OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sanda Dubravčić

Sanda Dubravčić (Zagreb, RFS Iugoslàvia 1964) és una patinadora artística croata, ja retirada, que competí per la República Federal Socialista de Iugoslàvia.
Va néixer el 24 d'agost de 1964 a la ciutat de Zagreb, població que en aquells moments formava part de la República Federal Socialista de Iugoslàvia i que avui en dia és la capital de Croàcia. Participà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1980 realitzats a Lake Placid (Estats Units) on finalitzà en onzena posició en la competició femenina. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1984 realitzats a Sarajevo (Iugoslàvia) fou l'encarregada de realitzar l'últim relleu de la torxa olímpica en la cerimònia inaugural dels Jocs. En la competició de patinatge artístic finalitzà en desena posició.
Al llarg de la seva carrera aconseguí guanyar la medalla de plata en el Campionat d'Europa de patinatge artístic l'any 1981, i en cinquena posició com a resultat més destacat el 1985.

## Referències

* ↑ «Sanda Dubravčić». olympedia.org. [Consulta: 13 març 2022].
* ↑ Perica, Vjekoslav. Balkan Idols: Religion and Nationalism in Yugoslav States (en anglès). Oxford University Press, 2002, p. 92. ISBN 978-0-19-517429-8.

## Enllaços externs

* (anglès) www.eskatefans.com - Campionat d'Europa Arxivat 2008-01-03 a Wayback Machine.
# Ulsan HD FC

L'Ulsan Hyundai FC és un club de futbol sud-coreà de la ciutat d'Ulsan.

## Història

El club va ser fundat el 6 de desembre de 1983 i entrà a la K-League el 1984 amb el nom de Hyundai Horangi (que significa Hyundai Tigres) propietat de la corporació Hyundai. Començà jugant a la província de Gangwon però el 1990 es traslladà a la ciutat d'Ulsan, esdevenint el 1996 Ulsan Hyundai Horangi.

## Palmarès

* Copa de Campions d'Àsia de l'Est 1
** 2006
* Lliga sud-coreana de futbol 5
** 1996, 2005, 2022, 2023, 2024
* Supercopa sud-coreana de futbol 1
** 2006
* Copa Adidas 2
** 1995, 1998
* Copa Hauzen 1
** 2007
* Campionat Professional de Corea del Sud 1
** 1986

## Futbolistes destacats

* Huh Jung-Moo 1984-1986
* Choi Kang-Hee 1984-1992
* Choi In-Young 1984-1996
* Byun Byung-Joo 1990-1991
* Kim Hyun-Seok 1990-1999, 2001-2003
* Yoo Sang-Chul 1994-1998, 2002-2003, 2005-2006
* Lee Chun-Soo 2002-2003, 2005-2007
* Choi Sung-Yong 2007
* Kim Young-Kwang 2007-
* Woo Sung-Yong 2007-2008
* Dodô 2003-2004
* Zé Carlos 2005-2007
* Leandro Machado 2005-2007
* Luizinho 2008-

## Enllaços externs

* (coreà) Web oficial
# Eša Ligorio

Eša Ligorio (Dubrovnik, 15 d'abril de 1933 - Belgrad, 2 d'abril de 2014) fou una nedadora croata, especialista en estil lliure, que va competir sota bandera iugoslava durant la dècada de 1950.
El 1954 fou la primera esportista iugoslava en guanyar una medalla en una competició internacional de natació. Al Campionat d'Europa de natació de Torí va guanyar la medalla de bronze en els 400 metres lliures, en finalitzar rere les hongareses Agata Sebö i Valéria Gyenge. Aquell any va rebre el premi a l'Atleta de l'Any per la revista Sportske novosti, aleshores el premi esportiu més important de Iugoslàvia.
Poc després es casà amb Radivoje Đurović, un home de negocis de Belgrad, i es va retirar.

## Referències

* ↑ «European Swimming Championships (Women)». [Consulta: 28 agost 2020].
* 1 2 «Умрла прва пливачица која је освојила медаљу за Југославију». [Consulta: 16 octubre 2020].
* ↑ «Zlatna lista SN-a» (en croat). Arxivat de l'original el 2020-10-21. [Consulta: 16 octubre 2020].
# Natació als Jocs Olímpics d'Estiu de 1912

Als Jocs Olímpics de 1912 celebrats a la ciutat d'Estocolm (Suècia) es disputaren nou proves de natació, set destinades a la categoria masculina i dues a la categoria femenina. Fou la primera vegada que les dones pogueren competir en aquest esport en els Jocs Olímpics.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| 100 m lliures detalls | Duke Kahanamoku | 1:03.4 | Cecil Healy | 1:04.6 | Kenneth Huszagh | 1:05.6 |
| 400 m lliures detalls | George Hodgson | 5:24.4 | John Hatfield | 5:25.8 | Harold Hardwick | 5:31.2 |
| 1.500 m lliures detalls | George Hodgson | 22:00.0 | John Hatfield | 22:39.0 | Harold Hardwick | 23:15.4 |
| 100 m esquena detalls | Harry Hebner | 1:21.2 | Otto Fahr | 1:22.4 | Paul Kellner | 1:24.0 |
| 200 m braça detalls | Walter Bathe | 3:01.8 | Wilhelm Lützow | 3:05.0 | Kurt Malisch | 3:08.0 |
| 400 m braça detalls | Walter Bathe | 6:29.6 | Thor Henning | 6:35.6 | Percy Courtman | 6:36.4 |
| relleus 4×200 m lliures detalls | AustralàsiaCecil Healy Malcolm Champion Leslie Boardman Harold Hardwick | 10:11.6 | Estats UnitsKenneth Huszagh Harry Hebner Perry McGillivray Duke Kahanamoku | 10:20.0 | Regne UnitWilliam Foster Thomas Battersby John Hatfield Henry Taylor | 10:28.2 |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Or | Argent | Argent | Bronze | Bronze |
| 100 m lliures detalls | Fanny Durack | 1:22.2 | Wilhelmina Wylie | 1:25.4 | Jennie Fletcher | 1:27.0 |
| relleus 4×100 m lliures detalls | Regne UnitBelle Moore Jennie Fletcher Annie Speirs Irene Steer | 5:52.8 | Imperi AlemanyWally Dressel Louise Otto Hermine Stindt Grete Rosenberg | 6:04.6 | ÀustriaMargarete Adler Klara Milch Josephine Sticker Berta Zahourek | 6:17.0 |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Imperi Alemany | 2 | 3 | 2 | 7 |
| 2 | Australàsia | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 3 | Estats Units | 2 | 1 | 1 | 4 |
| 4 | Canadà | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 5 | Regne Unit | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 6 | Suècia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Àustria | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 9 | 9 | 9 | 27 |

## Bibliografia

* Bergvall, Erik (ed.) (1913). a Adams-Ray, Edward (trans.).: The Official Report of the Olympic Games of Stockholm 1912. Stockholm: Wahlström & Widstrand

## Enllaços externs

* (anglès) www.olympic.org - Cercador olímpic
* (anglès) Natació - Estocolm 1912 Arxivat 2008-05-05 a Wayback Machine.
# 94

    Aquesta pàgina és per a l'any. Per al nombre, vegeu noranta-quatre.
El 94 (XCIV) fou un any comú començat en dimecres del calendari julià.

## Esdeveniments

* Domicià prohibeix els filòsofs estoics a Roma.
* Tractat d'oratòria de Quintilià.
* El general xinès Ban Chao completa la seva conquesta de la conca del Tarim prenent Qaraixahr, que es troba a l'estratègica Ruta de la Seda.

## Referències

* ↑ Haaland, Gunnar. «Josephus and the Philosophers of Rome: Does Contra Apionem Mirror Domitian’s Crushing of the “Stoic Opposition”?». A: Josephus and Jewish History in Flavian Rome and Beyond (en anglès). Brill, 2005, p. 297–316. DOI https://doi.org/10.1163/9789047415527_019. ISBN 978-90-474-1552-7.
* ↑ Samoylovskiy, Alexey L.; Samoylovskiy, Andrey L. «The Great Silk Road and its impact on Cultural exchange and Economic development in Ancient Civilizations». Наука. Общество. Оборона, 12, 3 (40), 2024, pàg. 27–27.
# Antoni Garau i Vadell

Antoni Garau i Vadell, nascut a Llucmajor, Mallorca, el 1964, és un artista plàstic especialitzat en museologia.
Garau realitzà els estudis primaris i secundaris a la ciutat de Llucmajor i es llicencià en Belles Arts a la Universitat de Barcelona el 1987. Realitzà un màster de museologia i museografia organitzat pel Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya (1987-1989). Impartí cursos de Planificació de Museus i Institucions Patrimonials a Ciutat de Panamà (1996) i a Bogotà (1997). Entre 1997 i 2000 impartí classes dins el Mòdul Disseny d'Exposicions i Tècniques Museogràfiques del Màster de Museologia i Gestió del Patrimoni Cultural de la Universitat de Barcelona.
Entre els treballs de Garau destaquen les col·laboracions amb Edicions Atàviques en les edicions de Baleigs (1986), carpeta amb un recull de serigrafies i poemes, i de Cos de calitja (1987), obra poètica de Miquel Bezares. Com a escultor destaca la seva obra de fusta policromada La casa en ordre (1990), que forma part de la col·lecció del MACBA. Posteriorment són remarcables les seves col·laboracions amb el fotògraf Antoni Catany i Jaume. Treballa des de 1991 associat amb Carles Fargas, i han aconseguit un important prestigi en la comunicació i difusió del patrimoni cultural des d'una perspectiva interdisciplinar. Entre les seves obres destaquen els dissenys de l'exposició “Fortuny” al Museu Nacional d'Art de Catalunya (2003), “Barcelona 1900″ al Museu Van Gogh d'Amsterdam (2007) o “El cartell Modern a les col·leccions del Museu Nacional d'Art de Catalunya” (2007), entre d'altres.
Garau és un dels impulsors, juntament amb el poeta Miquel Bezares, de la Fundació Toni Catany a la ciutat de Llucmajor, que té per objectiu conservar el llegat del fotògraf i organitzar trobades de fotògrafs d'arreu del món.

## Referències

* ↑ «Carles Fargas + Antoni Garau». [Consulta: 29 setembre 2014].
* ↑ Schönberger, Axel; Stegmann, Tilbert Dídac. Actes del desè Col·loqui Internacional de Llengua i Literatura Catalanes: Frankfurt-am-Main, 18-25 de setembre de 1994. L'Abadia de Montserrat, 1995. ISBN 9788478266715.
* ↑ «Edicions Atàviques». Poesia experimental catalana i camp literari. UIB. [Consulta: 8 octubre 2018].
* ↑ «La casa en ordre». MACBA. Arxivat de l'original el 23 de juny 2015. [Consulta: 23 juny 2015].
* ↑ «Garau anima els dissenyadors de “A cuadros” a trencar esquemes», 2011. [Consulta: 29 setembre 2014].
* ↑ «El fotógrafo Toni Catany legó su patrimonio para armar una fundación» (en castellà). El País, 11-04-2014. [Consulta: 29 setembre 2014].
# Hug I d'Empúries

Hug I d'Empúries (ca. 965 - 1040), va ser comte d'Empúries del 991 fins a la seva mort el 1040. Fill de Gausfred I, comte d'Empúries i de Rosselló, i de la seva primera muller Ava Guisla de Roergue. El testament del seu pare, datat el 989, va deixar escrit que Hug rebria el comtat d'Empúries mentre el seu germà Guislabert rebia el comtat de Rosselló, iniciant-se així una dinastia privativa per a cada un d'ells.

## Vida política

El 1010 va participar en l'expedició que va organitzar el general Wadih per donar suport al califa Muhammad II i derrocar a Sulayman al-Mustain, derrotat en la batalla d'Aqbat al-Bakr. Muhammad II va recuperar Còrdova, però fou assassinat pels homes de Wadih, que va reposar a Hixem II.
En morir el seu germà Guislabert el 1014, Hug intentà la reunificació del comtat penetrant en ell. El seu nebot Gausfred II de Rosselló, però, va obtenir l'ajuda de Bernat I de Besalú així com de l'Abat Oliba, i van arribar a una entesa pacífica vers l'any 1020.
Va tenir molts problemes d'entesa amb els seus veïns, així la comtessa-vídua de Barcelona Ermessenda de Carcassona reclamà per a ella l'alou d'Ullastret, el qual havia estat venut al seu marit Ramon Borrell i que Hug envaí. Així en una assemblea judicial reunida a Girona, i presidida per l'Abat Oliba i per Bernat I de Besalú, s'acordà la devolució de l'alou el 1019. També s'enemistà amb l'església per la possessió del monestir de Sant Salvador de Verdera.

## Núpcies i descendents

Del seu matrimoni amb Guisla de Besiers va tenir tres fills i dues filles:
* Guislabert d'Empúries, del qual no se'n coneix res de la seva vida
* Ponç I d'Empúries (v 990-1078), comte d'Empúries
* Ramon d'Empúries, bisbe d'Elna
* dues filles de les quals es desconeix el nom

## Referències

* ↑ d'Abadal i Vinyals, Ramón. Història de Catalunya. Volum 2. Cupsa, 1979, p. 102-103.
* ↑ «Hug I d'Empúries». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# 2square

2Square és l'àlbum debut del duet anglès d'electrònica Vince Clarke & Paul Hartnoll, format pels músics Vince Clarke (fundador de Depeche Mode, Yazoo i des de fa més de 30 anys a Erasure) i Paul Hartnoll (fundador d'Orbital). L'àlbum comptarà amb 8 cançons de les quals, el primer senzill serà Better Have a Drink to Think.

## Llista de temes

* Better Have a Drink to Think
* Zombie Blip
* The Echoes
* Do-a Bong
* The Shortcut
* Single Function
* All Out
* Underwater

## Crèdits

Gravat a The Cabin a Brooklyn i Paul 's Studio a Brighton. Barrejat a Brighton i masteritzat a Brooklyn.
Veu en 'All Out': Kenya Hall.
Trompeta a 'Do-a-Bong': Joe Aucland.
Art: Amander Chiu.
Catering: Feedwells (local cafe)
Sintetitzadors usats per Paul Hartnoll: Macbeth M5N, Sunsyn mk2, Arp 2600, Elektron Analog Keys, Korg Arp Odyssey i Moog Sub Phatty.
Synths usats per Vince Clarke: Pro One, Roland System 700, Serge Modular, Dave Smith Mopho, Mini Moog i Wardolf Premi.
'The Echoes' va ser originalment concebut com un comercial de Rolex.
'Do-a-Bong' va ser programat majorment a Jamaica.

## Referències

* 1 2 Simpson, Dave «Vince Clarke and Paul Hartnoll: 2Square review – electro-pop for dad-dancing» (en anglès). The Guardian, 09-06-2016. ISSN: 0261-3077.

## Enllaços externs

* https://www.youtube.com/watch?v=HfgxJvZRnwI
# Jennie Fletcher

Jennie Fletcher (Leicester, Regne Unit 1890 - Teeswater, Ontario, Canadà 1968) fou una nedadora britànica, guanyadora de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 19 de març de 1890 a la ciutat de Belgrave, població situada al costat de Leicester, al comtat de Leicestershire.
Va morir el 17 de gener de 1968 a la ciutat canadenca de Teeswater (Ontario), on s'havia establert amb la seva família.

## Carrera esportiva

Pionera de la natació al seu país i membre del Leicester Ladies Swimming Club, va participar als 22 anys en els Jocs Olímpics d'Estocolm de 1912, on disputà dues proves del programa de natació. En la prova dels 100 metres lliures guanyà la medalla de bronze, rere les australianes Fanny Durack i Wilhelmina Wylie. En la prova dels relleus 4x100 metres lliures guanyà la medalla d'or conjuntament amb les seves companyes d'equip Belle Moore, Annie Speirs i Irene Steer. L'equip britànic, amb un temps de 5' 52.8", va establir un nou rècord del món de la distància, superant per un ampli marge als equips alemany i austríac. El rei suec Gustau V fou l'encarregat de fer-li entrega de la medalla i els honors olímpics.

## Referències

* ↑ «Jennie Fletcher Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 29 d'octubre 2014. [Consulta: 10 juliol 2016].
* ↑ Sports-Reference.com, Olympic Sports, Swimming at the 1912 Stockholm Summer Games, Women's 4 × 100 metres Freestyle Relay Arxivat 2015-10-08 a Wayback Machine.. Consulta 10 juliol 2016.
* ↑ International Swimming Hall of Fame, Honourees, Belle Moore (GBR) Arxivat 2015-09-05 a Wayback Machine.. Consulta 10 juliol 2016.
# 624
## Esdeveniments

* 17 de març - Badr (Aràbia): Té lloc la batalla que duu el seu nom, entre els partidaris de Mahoma i els seus detractors, liderats per Abu-Jahl, amb el resultat de la mort d'aquest i la derrota del seu exèrcit.
* Tauris (Mèdia): En la tercera campanya contra els perses, l'emperador romà d'Orient Heracli arriba fins al seu territori, pren la ciutat i, des d'allà, culmina el control del Caucas i s'endinsa cap al centre de Pèrsia.
* Xina: Es crea el Gran Servei Mèdic estatal, que organitza els estudis i les recerques de medicina tradicional xinesa.
* Els romans d'Orient abandonen les seves possessions a la península Ibèrica que s'unifiquen sota el regne visigòtic.
* La retirada dels romans d'Orient de les seves colònies a la Mediterrània occidental, deixa les illes Balears en un estat indefinit, separades políticament de la resta del món.

## Naixements

* 17 de febrer - Guangyuan (Xina): Emperadriu Wu Zetian (624-705).
* maig - Medina (Aràbia): Abd-Al·lah ibn az-Zubayr, pretendent al califat en oposició a la dinastia omeia. (m. 692)

## Necrològiques

* 17 de març - Badr (Aràbia): Abu-Jahl, xeic oposat a Mahoma, en batalla contra aquest.
* 24 d'abril - Canterbury (Regne de Kent)ː Melitó de Canterbury, primer bisbe de Londres.
* 4 de setembre - Medina (Aràbia): Kab ibn al-Àixraf, poeta jueu crític amb Mahoma, assassinat per ordre d'aquest.

## Referències

* ↑ Lewis, Mark Edward, 1954-. China's cosmopolitan empire : the Tang dynasty. Cambridge, Mass.: Belknap Press of Harvard University Press, 2009. ISBN 978-0-674-03306-1.
* ↑ Fryde, et al.p. 213, E. B.. Handbook of British Chronology (en anglès). Cambridge University Press, 1996, p. 213. ISBN 0-521-56350-X.
# Villalba de Perejil

Villalba de Perejil és un municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de la Comunitat de Calataiud.

## Referències

* ↑ «Villalba de Perejil» (en castellà). [Consulta: 12 novembre 2024].
# I Zwicky 18

La Galàxia I Zwicky 18 és una galàxia nana irregular situada a 45 milions d'anys llum de la Terra en direcció a la Constel·lació Ossa Major. Fou identificada per primera vegada a la dècada dels 1930 per l'astrònom Fritz Zwicky, a qui li deu el seu nom.
L'I Zwicky 18, amb només 500 milions d'anys, és una galàxia acabada de néixer, comparada amb la major part de les galàxies, inclosa la Via Làctia, la qual edad ronda pels 12.000 milions d'anys. Es creu que encara pot estar creant estrelles de Població III; Les seves estrelles són compostes en gran majoria per Heli i Hidrògen, estant així gairebé absent dels seus elements més pesants.
Es pensa que, o bé la galàxia s'ha format recentment, com sembla indicar la seva matèria 'normal', o bé es va formar amb anterioritat i durant milers de milions d'anys ha romàs com una galàxia obscura, i només recentment ha adquirit la massa d'Heli per a inciar la formació estel·lar. En aquest sentit, una trobada casual amb una altra galàxia nana i les pertorbacions gravitacionals que això vol dir, pot haver produït un col·lapse dels núvols d'Hidrogen i el sub-següent naixement d'estrelles.

## Enllaços externs

* Nasa Extraglactic Database

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 Armando Gil de Paz «The GALEX Ultraviolet Atlas of Nearby Galaxies». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 12-2007, pàg. 185–255. DOI: 10.1086/516636.
* ↑ Georges Comte «An interferometric study of the blue compact dwarf galaxy IZW 18» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1997, pàg. 390–404.
* ↑ Riccardo Giovanelli «A Digital Archive of H I 21 Centimeter Line Spectra of Optically Targeted Galaxies». The Astrophysical Journal Supplement Series, 1, 9-2005, pàg. 149–162. DOI: 10.1086/431550.
* 1 2 Laurent Cambrésy «HYPERLEDA. I. Identification and designation of galaxies» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 25-11-2003, pàg. 45–55. DOI: 10.1051/0004-6361:20031411.
* ↑ Hubble Uncovers a Baby Galaxy in a Grown-Up Universe, en Hubblesite (en inglés)
# Hermine Stindt

Hermine Marie Stindt (Bremerhaven, Bremen, 3 de gener de 1888 – Hannover, Niedersachsen, 19 de febrer de 1974) va ser una nedadora alemanya que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on disputà dues proves del programa de natació. En la prova dels 100 metres lliures quedà eliminada en sèries, mentre en la prova dels relleus 4x100 metres lliures guanyà la medalla de plata conjuntament amb les seves companyes d'equip Wally Dressel, Louise Otto i Grete Rosenberg.
El 2010 se li dedicà un carrer de Hannover.

## Bibliografia

* Volker Kluge: Olympische Sommerspiele. Die Chronik I. Athen 1896 – Berlin 1936. Berlin 1997 ISBN 3-328-00715-6

## Referències

* 1 2 «Hermine Stindt Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 8 de novembre 2012. [Consulta: 10 juliol 2016].
* ↑ Profile a databaseolympics.com]
* ↑ Conrad von Meding: Sechs neue sportliche Namen rund um die Arena, a: Hannoversche Allgemeine Zeitung, 16 de novembre de 2010, pàg. 17
# Abd-Al·lah ibn Alí

Abd-Al·lah ibn Alí (ca. 712? - 764) fou un membre de la família abbàssida, oncle dels califes Abu-l-Abbàs as-Saffah i Abu-Jàfar al-Mansur, que participà activament en la revolució que entronitzà la seva família en el califat i va pretendre el califat.
Va participar en la lluita contra els omeies (749-750) i fou comandant en cap abbàssida a la decisiva batalla del Gran Zab després de la qual va conquerir Damasc. Va perseguir Marwan II per Palestina i Egipte i, portat del seu odi contra els omeies, arreu va fer matar tots aquells omeies o partidaris seus que va trobar i, a Palestina, en va arribar a matar 80 en un sol dia. Aquestes crueltats van provocar la revolta a Síria (750) d'Abu-Muhàmmad, descendent de Muàwiya I, i d'Abu-l-Ward ibn Kàwthar, governador de Kinnasrin. Tot i que la sort va acompanyar inicialment els revoltats, Abd-Al·lah ibn Alí va marxar contra ells i els va derrotar prop de Mardj al-Akhram.
Fou nomenat governador de Síria, que va governar durant quatre anys. A la mort del califa as-Saffah (754), es trobava a punt de fer una expedició contra els romans d'Orient i disposava d'un fort exèrcit, i va reclamar el califat, tot al·legant que el califa difunt li l'havia promès a canvi dels seus serveis. Tanmateix, el poderós governador del Khorasan, Abu-Múslim, es va declarar partidari d'al-Mansur i Abd-Al·lah va marxar contra ell; abans de partir, Abd-Al·lah va manar assassinar disset mil khurassànides —nascuts al Khorasan— del seu exèrcit, que sospitava que no voldrien lluitar contra Abu-Múslim. Amb la resta de l'exèrcit fou derrotat prop de Nisibin el novembre del 754. Abd-Al·lah va fugir cap a Bàssora, on el seu germà Sulayman ibn Alí era governador.
Sulayman fou destituït el 757 i Abd-Al·lah fou fet presoner i encarcerat durant set anys. En 764 fou portat a una casa prèviament minada; en entrar-hi aquesta es va ensorrar i va morir sota la runa, suposadament a l'edat de 52 anys.

## Referències

* ↑ at-Tabarí, Muhàmmad ibn Jarir; Williams, John Alden. The 'Abbasid Revolution A.D. 743-750/A.H. 126-132 (en anglès). John Alden Williams, SUNY Press, p.169. ISBN 0791406253.
* ↑ Alikuzai, Hamid Wahed. A Concise History of Afghanistan in 25 Volumes (en anglès). vol.1. Trafford Publishing, 2013, p. 162. ISBN 1490714464.

## Bibliografia

* Bahramian, Ali; Lahouti, Hassan. «ʿAbd Allāh b. ʿAlī.» Encyclopaedia Islamica. Editors en cap: Wilferd Madelung i Farhad Daftary. Brill Online, 2016. 29 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-islamica/abd-allah-b-ali-SIM_0024>
# Antoni López i Llausàs

Antoni López i Llausàs (Barcelona, 25 de gener de 1888 - Buenos Aires, 14 de juliol de 1979) fou llibreter, distribuïdor i editor. Fill del llibreter Antoni López i Benturas i net del llibreter Innocenci López i Bernagossi.

## Biografia

Antoni López i Llausàs va néixer al carrer Nou de Sant Francesc de Barcelona, fill d'Antoni López i Benturas i de Carme Llausàs i Corominas, ambdós de Barcelona.
Continuador de la tradició editora dels López va dirigir alguns números de L'Esquella de la Torratxa. Distanciat del seu pare, funda una agència de publicitat i posteriorment la llibreria Catalònia (1924). Des de la llibreria ajuda a donar embranzida al projecte de la Diada del Llibre a celebrar cada 23 d'abril. Com a editor i distribuïdor treballaria amb noms importants de la literatura catalana del moment com Prudenci Bertrana, Carles Soldevila, Josep Maria de Segarra i Josep Pla.
Juntament amb Carles Soldevila treballaria en l'etapa més brillant de la revista D'ací i d'Allà, promouria el setmanari Imatges i la revista satírica El Be Negre. Durant la guerra civil abandona el país. A Argentina aconsegueix la propietat de l'Editorial Sudamericana, on seguiria treballant fins a la seva mort. Des de la gerència d'Editorial Sudamericana va crear una sucursal a Barcelona amb el nom d'editorial Edhasa.
Antoni López es va casar el gener de 1908 amb l'escriptora Maria Teresa Llovet i d'Arnal. El seu fill Jordi López i Llovet va ser un representant de la quarta generació dels López editors. La seva desaparició va suposar un estroncament prematur de la saga. Jordi López va morir l'any 1965 quan dirigia Editorial Sudamericana juntament amb el seu pare.

## Referències

* ↑ «Antonio López Llausás» (en castellà). Real Academia de la Historia. [Consulta: 16 desembre 2019].
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1888, número de registre 505.
* 1 2 L'Esquella de la Torratxa 1879-1939. 60 anys d'història catalana. Editorial Efadós, 2013. ISBN 978-84-15232-58-2
* ↑ Destino. Antoni López Llausàs. Editor de dos mundos. entrevista de Baltasar Porcel. Número 1706, pàgines 42-43, 13 de juny de 1976.
* ↑ Memóries de la familia Lletget López (1872 - 1942)
* ↑ La Vanguardia Española, 1 d'abril de 1965, pàgina 21.

## Enllaços externs

* Notes sobre l'activitat professional d'Antoni López (pdf).
* Sepa Argentina, Antoni López. Arxivat 2011-08-20 a Wayback Machine. (en castellà)
* TopobioGrafies de l'exili català, Antoni López.. Arxivat 2014-03-03 a Wayback Machine.