 4 × 50 m estils S1-6 |
| 2000 | Sydney ( Austràlia) | 1 | 100 m braça SB4 |
| 2000 | Sydney ( Austràlia) | 1 | 4 × 50 m estils (20 pts.) |
| 2008 | Pequín ( R.P. de la Xina) | 1 | 100 m braça SB4 |
| 2008 | Pequín ( R.P. de la Xina) | 3 | 4 × 50 m estils (20 pts.) |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 3 | 100 m braça SB4 |
Ciclisme en pista :
| Jocs Paralímpics ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2020 | Tòquio ( Japó) | 3 | Velocitat equips mixts C1-C5 |

## Referències

* 1 2 «Ricardo Ten Argiles | Trainers Paralímpicos. Fundación ONCE». Arxivat de l'original el 2018-03-26. [Consulta: 20 març 2019].
* ↑ «Ricardo Ten Argilés». Comité Paralímpico Español Plantilla:En idioma
* ↑ «Resultados de los Juegos Paralímpicos de Atlanta 1996» Arxivat 2018-10-20 a Wayback Machine.. Comité Paralímpico Internacional (anglès)
* ↑ «Resultados de los Juegos Paralímpicos de Sídney 2000» Arxivat 2018-10-20 a Wayback Machine.. Comité Paralímpico Internacional (anglès)
* ↑ «Resultados de los Juegos Paralímpicos de Pekín 2008» Arxivat 2018-10-20 a Wayback Machine.. Comité Paralímpico Internacional (anglès)
* ↑ «Resultados de los Juegos Paralímpicos de Londres 2012» Arxivat 2018-10-21 a Wayback Machine.. Comité Paralímpico Internacional (anglès)
* ↑ «Resultats de la prova de velocitat per equips mixts C1-C5 als Jocs Paralímpics de Tòquio 2020». [Consulta: 14 agost 2023].
* ↑ Castillo, Roger. «Ricardo Ten: "No podem caure en el derrotisme"», 19-08-2020. [Consulta: 14 agost 2023].
* ↑ Levante-EMV. «El ciclista de l'equip Hyundai Koryo Car-Dstrel, Ricardo Ten, es proclama campió del món en persecució individual C1» (en castellà). [Consulta: 20 març 2019].
* ↑ Esports, À Punt. «Ricardo Ten se'n va de Glasgow amb sis medalles», 12-08-2023. [Consulta: 14 agost 2023].
# Exilisciurus

Exilisciurus és un gènere d'esquirols originaris del sud-est asiàtic. Segons estudis de genètica molecular, es tracta del grup germà de tots els altres cal·losciürins. Tenen un aspecte físic i un estil de vida semblants als de l'esquirol pigmeu d'orelles negres. Tenen una llargada corporal de 7–10 cm, sense comptar la cua, que fa 5–8 cm. L'esquirol pigmeu africà és l'únic esciúrid del món de mida més petita.

## Taxonomia

* Esquirol pigmeu de les Filipines (Exilisciurus concinnus)
* Esquirol pigmeu de plana (Exilisciurus exilis)
* Esquirol pigmeu de Whitehead (Exilisciurus whiteheadi)

## Referències

* ↑ Entrada «Exilisciurus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :