OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Catalunya Nord, la llengua enyorada

Catalunya Nord, la llengua enyorada és un film documental dirigida per Eugeni Casanova i David Valls, produïda per Zeba Produccions i Televisió de Catalunya, i estrenada el 10 de desembre de 2020 al canal 33. L'obra comptà amb el suport de la Càtedra UNESCO de Diversitat Lingüística i Cultural Barcelona de l'Institut d'Estudis Catalans, l'Institut Català de les Empreses Culturals i la Direcció General de Política Lingüística de la Generalitat de Catalunya.
L'obra gira entorn a la progressiva desaparició del català a les comarques nord-catalanes del Rosselló, el Conflent, el Vallespir, el Capcir i l'Alta Cerdanya, la qual ha passat de ser la llengua de carrer a córrer perill d'extinció. El documental repassa l'evolució sociolingüística d'aquesta regió a partir del testimoni dels darrers catalanoparlants, els quals exposen els motius que han provocat aquesta situació: la política repressiva de docents i centres escolars; la davallada demogràfica durant la Primera i la Segona Guerra Mundial, amb la corresponent instrucció xovinista de les Forces Armades de França; la planificació francesa d'omplir les zones perifèriques amb funcionaris francòfons de la república; l'onada massiva d'immigrants del nord de França, etc.
L'any 2020, l'obra fou escollida per a la selecció oficial de documentals del Festival Internacional de Cinema en Català (FIC-CAT), i guanyà el premi al millor documental. El 2023 el film va ser seleccionat finalista al Sardinia International Ethnographic Film Festival.

## Referències

* 1 2 3 «El documental - Catalunya Nord, la llengua enyorada». CCMA.cat, 10-12-2020. [Consulta: 10 desembre 2021].
* 1 2 Tardà Fernández, Joan. «El català comença a morir pel nord». ElTemps.cat, 14-12-2020. [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ «El canal 33 emet "Catalunya Nord, la llengua enyorada"». Gencat.cat, 10-12-2020. [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ «Canal 33 emet ‘Catalunya Nord, la llengua enyorada’, el documentari que aborda la desaparició del rossellonès». Vilaweb.cat, 10-12-2020. [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ «Canal 33 emet 'Catalunya Nord, la llengua enyorada', un documental sobre la desaparició del rossellonès». DBalears.cat, 10-12-2020. [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ «Catalunya nord, la llengua enyorada». FIC-CAT.cat. Arxivat de l'original el 2020-11-26. [Consulta: 10 desembre 2021].
* ↑ «13a edició: 2021». FIC-CAT.cat. Arxivat de l'original el 2021-10-28. [Consulta: 10 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Youtube.com - Tràiler del documental
* CCMA.cat - Documental sencer
# Castells de Liechtenstein

Aquests són els castells de Liechtenstein .
* Castell de Gutenberg, Balzers
* Castell de Neu-Schellenberg, Schellenberg
* Castell d'Alt-Schellenberg, Schellenberg
* Castell de Schalun, Vaduz
* Castell de Vaduz, Vaduz

## Vegeu també

* Llista de castells

## Referències

* ↑ «Gutenberg Castle on Burgenwelt.de» (en alemany), 22-01-2016. [Consulta: 22 gener 2016].
* ↑ «Burg Gutenberg, Balzers - Chris Fotopage». Arxivat de l'original el 2013-02-13. [Consulta: 7 gener 2013].
* 1 2 3 4 5 «Ruinenland». www.ruinenland.de.
* ↑ «Obere Burg (Burg Neu-Schellenberg) on Burgenwelt.de» (en alemany), 22-01-2016. [Consulta: 22 gener 2016].
* ↑ Schellenberg, Gemeinde. «Gemeinde Schellenberg». www.schellenberg.li. Arxivat de l'original el 2013-06-20. [Consulta: 30 desembre 2012].
* 1 2 «Historischer Verein für das Fürstentum Liechtenstein - Die Burgen auf dem Schellenberg (Historical Association of the Principality of Liechtenstein - The castles on Schellenberg)» (en alemany), 05-03-2016. Arxivat de l'original el 5 May 2016. [Consulta: 31 març 2018].
* ↑ «Untere Burg (Burg Alt-Schellenberg) on Burgenwelt.de» (en alemany), 22-01-2016. [Consulta: 22 gener 2016].
* ↑ «Liechtenstein : The Official Tourism Site - Culture & Cuisine - Places of historical interest : The Wildschloss (Schalun Castle)». [Consulta: 5 gener 2013].
* ↑ «Schalun Castle (Wildschloss) on Burgenwelt.de» (en alemany), 22-01-2016. [Consulta: 22 gener 2016].
* ↑ «Burg Schalun ( Wildschloss ) Vaduz - Chris Fotopage». Arxivat de l'original el 2013-02-12. [Consulta: 5 gener 2013].
* 1 2 «Castle Hunting: Schloss Vaduz». merlinandrebecca.blogspot.com, 18-08-2011.
* ↑ «Album Archive». picasaweb.google.com.
* ↑ «Vaduz Castle on Burgenwelt.de» (en alemany), 22-01-2016. Arxivat de l'original el 2019-04-22. [Consulta: 22 gener 2016].

## Enllaços externs

* Visió general dels castells al Principat de Liechtenstein (en alemany)
* Fotos dels castells de Luxemburg i Liechtenstein
# Fe i llibertat

Fe i llibertat (originalment, Nun of Your Business) és una pel·lícula documental de 2020 en croat dirigida per Ivana Marinić Kragić. Segueix la vida de dues joves monges que busquen l'equilibri entre la seva orientació sexual i la seva fe per lluitar per una relació que la societat i les comunitats religioses no accepten. Les dues viuen en dos convents diferents de Croàcia. Desil·lusionades amb l'Església, plenes de contradiccions i impulsades pel seu amor, prenen la decisió d'abandonar el convent i començar una nova vida juntes.
El 2020 va guanyar el Premi del Públic a la millor pel·lícula al Festival Internacional de Documentals ZagrebDox. L'any següent va obtenir el Premi Dandelion a la millor pel·lícula al Festival de Cinema UnderhillFest, la Menció d'Honor del Festival de Cinema Astra i el premi Lateral/LGTBIQ+ al Festival Internacional de Cinema Documental de Buenos Aires.
El 5 de maig de 2022 es va estrenar la versió subtitulada al català en el marc de la iniciativa Docs del Mes, vinculada al festival DocsBarcelona.

## Referències

* ↑ «‘Fe i Llibertat’: Un amor de clausura». Núvol. [Consulta: 21 maig 2022].
* ↑ «ZagrebDox prepara su 16a edición» (en castellà). Cineuropa. [Consulta: 21 maig 2022].
* ↑ «Fe i llibertat». DocsBarcelona. [Consulta: 21 maig 2022].
* ↑ «Fe i llibertat». Cinema en Català. [Consulta: 21 maig 2022].

## Enllaços externs

* Tràiler subtitulat al català
* Fe i llibertat a FilminCAT
# Unió Catalana d'Hospitals

La Unió Catalana d'Hospitals és una associació d'empreses que presten serveis en l'àmbit sanitari i social. Fou creada el 1975 amb el nom d'Unió Catalano-Balear d'Hospitals. Va rebre la creu de Sant Jordi l'any 2010.
La Unió representa més de cent entitats sanitàries i socials que presten atenció hospitalària, atenció primària, salut mental, atenció a la dependència i atenció sociosanitària. Aquestes entitats tenen diversa forma jurídica: fundacions, ordres religiosos, titularitat pública, associacions, mutualitats i mercantils.
El Pla Estratègic 2016-2020 fixa que la missió de La Unió és servir als associats i influint en la millora del model sanitari i social català, en benefici de la societat. La Unió vol ser l'associació d'entitats referent en la transformació del sistema sanitari i social per a la millora de la salut i la qualitat de la vida de les persones amb valors com ara el compromís, la independència, la diversitat, la professionalitat i la innovació.
En aquest marc, La Unió impulsa el projecte +Futur, un exercici de prospectiva, en col·laboració amb les entitats associades i amb la participació de diferents agents del sector, que té com a objectiu impulsar accions en l'àmbit sanitari i social que permetin a les organitzacions i els professionals avançar-se a les necessitats de futur i millorar, així, l'atenció a les persones. Tot això, amb una mirada oberta al món. De cara al 2020, l'entitat organitzarà el 44 Congrés Mundial d'Hospitals que promou la International Hospital Federation.

## Referències

* ↑ «Les ajornades Creus de Sant Jordi 2018 ja tenen llista de guardonats». Catalunya Press, 12-05-2018.
* ↑ Bella, Emili. «La Generalitat distingeix amb la Creu de Sant Jordi el cap de la Casa del Rei Joan Carles de Borbó - 14 abril 2010». [Consulta: 26 gener 2022].
* ↑ «Membres associats». [Consulta: 26 gener 2022].
* ↑ «La sanitat pública concertada a Catalunya i les seves patronals», 05-01-2021. Arxivat de l'original el 2022-01-26. [Consulta: 26 gener 2022].
* ↑ «Plan Estratégico 2016-2020» (en castellà). [Consulta: 26 gener 2022].
* ↑ «Projecte +Futur | Més Futur». [Consulta: 26 gener 2022].
* ↑ «La Unió inicia el desenvolupament del Projecte + Futur». [Consulta: 26 gener 2022].
* ↑ «Barcelona, sede del Congreso Mundial de Hospitales de 2020» (en castellà). Redacción Médica, 04-12-2017.
# Karàtxev

Karàtxev (en rus: Карачев) és una ciutat de l'óblast de Briansk, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 17.449 habitants. És la seu administrativa del districte (raion) homònim. Es troba a 43 km (a 47 km per carretera) a l'est de Briansk, a l'Altiplà Central Rus, sobre el riu Snejet.

## Història

Karàtxev és mencionada per primer cop per les cròniques de 1146. És el centre del Principat de Karàtxev (un dels principats de l'Alt Okà) el 1246, abans de passar a mans lituanes el 1396 i a moscovites el 1503. Fou destruïda pels polonesos i lituans durant la seva intervenció en Rússia a principis del segle XVII, essent després de la seva reconstrucció saquejada pels tàtars de Crimea el 1662. Durant el segle XVIII adquireix certa importància comercial. El 1868 s'hi obrí una estació de ferrocarril. La ciutat és pràcticament destruïda durant la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ «Karàtxev». ésAdir. [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ Informació sobre Karàtxe (en rus)
# 1363

L'any 1363 (MDCCCLXIII) va ser un any comú començat en diumenge del calendari julià.

## Esdeveniments

* 21 de maig - València: Pere el Cruel de Castella, ataca la ciutat i hi comença un setge que durarà fins al 10 de juny, quan es retirarà a causa de l'heroica defensa dels valencians, comandants per l'infant Alfons (Guerra dels Dos Peres).
* Tortosa (Baix Ebre): autoritzada la instal·lació d'un Consolat de Mar, organisme del dret marítim català, a la ciutat.

## Referències

* ↑ Palací, David Javaloyes i. «El País Valencià al s.XIV: entre la pesta i l'expansió», 01-06-2018. [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «Fundació del consolat de mar de Tortosa | enciclopedia.cat». [Consulta: 28 novembre 2024].
# Afrenellar

En les batalles entre galeres, afrenellar significava subjectar lligant amb frenells les mateixes galeres entre si o els rems d'una galera a la coberta de la nau.

## Explicació

Les batalles navals antigues amb trirrems fenícies, gregues, cartagineses i romanes consistien sovint en enfrontaments individuals entre les naus que lluitaven amb esperons procurant enfonsar l'adversari. L'abordatge era el darrer recurs i implicava un nombre reduït de guerrers embarcats. En algunes batalles hi ha referències de naus lligades les unes a les altres, de costat a costat, procurant una millor defensa.
A partir la batalla de Miles la lluita a l'abordatge procurant capturar la nau enemiga fou més freqüent. Aquesta tàctica implicava la participació de més soldats ben armats (amb armes defensives i ofensives). En les batalles medievals l'ús dels frenells fou gairebé universal. Abans de la batalla -procurant una millor defensa lligant naus i rems- i en la pròpia batalla (emprant frenells amb ganxos per a aferrar-se a la nau enemiga i procedir a l'abordatge).

## Documents

* La referència següent parla de frenells llargs. Aparentment per a permetre un cert moviment relatiu entre les parts lligades.
| « | ... E en Ramon Marquet e en Berenguer Mallol faeren affranallar les galees ab franells llarchs, e marraren tots los rems en frenells llarchs, perço quels enamichs nos poguessen metre entre ells, entro que ells se volguessen... | » |
| — Crònica de Ramon Muntaner |||
* Batalla naval de Port del Comte. La descripció d'aquesta batalla és interessant pel que fa a les preparacions prèvies d'un estol venecià-català, afrenellant les galeres barrejades. La batalla pròpiament dita permet deduir les possibilitats i limitacions del sistema.
| « | ... E ordenà que una galera de Catalunya estigués a la parte dreta del dit capità nostre (Bernat de Cabrera) i feu fer dues esquerres de totes les nostres galeres; y eren totes afrenallades, ço és, una de Catalans y altre de Venecians exceptades VI galeres entre bastardes y sotils qui estigueren detràs ab les V naus armades ... | » |
| — Crònica de Pere el Cerimoniós |||

## Referències

* ↑ DCVB:Afrenellar.
* ↑ Ramón Muntaner. Chronica, o descripcio dels fets, e hazanyes del inclyt rey don Iaume primer rey Darago, de Mallorques, e de Valencia ... Feta per lo Magnifich en Ramon Muntaner ... en casa de Iaume Cortey librater, 1562, p. 249–.
* ↑ Petrus IV. rex Aragoniae. Cronica del Rey de Aragon D. Pedro IV ... escrita en lemosin por el mismo monarca, traducida al Castellano y anotada por Antonio de Bofarult. Frexas, 1850, p. 307–.

## Vegeu també

* Marina de guerra catalana
# 1337

L'any 1337 (MCCCXXXVII) va ser un any comú començat en dimecres del calendari julià.

## Esdeveniments

* Inici de la Guerra dels Cent Anys (Batalla de Cadzand al novembre).
* 24 de maig:Felip VI de França confisca Gasconya del control anglès.

## Necrològiques

* Frederic II de Sicília (Palerm), rei de Sicília del Casal de Barcelona.

## Referències

* ↑ Palmer, Alan; Palmer, Veronica. The Chronology of British History. London: Century Ltd, 1992, p. 100–102. ISBN 0-7126-5616-2.
* ↑ Chisholm, 1911, p. 58.

## Bibliografia

* Riquer, Martí (1975), Los trovadores: historia literaria y textos, Barcelona: Planeta (3 vols.)
* Aquest article incorpora text d'una publicació actualment en domini públic: Chisholm, Hugh, ed. (1911). Encyclopædia Britannica (11a ed.). Cambridge University Press.
# Paracuellos de Jarama

Paracuellos del Jarama és un municipi de la Comunitat de Madrid. Es localitza a proximitat de l'Aeroport de Madrid-Barajas. El seu terme municipal està format per sis localitats i nuclis de població: Paracuellos de Jarama, La Granja / El Cruce, Los Berrocales del Jarama, Belvis de Jarama, INTA i El Avalón. Fou en aquest municipi on es van instal·lar els primers centres de comunicacions del sistema de control de trànsit aeri civil a Espanya, després de la signatura del tractat d'amistat i cooperació amb els Estats Units en els anys 1950. Entre els seus atractius trobem l'àrea recreativa del riu Jarama i la pràctica del parapente.
Alguns dels seus monuments són l'Església dels Descalços de San Francisco, palau de Medinaceli, que encara conserva la seva estructura, un escut i el seu pati castellà amb columnes de pedra per a recordar la vinculació del poble amb aquesta casa ducal. I castell de Malsobaco una senzilla construcció de planta rectangular i origen àrab, envoltat per una muralla que es troba sobre una forest al sud-oest de Paracuellos.

## Història

L'origen del municipi es troba probablement en l'època musulmana, qui van aprofitar la seva privilegiada situació de mirador sobre l'altiplà per a construir un senzill castell de planta rectangular que encara es conserva. Ja en l'etapa cristiana, entre finals del segle xii i principis del xiii es troben referències escrites a la vila de Paracollos. Ja en l'edat moderna el rei Felip II ven la vila a una família de la noblesa, i finalment arriba a les mans de la casa de Medinaceli.
En la Guerra Civil Espanyola, durant la batalla de Madrid, el terme municipal de Paracuellos va ser escenari de les matances de Paracuellos: el de milers de persones per part de forces esquerranes, i en la qual molts dels seus veïns van ser obligats a cavar les fosses on s'anaven enterrant els seus cossos.

## Referències

* ↑ http://www.ayto-paracuellos.org/esp/general.php?pagina=1&idSub=1 Origen de Paracuellos de Jarama

## Enllaços externs

* Informació Paracuellos
* Ajuntament de Paracuellos
* Història de Paracuellos
* Pobles d'Espanya
# Alacón

Alacón és un municipi d'Aragó a la província de Terol a la comarca d'Andorra-Serra d'Arcs. Pertany al Partit judicial de Calamocha. El poble és al capdamunt d'un penya-segat que s'aixeca sobre els barrancs de la Muela i del Mortero. Entre ambdós, s'aprofita una font que dona lloc a una bassa i hi ha l'ermita de San Miguel, on els habitants d'Alacón hi fan un aplec el dia del sant. Està integra en el Parc cultural del Río Martín. En el nucli urbà, a més, hi ha l'ermita del Calvari, amb la Torre Vella, d'origen àrab i que es conserva en molt mal estat. Al seu costat hi ha el recent inaugurat Museu del Molí, sobre el procés de producció de l'oli d'oliva i que ocupa l'espai que abans era el trull. Hi ha unes 500 bodegues perforades al costat nord de la penya on s'assenta el poble i que adopta, una forma de terrassa per pal·liar el fort pendent. A dins, s'hi elabora i s'hi guarda el vi produït a partir de les vinyes de la zona. La festa major és el dia 16 d'agost, Sant Roc i el 29 de setembre, Sant Miquel.

## Referències

* ↑ «Alacón. Gobierno de Aragón» (en espanyol europeu). [Consulta: 16 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Fòrum d'Alacón
* Parc Cultural del Río Martín
# Endotèrmia

L'endotèrmia o homeotèrmia (del grec: homoios = "similar", thermē = "calor") és la capacitat d'alguns animals de controlar la seva temperatura corporal a través de tremolors musculars, combustió de greix o respiració ràpida. L'oposat és la pecilotèrmia. Alguns autors restringeixen l'ús del terme a les accions destinades a elevar la temperatura del cos. També es coneix com a homeotèrmia les condicions ambientals de temperatura més o menys constant al llarg de l'any.
Els animals de sang calenta (aus, mamífers i possiblement alguns dinosaures) usen l'endotèrmia per conservar l'homeòstasi, és a dir, mantenir la temperatura del seu cos a un nivell constant.

## Avantatges

Els enzims actuen de manera òptima dins un rang de temperatura relativament estret. Tanmateix alguns ambients ofereixen temperatures més constants que d'altres. Per exemple en els tròpics la variació de la temperatura entre les estacions és més petita que la seva variació diària. Les grans masses d'aigua com els oceans i els llacs molt extensos tenen una variació moderada de la seva temperatura. Les aigües sota la superfície de l'oceà tenen una temperatura particularment estables.

## Inconvenients

Com que alguns animals homeoterms fan servir enzims especialitzats en un ventall poc ampli de temperatures corporals, la hipotèrmia ràpidament pot portar a l'entorpiment i a la mort.

## Referències

* ↑ Endotèrmia. Significat

## Vegeu també

* Ectotèrmia
# Vígríðr

En la mitologia germànica, Vigrid o Vígríðr (literalment, 'el lloc on la batalla continua aferrissadament') és la planura gegant on tindrà lloc el Ragnarök.

## Referències

* ↑ Faulkes, Anthony. Edda (en anglès). J. M. Dent, 1995, p. 54-55.
* ↑ The Poetic Edda (en anglès). Princeton University Press, 1936, p. 373-376.
# 808
## Esdeveniments

* Els francs conquereixen Tarragona
* Comença el debat teològic sobre el filioque entre Roma i l'Imperi Romà d'Orient

## Necrològiques

* Abul-Fadl al-Abbas ben al-Ahnaf, poeta.
* Gisela, fill de Carlemany.

## Referències

* ↑ Tischler, Matthias M. Carlemany a Europa. Història i memòria. Edicions Universitat Barcelona, 2022-12-22. ISBN 978-84-9168-896-9.
# Ball de Bastons de Solsona

El Ball de Bastons de Solsona data de 1680, de quan va venir del poble de Sanaüja, i al 1702, està documentat que els mateixos bastoners de Sanaüja van ensenyar als solsonins. L'estranya funció que adopten els dansaires d'aquest ball a la ciutat és la de ser patges i acompanyants de la imatge de la Mare de Déu del Claustre en els recorreguts processionals, un rol que només s'observa en un altre municipi català, Cardona. De fet, a tot Europa, només tenim constància que un element folklòric sigui el patge de la Verge a aquests dos municipis de Catalunya i a la ciutat italiana de Mistretta.
El Ball de Bastons de Solsona està format per infants, cosa puntual a Catalunya, i fins a l'any 1998 només era integrat per nois. Però com que la festa necessita adaptar-se progressivament a la societat actual, era lògic i just que les noies també hi fossin incorporades.
És un dels elements que més constància ha tingut al llarg de la seva història i ha pogut mantenir les seves característiques i els seus vestits fidels als originals. Igualment, les seves coreografies s'han mantingut invariables. La dansa és molt completa i consta de quatre parts, cada una d'elles amb música i coreografia pròpies.

## Referències

* 1 2 «El ball de bastons». Patrimoni festiu. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2 de desembre 2020. [Consulta: 14 gener 2021].

## Enllaços externs

* Festa Major de Solsona, el Ball de Bastons Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine.
# Cal Roquetes i Cal Pau

Cal Roquetes i Cal Pau és un edifici del municipi de Toses (Ripollès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una agrupació de cases de les que la construcció de la primera data del 1668. Podríem trobar-nos davant d'una de les formes de repoblament que a finals del segle IX s'efectuen a la Marca Hispànica de la que la Vall de Ribes formava part, i que seria extensiva als altres veïnats.

## Referències

* ↑ «Cal Roquetes i Cal Pau». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Jean-Pierre Lebreton

Jean-Pierre Lebreton és un científic a l'ESA, i el Científic del Projecte i Control de Missió Huygens. Lebreton està especialitzat en la ciència planetària, especialment la física del plasma. A més de la missió Huygens, també està treballant amb la sonda cometària Rosetta i el seu Plasma Consortium Experiment, com també la sonda espacial Venus Express.

## Enllaços externs

* Entrevista amb Lebreton
* Les sondes de mesurament de plasmes naturals Arxivat 2006-11-16 a Wayback Machine. de Jean-Pierre Lebreton i Yves Arnal
Agència Espacial Europea :
# Stereo (pel·lícula de 2014)

Stereo és un thriller alemany del 2014 dirigit per Maximilian Erlenwein. La pel·lícula es va estrenar a la secció Panorama del 64è Festival Internacional de Cinema de Berlín. El 5 de juliol de 2014 es va presentar la pel·lícula al Festival de Cinema Veus Independents de Vologda. L'estrena nord-americana es va celebrar al Festival Internacional de Cinema Fantasia de Mont-real el 31 de juliol de 2014. Stereo va inaugurar el Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Puchon de Corea del Sud 2014. Fou mostrada a la secció "Sang Neuf" al Festival de Cinema de Beaune de 2014 i al Programa de Competició Internacional del Festival Internacional de Cinema d'Odesa.
Stereo va ser una de les quinze pel·lícules potencials a ser considerades candidates d'Alemanya als Premis Oscar de 2015 com a Millor pel·lícula en llengua estrangera, però no va ser seleccionada.

## Repartiment

* Jürgen Vogel com a Erik
* Moritz Bleibtreu com a Henry
* Petra Schmidt-Schaller com a Julia
* Georg Friedrich com a Keitel
* Rainer Bock com a Wolfgang
* Mark Zak com a Gaspar
* Helene Schönfelder com a Helena
* Fabian Hinrichs com a metge
* Jürgen Holtz com a homes esperits

## Referències

* ↑ «Panorama 2014: First Films». berlinale. [Consulta: 1r gener 2014].
* ↑ Knegt, Peter. «Berlin Announces 19 Films In Panorama Section For 2014 Festival». indiewire.com. [Consulta: 21 gener 2014].
* ↑ «Berlin Completes Panorama Lineup With Strong Asian Presence». hollywoodreporter.com. [Consulta: 21 gener 2014].
* ↑ «Berlin Film Festival's Panorama Section Completes Lineup». chicagotribune.com. [Consulta: 21 gener 2014].
* ↑ «Stereo at the Voices Festival 2014». www.voices-festival.org. Arxivat de l'original el 12 August 2014. [Consulta: 2 agost 2014].
* ↑ «Stereo at Fantasia International Film Festival 2014». www.fantasiafest.com. [Consulta: 27 juliol 2014].
* ↑ «Opening Film». www.pifan.com. [Consulta: 24 juliol 2014].
* ↑ «Stereo at Beaune Film Festival». www.beaunefestivalpolicier.com. Arxivat de l'original el 6 April 2014. [Consulta: 10 agost 2014].
* ↑ «Odessa International Film Festival». oiff.com.ua. Arxivat de l'original el 12 August 2014. [Consulta: 10 agost 2014].
* ↑ «German candidates for the 'Best Foreign Language Film' at the 87th Oscar (German)». www.german-films.de. Arxivat de l'original el 7 de març 2012. [Consulta: 10 agost 2014].

## Enllaços externs

* (alemany) Web oficial