# Llosa de pedra

Una llosa de pedra o, simplement, una llosa és una pedra plana usada en paviments, teulades i altres. Altres definicions precisen una mica més el significat:
* Pedra plana i de poc gruix...
* Pedra plana, relativament prima, de forma rectangular o quasi rectangular...

## Etimologia

“Llosa” està documentada des del segle xiii. Derivada del preromà “lausa” (pedra de mineral dur), d'origen incert, probablement indoeuropeu no ibèric.

### Documentació

* 1281. Rafal de la Llosa.
* 1285: Hi ha un document curiós que parla de la fugida de Jaume II de Mallorca del castell de Perpinyà. .
| « | Quant lo rey hac dit aço, lo maestre ab son picha martell va obrir e trencar les lloses de la cambra que era enllosada, e devench a aquell lloch hon l'aiguera aquella passava; e troba la ampla, encara mes que nos pensava. El rey En Jaume, qui u viu, tench se per estort. E hagueren mantinent molta aygua de hun çafareig quis tenia prop la paret de la cambra, e gitaren hi tant aygua que tota la ayguera scuraren. E puix lo maestre va entrar dins ab llums de candelles e cercala tota, tro lla jus hon exia fora del castell; e vehe que bell era assats, e que hom ne podia be exir. | » |
| — Crònica de Bernat Desclot; cap CXXXIV |||
* c.1300? Segons uns versos occitans recordats per Armand de Belvezer, que parlen d'una teulada enllosada:
| « | Qui cubre de lausa, Cent ans se repausa, So diz Salomos. Qui be no l'afusta, Sa mort y ajusta, Respon li Marcos. | » |
Traducció aproximada: Diu Salomó: qui fa el sostre de lloses pot reposar cent anys; Marcos li respon: Si no el reforça bé, el sostre, amb bigues i similars és que hi vol morir enterrat.
* 1801. La primera citació en francès és de 1801, en el Diari de Stendhal.
| « | La montée entre la ville basse et la partie haute est très rapide. Il y a des rues qui tournent beaucoup et qui montent assez doucement; il y a ensuite de petits passages avec des espèces de degrés formés par des morceaux de lauze, qui sont absolument droits. Saluées est à dix lieues de Turin, cinq de Pignerol, cinq de Coni, deux et demie de Savigliano, dix de Bra.. | » |
| — STENDHAL. JOURNAL .TEXTE ÉTABLI ET ANOTÉ PAR HENRY DEBRAYE ET LOUIS ROYER. Pàg. 40. |||

## Termes relacionats

* Llamborda o llambordí
* llicorella
* làpida
* llena
* Lloança, llosanca
* Llosarda. (http://www.diccionari.cat/lexicx.jsp?GECART=0083744)
* Llenasca. (http://www.diccionari.cat/lexicx.jsp?GECART=0160495)

## Les lloses dels dolmens

En molts dolmens hi ha una o més lloses de pedra de grans dimensions.

## Les lloses en la construcció

Les aplicacions principals de les lloses com a material de construcció són per a fer paviments i en la construcció de teulades. Però poden ser emprades per a altres usos. Així hi ha:
* Lloses de pissarra per a teulades.
* Balcons formats a partir d'una llosa
Hi ha altres aplicacions possibles:
* Construccions de pedra seca: murs, espones, cabanes.
* En algunes llars de foc una llosa forma la base de la llar: la llosa del foc.
* En altars de tipus religiós l'anomenada ara pot ser una llosa, més o menys elaborada o en estat natural.
* En taules rústiques.

## Lloses sepulcrals

D'ençà d'èpoques prehistòriques hi ha exemples de tombes cobertes amb una llosa de pedra. Llosa en estat natural o treballada. Aquest significat de tapa d'un sepulcre es va estendre el significat de llosa a tapes funeràries treballades ben diferents de les lloses naturals planes i primes.
* Exemple de la tomba del rei Pere el Gran,

## Les lloses de rentar roba

Poder rentar la roba, com a factor d'higiene, és una necessitat bàsica en les societats civilitzades i, en general, a tot arreu del món. En èpoques primitives - abans de l'aigua corrent, les rentadores i els detergents- calia anar a rentar la roba a la vora del riu o en un safareig.
La roba es rentava a mà, amb sabó (dur o moll) i calia refregar-la i a vegades colpejar-la contra una superfície dura. L'objectiu era de fer penetrar la barreja d'aigua i sabó entre les fibres del teixit per tal d'aconseguir treure tota la brutícia. Les lloses de rentar roba eren lloses de pedra natural escollides per presentar una superfície fina i relativament plana. Les petites irregularitats arrodonides podien ajudar en el procés de fregat.
* En alguns casos la superfície de fregar era un atuell de fusta fabricat especialment. Aquest instrument se seguia denominant “llosa”.
* També hi havia “lloses artificials” de planxa metàl·lica ondulada. (Aquestes lloses de metall ondulat han format part, com a instruments de ritme, en bandes de jazz i blues).(Vegeu Washboard)
* El rentat a la pedra de pantalons texans i roba similar és un procés de desbast que utilitza el fregament de parts localitzades de la peça de roba contra una pedra tosca o similar. L'objectiu és aconseguir un canvi d'aspecte de la peça de roba, imitant el desgast natural.

## Les lloses en la gastronomia

Un sistema de cuinar els aliments és “a la llosa”. De manera semblant als sistemes de “a la planxa” o “a la graella”, en el procediment de coure a la llosa els aliments crus (carn, peix, verdures…) es posen sobre una llosa calenta damunt del foc. Amb oli, mantega o sagí i tots els aditaments amb què hom vulgui amanir la teca.
* Aquest sistema era més aviat popular en regions dels Pirineus i sovint practicat per pagesos i pastors. Actualment es pot considerar incorporat a la gastronomia general.
* La mateix llosa de cuinar pot emprar-se, a vegades, per a servir. Traient-la del foc i portant-la a taula. O usant-la directament com a plat. Com que la llosa conserva la calor més que altres estris hom pot gaudir d'aliments a una temperatura més alta i durant més temps.

## Les lloses com a parany de caça

La caça amb llosa, llosella (lloella) o lloseta i encara abeurada és un sistema de prendre animals petits, ocells, mitjançant un parany. Part fonamental del dispositiu és una llosa. Preparar aqueix parany s'anomena “parar la llosa”.
* Descripció del parany: Una llosa de dimensions adequades es posa en posició alçada i formant un cert angle amb l'horitzontal. La llosa, en posició inestable, és manté dreta mitjançant unes quantes branquetes o bastonets disposats de forma particular. Com aquell qui diu “a punt de disparar-se” (o desparar-se). Un cop parada la llosa cal posar un esquer adequat per a atraure l'animal que hom vol caçar.
* Quan l'animal (ocell, conill…) prova de menjar l'esquer, si toca qualsevol branqueta la llosa li cau damunt i resta atrapat. Aquesta mena de caça és reglamentada a Europa, certs països la prohibeixen.

## El terme "llosa" en topònims

A partir del terme llosa i els seus derivats hi ha una munió de topònims.
Alguns fan referència a poblacions:
* la Llosa de Camatxo
* la Llosa de Ranes
* la Llosa del Bisbe
* la Llosa
* Lloseta
En altres casos els topònims són d'accidents geogràfics:
* La Llosa del Cavall
* La Llosa del Corralet
* Estany de la Llosa
* Vall de la Llosa

## Vegeu també

* Carreu
* Pissarra o llosa.

## Referències

* ↑ http://www.diccionari.cat/lexicx.jsp?GECART=0083736
* ↑ Llosa http://dcvb.iecat.net/ Arxivat 2004-08-26 a Wayback Machine.
* ↑ Cosme Aguiló. Toponímia i etimologia. L'Abadia de Montserrat, 2002, p. 74–. ISBN 978-84-8415-421-1.
* ↑ Wendy Pfeffer. Proverbs in Medieval Occitan Literature. University Press of Florida, 1997, p. 24–. ISBN 978-0-8130-1480-7.
* ↑ https://archive.org/details/journalparstendh01stenuoft
* 1 2 Francesc Antillach Comabella; Antònia Ortiz Pedrosa Caminades per la Noguera. Cossetània Edicions, 2003, p. 60–. ISBN 978-84-96035-21-8.
* 1 2 Anna Borbonet; Jordi Sanglas i Puigferrer Tavertet, el seu terme i els seus noms de lloc. L'Abadia de Montserrat, 1999, p. 100–. ISBN 978-84-8415-110-4.
* ↑ Pablo Collado Trabanco; David Nuño Peña Supervisión de ejecución de acabados, revestimientos y cubiertas. Lex Nova, 2006, p. 125–. ISBN 978-84-7557-180-5.
* ↑ Estructuras metálicas. Reverte, 1980, p. 169–. ISBN 978-84-7146-199-5.
* ↑ Juan José Trujillo Cebrián. Ejecución de faldones en cubiertas. EOCB0208. IC Editorial, 10 desembre 2013, p. 208–. ISBN 978-84-15994-96-1.
* ↑ Llosa de la tomba de Pere el Gran http://www.sapiens.cat/ca/notices/2010/07/331.php Arxivat 2016-10-27 a Wayback Machine.
* ↑ Josep Massot i Muntaner. Obra del Cançoner Popular de Catalunya. Volum XX.: Missions de recerca. L'Abadia de Montserrat, 10 novembre 2010, p. 219–. ISBN 978-84-9883-337-9.
* ↑ QUI TÉ ROBA PER RENTAR?. Icaria Editorial, 16 juliol 2008, p. 13–. ISBN 978-84-9888-017-5.
* ↑ Washing and scrubbing boards http://www.oldandinteresting.com/washboards-history.aspx
* ↑ Primitive Cooking Stuffed Bannock On A Stone https://www.youtube.com/watch?v=mkU1SJ4dNV0
* ↑ La cuina catalana segons Jaume Fàbrega http://blogs.cpnl.cat/enganxat/files/2015/10/La-cuina-catalana-segons-Jaume-F%C3%A0brega.pdf Arxivat 2016-10-28 a Wayback Machine.
* ↑ DCVB
* ↑ Moisés D. Boza. El trampeo y demás artes de caza tradicionales en la península ibérica. Editorial HISPANO EUROPEA, març 2012, p. 4–. ISBN 978-84-255-1446-3.
* ↑ Diccionari catalá-castellá-llatí-frances-italiá, 1. En la imprèmpta de Joseph Torner, 1839, p. 147–.
* ↑ Josep Gironès Descarrega. La cuina més senzilla d'una dona del terròs. Cossetània Edicions, 2005, p. 43–. ISBN 978-84-9791-121-4.
* ↑ Ramon Amigó i Anglès. Introducció a la recerca en toponímia i antroponímia. L'Abadia de Montserrat, 1999, p. 119–. ISBN 978-84-8415-075-6.
* ↑ María Dolores Gordón Peral. Toponimia De Espana / Toponymy of Spain: Estado Actual Y Perspectivas De La Investigacion / Current Status and Prospects of Research. Walter de Gruyter, 2010, p. 201–. ISBN 978-3-11-023348-3.
* ↑ Vicent Ortells. La ciutat preindustrial valenciana: la imatge i la paraula. Publicacions de la Universitat Jaume I, 1997, p. 89–. ISBN 978-84-8021-086-7.