OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pi4 d'Orió

Pi$^4$ d'Orió (π$^4$ Orionis) és un estel en la constel·lació de Orión. Comparteix la denominació de Bayer Pi amb altres cinc estels, i entre aquestes és la segona més brillant amb magnitud aparent +3,67. Igual que molts altres estels de la constel·lació —Bellatrix (γ Orionis) o Saiph (κ Orionis) entre elles— forma part de l'associació estel·lar Orió OB1. Es troba a uns 1250 anys llum de distància del Sistema Solar.
Pi$^4$ d'Orió és una binària espectroscòpica, és a dir, les components no es poden resoldre amb telescopi. Els dos són estels calents de 21.800 K de temperatura i tipus espectral B2, el primari classificat com a gegant i el secundari com subgegant. El període orbital del sistema és de 9,519 dies i la lluminositat conjunta del mateix és de 27.000 sols.
Assumint que l'estel gegant és 1,5 vegades més brillant que el seu company (valors típics per a aquesta classe d'estels), les lluminositats respectives serien 16.200 i 10.800 vegades majors que la solar, amb unes masses entorn de 10 masses solars. Amb aquests paràmetres resulta una separació entre els dos estels d'unes 0,25 UA. Els valors estimats de temperatura i lluminositat suggereixen que en realitat ambdós poden ser estels de la seqüència principal amb una edat de menys de 20 milions d'anys.

## Referències

* ↑ «Rotational velocities and spectral types for a sample of binary systems». Astronomy and Astrophysics, 1975, pàg. 91–99.
* 1 2 3 4 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «UBV photometry of stars whose positions are accurately known. VII». Astronomy and Astrophysics, 1993, pàg. 591–592.
* 1 2 3 «Carbon, nitrogen, and oxygen abundances in early B-type stars» (en anglès). Astrophysical Journal, 3-1992, pàg. 673–700. DOI: 10.1086/171116.
* ↑ Almudena Alonso Herrero «The IACOB project. I. Rotational velocities in northern Galactic O- and early B-type stars revisited. The impact of other sources of line-broadening» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2-2014, pàg. 135–135. DOI: 10.1051/0004-6361/201322758.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* 1 2 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ Pi$^4$ Orionis (SIMBAD)
* ↑ Pi-4 Orionis (Stars, Jim Kaler)

## Enllaços externs

* Pi$^4$ Orionis (Alcyone) Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Aigua a la Lluna

La presència d'aigua a la Lluna és un aspecte de l'estudi de la superfície lunar. Una expedició lunar recent ha descobert la seva presència, però fins llavors se'n debatia l'existència. Si hi havia aigua a la superfície del satèl·lit natural de la Terra no podia estar en forma líquida (la temperatura de la Lluna és força per sota del punt de congelació de l'aigua) i no pot persistir el vapor, car la seva gravetat no permetia la presència d'atmosfera. Tanmateix, els científics des del 1960 han especulat que el gel pot romandre en aquest estat en els freds cràters de la Lluna que permanentment estan a l'ombra, en els dos pols del satèl·lit. Hi havia proves no concloents d'aquesta acumulació de gel fins que, el novembre del 2009, la NASA, finalment, va confirmar que la sonda espacial LCROSS havia detectat una quantitat significativa d'aigua en el material expulsat, al pol sud lunar, per l'impacte d'un enginy espacial.
L'aigua i el grup químic hidroxil, que està associat a l'aigua, poden existir en formes químiques lligades als minerals lunars (més que no pas com a aigua líquida), i les proves suggereixen que aquest seria el cas en baixes concentracions sobre la major part de la superfície de la Lluna.
La NASA creu que l'aigua pot haver estat distribuïda a la Lluna en temps passats (a escala geològica) pel bombardeig de cometes, asteroides i meteorits, o produïda de manera contínua in situ per ions d'hidrogen (protons) del vent solar, quan impactaven amb minerals amb contingut d'oxigen.

## Quantitat d'aigua

Segons dades facilitades per la NASA, s'han trobat més de 40 petits cràters que emmagatzemen aigua congelada; s'estima que hi pot haver com a mínim 600 milions de tones de gel.

## Importància

La recerca de la presència d'aigua a la Lluna ha atret una considerable atenció i ha motivat diverses missions lunars recents, sobretot perquè l'aigua a la Lluna seia molt útil en una possible colonització humana a llarg termini.

## Vegeu també

* Aigua a Mart.
* Aigua a l'asteroide 24 Temis, al cinturó d'asteroides del sistema solar.

## Referències

* ↑ Dino, Jonas; Lunar CRater Observation and Sensing Satellite Team «LCROSS Impact Data Indicates Water on Moon». NASA, 13-11-2009 [Consulta: 14 novembre 2009]. Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine.
* ↑ Lucey, Paul G. «A Lunar Waterworld». Science, 326, 5952, 23-10-2009, pp. 531 - 532. doi:10.1126/science.1181471 [Consulta: 18 novembre 2009].
* ↑ NASA - Lunar Prospector Arxivat 2016-09-14 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ NASA (2010, March 2). NASA radar finds ice deposits at Moon's north pole; additional evidence of water activity on Moon. ScienceDaily. Retrieved March 4, 2010, from http://www.sciencedaily.com /releases/2010/03/100302085214.htm

## Enllaços externs

* Gel a la Lluna — NASA Goddard Space Flight Center.
* Fluxes of fast and epithermal neutrons from Lunar Prospector: Evidència de gel als pols lunars — Science.
* La Lluna té un litre d'aigua per cada tona de sòl Arxivat 2011-07-16 at Archive.is — Times Online.
* Evidència no ambigua d'aigua a la Lluna — Slashdot Science Story.
# Cine Excelsior

El Cine Excelsior, que també es va anomenar Excelso, estava ubicat a Gran Via de les Corts Catalanes, 544 de Barcelona.
El cinema va inaugurar-se el 7 de desembre de 1911, amb una capacitat de 1.018 localitats. Les primeres pel·lícules que es van projectar van ser Cultivo del caucho en Malasia (a color), Rosas entre espinas i El monóculo.
El febrer de 1912 es va celebrar el primer ball de màscares de Carnaval. Durant els anys vint va programar conjuntament amb el Diana i la Sala Argentina, tot alternant cinema i teatre, fins que va arribar el cine sonor a principis dels anys trenta. Després de la Guerra Civil, la sala reprengué l'activitat el 4 de febrer de 1939 amb la reestrena de Las Cruzadas i Sinfonías del corazón. El 17 de juny de 1940 va obrir sota el nom de Excelso, nom que durà dins el 7 d'agost del mateix any, per obrir l'endemà sota el seu nom inicial.
Durant els anys cinquanta va programar amb el Balmes i el Maryland. Després d'unes grans reformes, que també van servir per ampliar la capacitat de la sala a 1.129 butaques, va reobrir el 21 de desembre de 1953 amb un programa de reestrena: Niágara i Las dos Carlotas. El 1927 va començar la seva trajectòria dintre de l'empresa Balañá i va programar conjuntament amb altres cinemes de la cadena.
Va tancar el 6 d'octubre de 1985.

## Referències

* 1 2 Lahuerta Melero, Roberto. Barcelona sus cines de estreno, repertorio y arte y ensayo. Barcelona: Quarentena Ediciones, 2016.
* 1 2 Munsó Cabús, Joan. Els cinemes de Barcelona. Barcelona: Edicions Proa, 1995.
* ↑ Bar.cel.ona.uta. «BARCELOFÍLIA: CINE EXCELSIOR. Gran Via 544 (1911-1985)», diumenge, 31 juliol 2011. [Consulta: 20 juliol 2017].
# Sara Maria Blasi i Gutiérrez

Sara Maria Blasi i Gutiérrez (Barcelona, 1942) és una pedagoga catalana de reconegut prestigi, ha exercit diversos càrrecs directius com a Inspectora d'Educació del Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya.

## Biografia

Apareix reiteradament citada en llibres històrics sobre el Camp de la Bota. "Cal dir que el treball de traspàs massiu de nens i nenes del Camp de la Bota i d'altres espais de barraques a les escoles de la Mina no va ser gens fàcil;la massificació, la barreja de tanta gent diversa i desconeguda, d'altres estils escolars o d'infants que no havien estat escolaritzats va generar molts problemes. Que tot això no acabés en un desastre va ser gràcies als impagables esforços de la majoria de mestres i a la implicació de la inspectora Sara Blasi que alhora també ho era del Camp de la Bota."
Ha estat diputada provincial de Barcelona per CiU. Fou Directora General Ensenyament Primari de Catalunya de la Generalitat de Catalunya de 1980 a 1987. Regidora de l'Ajuntament de Barcelona de 1987 a 1994. Ha presidit el Consell Escolar de Catalunya entre el 2000 i el 2004 i fou la primera cap del Servei d'Ensenyament del Català (SEDEC), vinculat als programes d'immersió lingüística a l'escola. Fou un dels membres fundadors, el 1984, de la Societat Catalana de Pedagogia.
El 2007 li fou atorgada la Creu de Sant Jordi. És presidenta de la Fundació Artur Martorell.
El 13 d'abril del 2013 diverses institucions i associacions vinculades a l'ensenyament li van retre un homenatge a l'Institut d'Estudis Catalans. L'acte fou presidit per la Consellera d'Ensenyament, Irene Rigau.

## Referències

* 1 2 Es redueixen a un terç les Creus de Sant Jordi del 2007 Arxivat 2017-10-24 a Wayback Machine. a Directe.cat, 13 de juny de 2007
* ↑ Monferrer i Celades, J.M.. El Camp de la Bota. Barcelona: Cedro, 2012, p. 127. ISBN 978-84-9921-247-0 [Consulta: 27 abril 2013].
* ↑ «Acte de reconeixement i elogi a Sara Blasi». Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 27 gener 2021].
# Anotació (Java)

En programació, una anotació és una manera d'afegir metadades al codi font Java que també poden ser manipulades pel programador en temps d'execució. Molts cops es fa servir com una alternativa a la tecnologia XML.
Les anotacions Java poden ser afegides a elements de programa com ara classes, mètodes, camps, paràmetres, variables locals i paquets. A diferència de les etiquetes afegitdes a la documentació Java i processats amb eines com ara XDoclet, les anotacions Java són completament accessibles pel programador mentre el programa està sent utilitzat amb l'ús de la reflexió(informàtica).

## Història

Les anotacions Java van ser presentades a la Java Community Process com JSR-2002 i aprovades el setembre del 2004. Les anotacions estan disponibles des de la versió 1.5 de JDK. La funcionalitat va ser afegida al Llenguatge Java per l'especificació.

## Procés

Quan es compila el codi Java, el compilador guarda les metadades de l'anotació als fitxers de classe. Després, la màquina virtual, pot buscar les metadades i així determinar els elements del programa o canviar el seu comportament.

## Sintaxi

Declarar una anotació vol dir canviar les etiquetes que han estat afegides per comentar seccions del passat. Les anotacions tenen la forma d'una declaració d'interfície amb una @ precedint-la i opcionalment marcant-la amb meta-anotacions, com es mostra a continuació:
Tant Retention com Target, són exemples d'anotacions.

## Rebuda per la comunitat
### Pros
#### Programació declarativa

Les anotacions permeten al programador declarar al seu codi font el comportament de l'aplicació. És un exemple de com elements de la programació declarativa poden ser afegits a un llenguatge orientat a objectes.

### Contres
#### Rendiment

Afegir metadades a una execució afegeix càrrega adicional de memòria.

#### Manca d'estàndards

Hi ha pocs estàndards que marquin quines metadades haurien de ser utilitzades.

## Vegeu també

* Llenguatge Java
* Model Driven Architecture
* Màquina Virtual Java

## Referències

* JSR 175: Eina pensada per les metadades pel Llenguatge Java
# Columbia

Columbia és la capital de l'estat de Carolina del Sud, als Estats Units. Segons el cens del 2005, la població de la ciutat era de 117.508 habitants, i la seva àrea metropolitana era de 689.878 habitants.

## Personatges il·lustres

* Alexander Beaufort Meek (1814-1865), polític
* Julian Adams, actor de cinema
* Clarissa Minnie Thompson Allen (1859-1941) escriptora afroamericana.
Capitals d'estat dels Estats Units :
ALMontgomery
AKJuneau
AZPhoenix
ARLittle Rock
CASacramento
CODenver
CTHartford
DEDover
FLTallahassee
GAAtlanta
HIHonolulu
IDBoise
ILSpringfield
INIndianapolis
IADes Moines
KSTopeka
KYFrankfort
LABaton Rouge
MEAugusta
MDAnnapolis
MABoston
MILansing
MNSaint Paul
MSJackson
MOJefferson City
MTHelena
NELincoln
NVCarson City
NHConcord
NJTrenton
NMSanta Fe
NYAlbany
NCRaleigh
NDBismarck
OHColumbus
OKOklahoma City
ORSalem
PAHarrisburg
RIProvidence
SCColumbia
SDPierre
TNNashville
TXAustin
UTSalt Lake City
VTMontpelier
VARichmond
WAOlympia
WVCharleston
WIMadison
WYCheyenne
DCWashington$^1$ Territoris:
ASPago Pago
GUHagåtña
MPSaipan
PRSan Juan
VICharlotte Amalie :
$^1$ Capital federal. :
# Casa Olano

La Casa Olano, també coneguda com a Casa Elcano, és un edifici situat al passeig de Gràcia, 60 de l'Eixample de Barcelona, catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Història

Va ser projectat el 1882 pel mestre d'obres Tiberi Sabater per al navilier de Bilbao José Antonio de Olano e Iriondo, pare de José Enrique de Olano y Loyzaga, futur comte de Fígols.

## Descripció

Consta de planta baixa i quatre pisos. S'organitza al voltant d'un pati cobert i una sola escala comunitària. Els pisos resultants són molt amplis i disposen d'una il·luminació generosa tant des de les façanes principal i posterior com des del pati.
La façana té una composició d'obertures en sis eixos verticals contraposats per unes potents franges horitzontals que integren baranes, elements arquitectònics com frontons, cornises i sobretot el coronament de façana. Té una planta baixa amb obertures identificada pels estucs que reprodueixen un encoixinat extremadament horitzontal. Sobre aquesta base i ocupant l'alçada del primer i segon pis, reposen dues tribunes profusament decorades amb estructura de columnes corínties.
La teulada és plana amb terrat del qual surt una construcció tipus àtic, prudencialment retirada de la façana. El perímetre del coronament es soluciona amb un ampit d'obra amb balustrada clàssica coronada amb gerros d'obra.
A la façana són notables les complexes balustrades dels balcons i els permòdols decorats sota les llosanes de tribunes, balcons i cornises. Artísticament cal destacar l'abarrocada estàtua del navegant Elcano, obra de Francesc Font i Pons, dins d'una fornícula al pis principal.
A l'interior de la planta baixa hi ha un local comercial amb profusió d'elements arquitectònics com arcades, pilastres, tribunes carregades de decoracions amb multitud d'influències estilístiques.
L'edifici es considera eclèctic pel tipus d'estil de les decoracions en façana i la profusió de pintures i guixos ornamentals en els sostres i interiors.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Casa Olano». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «José Antonio de Olano i Iriondo. Passeig de Gràcia s/n. Sol·licitar permís per reformar habitatge». Q127 Eixample 1380/1882. AMCB.

## Enllaços externs

* «Casa Olano (Edifici Elcano)». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
Monuments de l'Eixample de Barcelona :
# Cap Fear

El cap Fear (Cape Fear) és un prominent promontori que sobresurt a l'oceà Atlàntic des de Bald Head Island, a la costa de Carolina del Nord, al sud-est dels Estats Units. Està format en gran part per platges de barrera i el limós embolcall del riu Cape Fear, ja que drena la costa sud-est de Carolina del Nord a través d'un estuari al sud de Wilmington.

## Història

Giovanni da Verrazzano, l'explorador italià que navegava cap a França, va tocar terra després de creuar l'Atlàntic al cap Fear o prop d'ell l'1 de març de 1524.
El nom prové de l'expedició de Sir Richard Grenville de 1585. Navegant cap a l'illa de Roanoke, el seu vaixell es va embarrancar darrere del cap. Alguns de la tripulació tenien por de naufragar, donant lloc al nom de Cape Fear. És el cinquè topònim anglès que es conserva als Estats Units.
El cap Fear va ser el lloc d'aterratge del general britànic Sir Henry Clinton durant la guerra de la revolució nord-americana el 3 de maig de 1775.
La pel·lícula Cape Fear de 1962 i el seu remake de 1991 es van situar al cap Fear (tot i que cap de les dues pel·lícules no es va filmar allà).

## Referències

* ↑ «Verrazano Expedition | NCpedia».
* ↑ Gannett, Henry. The Origin of Certain Place Names in the United States. Govt. Print. Off., 1905, p. 124.
* ↑ Names from 1584 were Roanoke Island, the Neuse and Chowan rivers, and Virgínia.--Stewart, George R. Names on the Land: A Historical Account of Place-Naming in the United States. Sentry edition (3rd). Houghton Mifflin, 1967, p. 21, 22.
# Anna Mullikin

Anna Mullikin (Baltimore, 7 de març de 1893 - Filadèlfia, 24 d'agost de 1975) va ser una matemàtica nord-americana.

## Vida i Obra

Va acabar els estudis secundaris el 1915 i va començar a donar classes successivament a dues escoles de Kentucky i Virgínia. El 1918 va tornar a estudiar matemàtiques a la universitat de Pennsilvània amb una beca i sota la direcció de Robert Lee Moore. Quan aquest se'n va anar a la universitat de Texas ella el va seguir un curs, però finalment es va doctorar el 1922 a Filadèlfia, tot i que sota la direcció de Moore.
Aquesta tesi és l'únic treball de recerca publicat per Mullikin. La seva importància rau en el fet que va ser un treball pioner en el camps dels conjunts connexos, en el qual es demostrava el teorema de Janiszewski, que no era conegut per haver estat publicat en polonès poc temps abans.
A partir de 1923 va ser professora de matemàtiques de secundària a Filadèlfia. En els anys 50's i començaments dels 60's va publicar llibres de text juntament amb altres autors. Es va retirar el 1959.

## Referències

* ↑ Bartlow i Zitarelli, 2009, p. 107.
* ↑ Zitarelli, 2009, p. 456.
* ↑ Murray, 2000, p. 248.
* ↑ Green i LaDuke, 2009, p. 254.

## Bibliografia

* Bartlow, Thomas L.; Zitarelli, David E. «Who Was Miss Mullikin?» (en anglés). The American Mathematical Monthly, Vol. 116, Num. 2, 2009, pàg. 99-114. DOI: 10.1080/00029890.2009.11920918. ISSN: 0002-9890.
* Green, Judy; LaDuke, Jeanne. Pioneering Women in American Mathematics (en anglès). American Mathematical Society, 2009. ISBN 978-0-8218-4376-5.
* Murray, Margaret A.M.. Women Becoming Mathematicians (en anglès). The MIT Press, 2000. ISBN 0-262-13369-5.
* Zitarelli, David E. «Connected Sets and the AMS, 1901–1921» (en anglés). Notices of the American Mathematical Society, Vol. 56, Num. 4, 2009, pàg. 450-458. ISSN: 0002-9920.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Anna Mullikin» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Riddle, Larry. «Anna Margaret Mullikin». Agnes Scott College, 2019. [Consulta: 1r novembre 2020]. (anglès)
# Dwars door het Hageland

La Dwars door het Hageland (lit. A través del Hageland) és una competició ciclista belga que es disputa al voltant d'Aarschot (Brabant Flamenc). La primera edició es va disputar el 2003. Entre el 2010 i el 2019 va formar part de l'UCI Europa Tour. Des del 2020 forma part de l'UCI ProSeries.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| edicions amateurs ||||
| 2001 | Jan Claes | Wesley Bellen | Sandro Bijnen |
| 2002 | Frank Verjans | Wouter Van Mechelen | Niels Hammers |
| 2003 | Gordon McCauley | Andy Vanhoudt | Kurt Wouters |
| 2004-2006 edicions no realitzades ||||
| 2006 | Gediminas Bagdonas | Nico Kuypers | Simas Kondrotas |
| 2007 | Dave Bruylandts | Nico Kuypers | Kurt Van Goidsenhoven |
| 2008 | Bert Scheirlinckx | Lieuwe Westra | Nico Sijmens |
| 2009 | Geert Omloop | Benny De Schrooder | Benjamin Gourgue |
| edicions professionals ||||
| 2010 | Frédéric Amorison | Stijn Steels | Michael Tronborg |
| 2011 | Grégory Habeaux | Huub Duyn | Christian Jørgensen |
| 2012 | Timothy Stevens | Davy Commeyne | Niko Eeckhout |
| 2013-2015 edicions no realitzades ||||
| 2016 | Niki Terpstra | Wout van Aert | Florian Sénéchal |
| 2017 | Mathieu van der Poel | Taco van der Hoorn | Wout van Aert |
| 2018 | Krists Neilands | Elia Viviani | Gianni Vermeersch |
| 2019 | Kenneth Vanbilsen | Niki Terpstra | Quinten Hermans |
| 2020 | Jonas Rickaert | Nils Eekhoff | Gianni Vermeersch |
| 2021 | Rasmus Tiller | Danny van Poppel | Yves Lampaert |
| 2022 | Oscar Riesebeek | Gianni Vermeersch | Florian Sénéchal |
| 2023 | Rasmus Tiller | Stan Van Tricht | Florian Vermeersch |
| 2024 | Gianni Vermeersch | Jonas Abrahamsen | Hartthijs de Vries |

## Referències

* ↑ «Dwars door het Hageland (Bel) - Cat.1.ProS». [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ Archives, Cycling. «Aarschot - Boutersem» (en anglès). [Consulta: 26 desembre 2022].
* ↑ «CQ Ranking». [Consulta: 26 desembre 2022].

## Vegeu també

* Dwars door het Hageland femenina

## Enllaços externs

* Web oficial
# Volta al llac Taihu

La Volta al llac Taihu (oficialment Tour of Taihu Lake) és una cursa ciclista professional per etapes que es disputa al voltant del llac Taihu (Xina), el mes de novembre. La seva primera edició s'anomenà simplement Tour of Taihu. Se celebra des del 2010, formant part de l'UCI Àsia Tour. Les primeres edicions va estar dins de la categoria .2 (última categoria del professionalisme); la primera 1.2 (en ser cursa d'un dia) i la segona 2.2 (en ser per etapes). La temporada 2012-2013 va ascendir a la categoria 2.1 i el 2023 a UCI ProSeries.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2010 | David Kemp | Jing Yang | Serhí Hretxin |
| 2011 | Borís Xpilévski | Alois Kaňkovský | Aaron Kemps |
| 2012 | Milan Kadlec | Floris Goesinnen | Choi Ki Ho |
| 2013 | Iuri Metluixenko | Alois Kaňkovský | Borís Xpilévski |
| 2014 | Sam Witmitz | Jurgen Van Diemen | Alois Kaňkovský |
| 2015 | Jakub Mareczko | Andrea Palini | Marco Zanotti |
| 2016 | Leonardo Fabio Duque | Yonder Godoy | Peter Schulting |
| 2017 | Jakub Mareczko | Guillaume Boivin | Carlos Alzate |
| 2018 | Boris Vallée | Benjamin Dyball | Alexander Cataford |
| 2019 | Dylan Kennett | Boris Vallée | Matthias Brändle |
| 2021 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2022 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2023 | George Jackson | Enrico Zanoncello | Jarne Van De Paar |
| 2024 | Jelte Krijnsen | Marcin Budziński | Wilmar Paredes Zapata |

## Referències

* ↑ Tour of Taihu Lake
* ↑ Tour of Taihu

## Enllaços externs

* Palmarès de la Volta al llac Taihu a cqranking.com
# Vallpineda (Garraf)

Vallpineda és una urbanització situada als termes municipals de Sitges i de Sant Pere de Ribes, al Garraf. En aquesta urbanització hi havia la discoteca Pachá de Sitges, oberta el 1967. El tros d'urbanització corresponent a Sant Pere de Ribes té 1.230 habitants. Hi ha dos complexos esportius i una escola privada.

## Referències

* ↑ «Reobertura de Pachá Sitges, el primer Pachá del món torna a la vida». sitgestur.cat, 02-07-2014 [Consulta: 16 maig 2015]. Arxivat 3 de març 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 16 maig 2015].
* ↑ «La discoteca Pachá torna a tancar». Diari de Vilanova, 24-04-2015 [Consulta: 16 maig 2015].
* ↑ «Codis territorials i d'entitats. Municipis: 082310 Sant Pere de Ribes».

## Bibliografia

* Millán i Adeva, Anna. Vallpineda passat i present. Sitges: Grup d'Estudis Sitgetans, 2007 (Quaderns, 52).
# Portada/article febrer 16
## Nebulosa del Cranc

La nebulosa del Cranc (també coneguda com a M1, NGC 1952, Taurus A i Taurus X-1) és un romanent de supernova resultant de l'explosió d'una supernova en el 1054 (SN 1054). Situada a una distància d'uns 6.300 anys llum (1.930 pc) de la Terra, a la constel·lació del Taure, la nebulosa té un diàmetre de sis anys llum (1,84 pc) i la seva velocitat d'expansió és de 1.500 km/s.