OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Obversió lògica

Una obversió lògica és una de les operacions que la lògica clàssica tradicional admetia com a operació lògica.
Consisteix en la modificació del judici aristotèlic de manera que canviant la qualitat del judici, afirmatiu-negatiu, i negant el terme predicat, obtenim un judici equivalent.
D'aquesta manera:
Tot S és P $\rightarrow$ s'obverteix a $\rightarrow$ Cap S és no-P
    Tots els espanyols són europeus $\rightarrow$ Cap espanyol és no-europeu
Cap S és P $\rightarrow$ s'obverteix a $\rightarrow$ Tot S és no-p
    Cap espanyol és americà $\rightarrow$ Tot espanyol és no-americà
Algun S és P $\rightarrow$ s'obverteix a $\rightarrow$ Algun S no és no-p
    Algun espanyol és ros $\rightarrow$ Algun espanyol no és no-ros
Algun S no és P $\rightarrow$ s'obverteix a $\rightarrow$ Algun S és no-P
    Algun espanyol no és americà $\rightarrow$ Algun espanyol és no-americà
La lògica moderna en tractar els judicis aristotèlics com a funcions proposicionals canvia notablement el sentit lògic d'aquestes operacions, pel que avui dia aquestes propietats no tenen en realitat a penes importància lògica, encara que sí que poden ajudar al domini lògic del llenguatge.

## Notes i referències

* ↑ Podeu consultar el tema a problemàtica de la lògica silogística

## Vegeu també

* Sil·logisme
* Conversió lògica
* Contraposició lògica
* Inversió lògica

## Bibliografia

* MITCHELL, D. Introducció a la lògica. Editorial Labor, Barcelona, 1.968.
* Brody, Bobuch A. "Glossary of Logical Terms". Encyclopedia of Philosophy. Vol. 5-6. Macmillan, 1973. (anglès)
* Copi, Irving. Symbolic Logic. MacMillan, 1979, fifth edition. (anglès)
# 36a Divisió Cuirassada (Israel)

La 36a Divisió Cuirassada "Gaash", (en hebreu: עוצבת געש) és la unitat més gran que està en servei en les Forces de Defensa d'Israel. La divisió està subordinada al Comandament Regional del Nord.

## Història

Aquesta unitat va ser creada en el setembre de 1954 i fins a 1958 va ser dirigida pel general Abraham Yoffe. En la seva creació, aquesta unitat va estar basada sense forces pròpies, sinó amb tropes que se li assignaven en funció de les missions que havia de complir la divisió. Va ser dirigida entre els anys 1958 fins a 1962 per Zvi Zamir, i des de 1962 a 1965 per Uzi Narkis. Entre els anys 1965 a 1969 per Elad Peled.
Durant la Guerra dels Sis Dies, la divisió va mantenir combats en el nord de Cisjordània, i li estaven subordinades la Brigada Blindada Barak (llavors denominada 45a Brigada Blindada), la 37a Brigada i la 1a Brigada d'Infanteria (Golani). Més tard, va estar en l'ocupació de la zona meridional dels Alts del Golán. Després de la guerra, la divisió va estar dirigida per Shmuel Gonen des de 1969 a 1972, després per Rafael Eitan des de 1972 a 1974.
Durant la Guerra de Yom Kippur, la divisió va lluitar en les batalles defensives en el Golan septentrional, i després va entrar profundament en territori sirià. Durant l'Operació Litani, la invasió israeliana del Líban de 1978, la divisió va lluitar en el front oriental. En la Guerra del Líban de 1982, va lluitar en el front central, avançant a través de la ruta costanera cap a les portes de Beirut.
A partir de 2006, la divisió es va situar en els estratègics Alts del Golán, i en la seva organització va incloure la 7a Brigada Blindada i la 188a Brigada Blindada "Barak"/"Llampec". A partir de juliol de 2013, és dirigida pel General de Brigada Itzik Turjeman, que va reemplaçar al General de Brigada Tamir Haiman.

## Unitats

* 7a Brigada Blindada "Saar em-Golan"/"Tempesta del Golan"
* 188a Brigada Blindada "Barak"/"Llampec"
* 1a Brigada d'Infanteria "Golani"
* Brigada Blindada "Merkavot ha-Esh"/"Carros de Foc" (en reserva)
* 609a Brigada d'Infanteria "Alexandroni" (en reserva)
* Brigada "Golan" (Territorial)
* 282a Regiment d'Artilleria "Golan"
** 334a Batalló d'Artilleria "Ra’am"/"Tro" (MLRS)
** 405a Batalló d'Artilleria "Namer"/"Tigre" (M109A5)
** 411a Batalló d'Artilleria "Keren"/"Banya" (M109A5)
** Companyia d'Ubicació d'Objectius
* Batalló de Comunicacions.

## Referències

* ↑ «Amid raging conflict in Syria, IDF deploys new division to border», 23-02-2014.
# Martí Gasull i Coral

Martí Gasull i Coral (Barcelona, 30 de maig del 1919 –26 de febrer de 1994) fou un fotògraf català, conegut per la seva fotografia creativa feta entre els anys 40 i 50 del segle xx.

## Biografia

Va començar a treballar com a fotògraf durant la Guerra Civil al centre de documentació del regiment de la República instal·lat al Castell de Samalús. Després de l'exili al camp d'Argelers (Rosselló) i d'un llarg servei militar sota el Règim franquista a Tànger i a les Canàries, va tornar a Barcelona on va muntar un laboratori a casa seu i un estudi fotogràfic amb un soci. Va compaginar la feina com a comptable i fotògraf industrial i de retrats amb la fotografia creativa on va guanyar més de 100 premis. Va adquirir un gran prestigi com a tècnic de laboratori. No només positivava les seves fotografies, sinó les d'altres fotògrafs destacats del moment com Oriol Maspons o Julio Ubiña. Va ser dels primers fotògrafs de Barcelona que va revelar diapositives en color Kodak procés E-1, amb inversió física; i un dels primers que va positivar amb paper color. Fou membre de l'Agrupació Fotogràfica de Catalunya des del 1945. Més endavant va deixar de concórrer a concursos per encapçalar, amb el suport d'altres famílies, el Taller Sant Jordi, destinat a persones amb disminució psíquica en atenció a un dels seus fills. Segons han destacat els experts, les seves fotografies, tant urbanes, com de paisatge o retrats, quedaven registrats, tant el seu gran domini tècnic com la seva recerca incansable de noves formes d'expressió.
Més enllà de les exposicions fruit dels concursos i d'una petita mostra en una exposició col·lectiva a la Sala Piscolabis de Barcelona el 1987, no va fer cap més exposició en vida. No fou fins al 2015, quan el seu fill va trobar força obra seva en un traster, que ha estat reconegut en una exposició a la galeria d'art "El quadern robat" i posteriorment, el 2016, al Museu de Montserrat.
El 2020, una de les seves fotografies fou triada per l'escriptor Carlos Ruiz Zafón com a portada per a la seva obra pòstuma: La Ciutat de Vapor (La Ciudad de Vapor (castellà))
És pare del fotògraf d'art Martí Gasull i Avellán i avi de l'activista lingüístic, muntanyenc i promotor cultural Martí Gasull i Roig.

## Referències

* ↑ «Martí Gasull i Coral (1919 - 1994) Barcelona i la llum d'aquells anys». El quadern robat, 01-06-2015. Arxivat de l'original el 2016-06-02. [Consulta: 30 abril 2016].
* ↑ «Una mostra sobre Barcelona honra l'oblidat fotògraf Martí Gasull i Coral». La Vanguardia, 05-07-2015. [Consulta: 30 abril 2016].
* ↑ «Llum de postguerra». El Punt Avui, 14-09-2015. [Consulta: 30 abril 2016].
* ↑ «El “Llegat fotogràfic” dels Gasull arriba al MDM». Museu de Montserrat, 19-04-2016. [Consulta: 30 abril 2016].
* ↑ «Els contes de comiat de Zafón». La Vanguardia, 22-11-2020.
# Castell de Santueri

El castell de Santueri és una fortificació situada damunt uns penya-segats de les serres del Migjorn de Mallorca (terme de Felanitx) a una alçada de 408 metres. És possible que el nom provengui del llatí sanctuarium (‘santuari’).
El recinte, defensat per torres, murades i penya-segats, té una superfície de 426 àrees (unes sis quarterades).
Dintre de les coves de la cinglera dels penya-segats, cova des Bous i la cova des Confessionari dels Moros, es realitzaren excavacions durant la primera dècada del segle xx. Les troballes de ceràmiques i objectes de bronze testifiquen una ocupació de les coves durant els períodes epicampaniforme, naviforme i talaiòtic, i existeix un hiatus d'ocupació probablement a l'inici del primer mil·lenni.
El rei En Jaume I el conquistà als musulmans l'any 1231. Des de la conquesta, el comte Nunó Sanç I de Rosselló i Cerdanya va ser propietari del castell, després de participar en la conquesta de Mallorca. El castell retornà a la corona l'any 1241. Durant el segle xiv, s'hi feren grans obres de restauració i reformes damunt les ruïnes d'una fortificació àrab, que alhora estaven sobre unes de romanes d'Orient, i probablement sobre un assentament militar romà.
Entre els anys 1521 i 1523, serví de refugi als mascarats o contraris de la revolta de les Germanies.
L'any 1811, l'estat el va vendre a un particular.
Les excavacions arqueològiques dutes a terme entre el 1997 i el 2001 tragueren a la llum un miler de monedes, segells i pesos de les èpoques romana d'Orient i musulmana. Tanmateix, la viva polèmica que suscitaren impedí que els resultats de la recerca fossin publicats en català, així que hagueren de sortir en alemany.
* Castell de Santueri
* Castell de Santueri
* Castell de Santueri

## Referències

* ↑ HERNANDEZ-GASCH, Jordi (2009) Les coves de la cinglera del castell de Santueri: Els material del Fons Colominas del Museu d'Arqueologia de Catalunya. http://www.raco.cat/index.php/Endins/article/view/176886/229256
* ↑ «Castell de Santueri». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Morrisson, 2006, p. 469.
* ↑ Ilisch, Matzke i Seibt, 2005.

## Bibliografia

* Ilisch, I.; Matzke, M.; Seibt, W. Die mittelalterlichen Fundmünzen, Siegel und Gewichte von Santueri, Mallorca (en alemany). Centre de Recerca de Numismàtica Islàmica, 2005. ISBN 3-926195-02-9.
* Morrisson, C. «Lutz Ilisch, Michael Matzke, Werner Seibt, Die mittelalterlichen Fundmünzen, Siegel u. Gewichte von Santueri, Mallorca» (en francès). Revue numismatique, 162, 2006, pàg. 469-471.

## Enllaços externs

* Castell de Santueri.
# Keno Don Hugo Rosa

Keno Don Hugo Rosa (29 de juny de 1951, Louisville, Kentucky, Estats Units) de nom artístic Don Rosa, és un il·lustrador i autor de còmics famós pel seu treball amb personatges com l'Ànec Donald. Actualment es troba retirat, entre altres motius, per patir problemes amb la vista.
El seu treball més conegut és "The Life and Times of $crooge McDuck" (la joventut de l'Oncle Guillat, a França i Espanya)
Don Rosa és considerat per molts el millor artista d'"Ànecs" després de Carl Barks. Potser per la gran elaboració de les seues historietes. No sols crea històries amb gran estima cap als personatges i dibuixa amb un detallat i inconfusible estil, moltes vegades les seues històries contenen detalls que un xiquet no podria entendre, fent-les apropiades tant per a xicotets com per a grans. Exemples d'açò serien l'evolució de la personalitat de l'Oncle Guillat l'abans esmentat Life and Times, o la historieta The Quest for Kalevala, on els personatges de la Disney viuen una aventura basada en el poema èpic finès Kalevala.
Prova de la qualitat del seu treball és la quantitat de nominacions a premis de prestigi com l'Eisner, primer l'any 1995 en la categoria de "Millor història serialitzada" amb The lifes and times of Scrooge McDuck, guanyant el premi; i el 2007 va repetir en la categoria de "Millor historieta curta" amb The Black Knight GLORPS Again!, on sols quedaria finalista. Eixe mateix any va ser nominat en 5 categories als premis Harvey.
En quasi totes les seues històries es pot trobar una dedicatòria a Carl Barks, que ha estat la seua inspiració "en cada quadre d'historieta", com el mateix Don Rosa ha admès.
La dedicatòria (D.U.C.K.) generalment es troba semi-amagada en la primera pàgina i en el primer quadre de cada història.
D.U.C.K. és l'abreujament de: Dedicated to Unca Carl from Keno. (Dedicat a l'oncle Carl d'en Keno). A més a més, duck en anglès significa ànec.

## Referències

* ↑ Declaracions Arxivat 2010-03-29 a Wayback Machine. del escriptor danés Lars Jensen, i més detalls Arxivat 2011-07-24 a Wayback Machine. per Sigvald Grøsfjeld jr., webmestre de http://duckman.pettho.com/ .

## Enllaços externs

* Don Rosa a inducks. (anglès)
# Edward Dunbar

Edward "Eddie" Dunbar (Banteer, Comtat de Cork, 1 de setembre de 1996) és un ciclista irlandès, professional des del 2016 i actualment a l'equip Team Jayco AlUla. En el seu palmarès destaca la Setmana Internacional de Coppi i Bartali i la Volta a Hongria del 2022.

## Palmarès

* 2014
** 1r a la Volta al País de Gal·les júnior i vencedor de 2 etapes
* 2015
** Campió d'Irlanda sub-23 en ruta
* 2016
** Campió d'Irlanda sub-23 en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa a l'An Post Rás
* 2017
** 1r al Tour de Flandes sub-23
* 2022
** 1r a la Setmana Internacional de Coppi i Bartali
** 1r a la Volta a Hongria
* 2024
** Campió d'Irlanda en contrarellotge
** Vencedor de dues etapes a la Volta a Espanya

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2019. 22è de la classificació general
* 2023. 7è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2023. Abandona (5a etapa)

## Referències

* ↑ «Doblete del Ineos en la Coppi e Bartali con Dunbar y Tulett» (en castellà), 26-03-2022. [Consulta: 29 març 2022].
* ↑ «Eddie Dunbar gana el Tour de Hungría / Profesionales / Noticias del ciclismo / BICI CICLISMO». [Consulta: 27 juny 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Edward Dunbar a ProCyclingStats
# Jill Thompson

Jill Thompson (20 de novembre de 1966) és una escriptora i dibuixant de còmics estatunidenca, guanyadora del Premi Eisner, que ha treballat per a teatre, cine i televisió. És coneguda pel seu treball a la sèrie The Sandman, de Neil Gaiman, la seva pròpia sèrie, Scary Godmother; també ha treballat a The Invisibles, Swamp Thing i Wonder Woman.
Està casada amb l'artista Brian Azzarello.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«[{{{url}}} Broke, Frustrated, and Depressed: Interview with Evan Dorkin]» (en anglès). Dark Horse, 28-09-2009. [Consulta: 2 abril 2017].
* ↑ «Jill Thompson» (en anglès). Lambiek Comiclopedia. [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ Cooke, Darwin. «Introduction». A: 100 Bullets Vol. 10: Decayed (en anglès). Vertigo, 2006, p. 4. ISBN 1401251552.
# Matt Fraction

Matt Fritchman (Chicago Heights, 1 de desembre de 1975), més conegut amb el sobrenom Matt Fraction, és un escriptor de còmics estatunidenc, conegut principalment per les seves obres The Invincible Iron Man, The Immortal Iron Fist, Uncanny X-Men, i Hawkeye per Marvel Comics, i Casanova i Sex Criminals per Image Comics.

## Premis

* Premi Eagle al millor escriptor novell (2008)
* Premi Eisner (2009) a la millor nova sèrie per The Invincible Iron Man (compartit amb Salvador Larroca)
* Premi literari PEN Center USA per la seva excepcional obra completa (2010)
* Premis Harvey (2014):
** "Millor breu o historieta" per Hawkeye #11, "Pizza Is My Business" (compartit amb David Aja i altres).
** "Millor nova sèrie" per Sex Criminals (compartit amb Chip Zdarsky).
* Premis Eisner (2014):
** "Millor edició en solitari (o One-Shot)" per Hawkeye #11, "Pizza Is My Business" (compartit amb David Aja).
** "Millor nova sèrie" per Sex Criminals (compartit amb Chip Zdarsky).
* Premi Inkpot (2016)

## Referències

* 1 2 «Matt Fraction Biography». IGN, 2012. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2013. [Consulta: 27 agost 2012].
* ↑ «Conversations with GoD: Matt Fraction». Geeks of Doom, 29-09-2008.
* ↑ «Eagle Awards Previous Winners 2008». Eagle Awards, 2013. Arxivat de l'original el 22 de febrer 2014. [Consulta: 3 novembre 2013].
* ↑ Doran, Michael. «SDCC 09: 2009 Eisner Awards Winners». Newsarama, 25-07-2009. Arxivat de l'original el 4 novembre 2013. [Consulta: 3 novembre 2013].
* ↑ MacDonald, Heidi. «Matt Fraction wins 2010 PEN Center literary award». ComicsBeat.com, 20-09-2010. Arxivat de l'original el 4 novembre 2013.
* ↑ «PEN Center USA Winners», 2013. Arxivat de l'original el 15 de novembre 2017. [Consulta: 3 novembre 2013].
* 1 2 MacDonald, Heidi. «2014 Harvey Awards Unspool». The Beat, 06-09-2014. Arxivat de l'original el 6 octubre 2014.
* 1 2 Wheeler, Andrew. «2014 Eisner Awards: Full List Of Winners And Nominees». ComicsAlliance, 26-07-2014. Arxivat de l'original el 6 octubre 2014.
* ↑ «Inkpot Award». San Diego Comic-Con, 2016. Arxivat de l'original el 29 gener 2017.

## Enllaços externs

* Matt Fraction - Lloc web oficial
# Gail Simone

Gail Simone (Oregon, 29 de juliol de 1974) és una escriptora de còmics estatunidenca, coneguda per les seves obres a DC Comics i Marvel Comics. Durant la seva trajectòria ha escrit còmics de les sèries Deadpool, Wonder Woman, Secret Six o Batgirl, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Gail Simone» (en anglès). DC Comics, 04-03-2012.
# Sant Pere (la Vansa i Fórnols)

Sant Pere, o Sant Pere de la Vansa, és un nucli del municipi de la Vansa i Fórnols, a l'Alt Urgell, a la vall de la Vansa. Sant Pere es troba a prop del cap del municipi, Sorribes de la Vansa, i de Montargull. Exactament es troba seguint el curs del riu Fred, que desemboca al riu de la Vansa a Montargull. El 1991 tenia 13 habitants, actualment té la meitat de la població amb 6 habitants.

## Referències

* ↑ GGCC, la Vansa i Fórnols: Arxivat 2021-06-04 a Wayback Machine. Montargull de Lavansa, Sant Pere de Lavansa i Padrinàs.
# Melvine Malard

Melvine Malard (Saint-Denis (Illa de la Reunió) 28 de juny de 2000), és una futbolista internacional francesa que juga com a davantera a l'Olympique Lyonnais.

## Carrera
### Carrera del club

Melvine Malard va jugar fins al 2014 al club reunionès Saint-Denis FC després es va incorporar a la metròpoli i al centre d'entrenament de l'Olympique Lyonnais. Va signar el seu primer contracte professional el juliol de 2017 i va debutar a la lliga la temporada 2018-19.
Per tal d'adquirir temps de joc, Malard va ser cedida la temporada 2019-2020 al FC Fleury 91.
A l'inici de la temporada 2020-21, va tornar a l'Olympique Lyonnais, malgrat la dura competència en la seva posició. Les lesions d'Ada Hegerberg i Eugénie Le Sommer li van donar temps de joc, però, en rotació amb Nikita Parris. El 9 de desembre de 2020, obre el seu compte golejador amb el Lió marcant el seu primer gol a la Lliga de Campions en setzens de final contra la Juventus de Torí, abans de donar una assistència a Saki Kumagai per assegurar la victòria.

### Carrera a la selecció

Ha sumat deu partits i cinc gols amb la selecció francesa sub-16 el 2016, nou partits amb la selecció francesa sub-17 entre el 2016 i el 2017 (amb dotze gols marcats), inclosos tres partits i dos gols a la fase final del Campionat d'Europa sub-17 de 2017.
També suma 17 partits i dotze gols amb la selecció francesa sub-19 des del 2018, incloent-hi cinc partits i quatre gols a la fase final del Campionat d'Europa sub-19 de 2019 guanyat per Les Bleuettes, on va acabar la màxima golejadora. També suma deu partits i un gol amb la selecció francesa sub-20 del 2017 al 2018, participant en el Mundial sub-20 2018 celebrat a França, on Les Bleuettes van quedar terceres.
Va debutar amb la selecció absoluta de França el 18 de setembre de 2020 contra Sèrbia a les eliminatòries per a l'Eurocopa 2022, i la seva primera titularitat va ser quatre dies després contra Macedònia del Nord.
Va ser una de les 23 seleccionades per jugar l'Europeu 2022 a Anglaterra.

## Premis
### En club

Olympique Lyonnais:
* Lliga de Campions (4)
** Guanyador: 2018, 2019, 2020, 2022.
* Campionat de França (2)
** Campió: 2019, 2022
* Copa de França (1)
** Guanyador: 2019.

### En selecció

França sub-19
* Euro sub-19 (1)
** Guanyador: 2019

### Individual

* Medalla de llegendaris de la Federació Francesa de Futbol el 2020
* Màxima golejadora de l'Eurocopa sub-19 de 2019

## Referències

* ↑ «Un avenir prometteur pour la joueuse réunionnaise : Foot - Melvine Malard signe un contrat pro à l'Olympique Lyonnais» (en francès). Imaz Press Réunion, 26-07-2017. [Consulta: 3 desembre 2019].
* ↑ «Transferts (F) : Melvine Malard (OL) prêtée au FC Fleury» (en francès). L'Équipe, 05-09-2019. [Consulta: 3 desembre 2019].
* ↑ «Juventus – OL : Bousculées, elles ont tout renversé ! (2-3)» (en francès). www.OL.fr. [Consulta: 9 desembre 2020].
* ↑ «Football : les Bleuettes championnes d’Europe» (en francès). Le Parisien.fr, 28-07-2019. [Consulta: 3 desembre 2019].
* ↑ «FFF : L’équipe féminine récompensée par Noël Le Graët» (en francès). www.OL.fr. [Consulta: 13 octubre 2020].
# Carola Söberg

Carola Britt Therese Söberg (Karlstad, 29 de juliol de 1982) és una jugadora de futbol que juga com a portera. És internacional amb Suècia, selecció amb la qual ha participat en el Mundial 2015 arribant a vuitens de final. Amb l'Umea ha guanyat dues lligues, una copa i dues supercopes; i amb el Tyresö una lliga arribant amb aquest a la final de la Lliga de Campions.

## Trajectòria

| Temporades | Lliga | Club | P | G | Actualitzat |
| 1999 - 2000 | D2 | QBIK |
| 2001 - 2006 | D1 | Mallbackens IF |
| 2007 - 2009 | D1 | Umea IK |
| 2010 - 2014 | D1 | Tyresö FF | 79 | 00 |
| 2014 | D1 | Avaldsnes IL | 06 | 00 |
| 2015 - act. | D1 | KIF Örebro | 42 | 00 | 10/01/2017 |
| 2001 | Selecció sub-19 | Selecció sub-19 | 01 | 00 |
| 2007 - act. | Selecció absoluta | Selecció absoluta | 11 | 00 | 10/01/2017 |

## Palmarès

* Competició
* Títols — Seleccions nacionals ||||||||||||||||
* Títols — Clubs ||||||||||||||||
* 3 Lligues
* 2 Copes
* 2 Supercopes
* Reconeixements — Premis ||||||||||||||||
* Reconeixements — Seleccions de jugadores ||||||||||||||||

## Referències

* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-08-19. [Consulta: 10 juliol 2016].
# Ramon Pichot i Soler

Ramon Pichot i Soler (Figueres, 1924 — Barcelona, 24 de maig de 1996) fou un pintor català. Fill de Ricard Pichot i Gironès, va començar a exposar a Barcelona el 1939, i als anys 50 per la resta de l'estat. Va exposar als Estats Units (1968, 1970 i 1973). Es va especialitzar en retrat i figura femenina, influenciat per Renoir.
Era fill del violoncel·lista Ricard Pichot (deixeble de Pau Casals) i la seva esposa Àngela Soler Bofil, i nebot, entre d'altres, del també pintor Ramon Pichot i la mezzosoprano María Gay. Es va casar amb Anna Sagi, amb qui va tenir dues filles, Gemma (pintora i dissenyadora de joies) i Sara, mare de l'actor Bruno Oro.

## Referències

* ↑ «Ramon Pichot i Soler». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Lluís Brugués, Elisenda Vidal «La nissaga dels Pichot». Revista de Girona, 271, 2012, pàg. 52-56 [Consulta: 27 febrer 2016].
* ↑ Playà Maset, Josep. «La estirpe de los Pichot». La Vanguardia. [Consulta: 27 febrer 2016].
* ↑ Darder, Clara «Gemma Pichot: “A l'Àfrica valoren la vida perquè tenen la mort a la cantonada”». L'Independent de Gràcia, 559, 05-12-2014, pàg. 16. Arxivat de l'original el 11 de març 2016 [Consulta: 26 febrer 2016].
* ↑ «L'actor Bruno Oro segons la seva mare». La Xarxa. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 26 febrer 2016].
# Ralf Matzka

Ralf Matzka (Villingen-Schwenningen, Baden-Württemberg, 24 d'agost de 1989) és un ciclista alemany, professional des del 2008. Competeix en carretera i en pista.

## Palmarès en carretera

* 2007
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Alta Àustria júnior
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Tour de Corea-Japó
* 2010
** Vencedor d'una etapa de la Fletxa del sud

## Palmarès en pista

* 2007
** Campió d'Europa júnior en Madison (amb Bastian Faltin)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com