OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Bertranet (Olèrdola)

Cal Bertranet és un edifici del municipi d'Olèrdola (Alt Penedès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de planta basilical composta de planta baixa, pis i golfes. Balcons al primer pis. Torrelló adossat a una cantonada, de base poligonal. Cos lateral de planta baixa i pis amb galeria superior d'arcades de mig punt. Baluard. Al façana de la casa hi ha la data del 1719, al cos lateral la del 1824 i al baluard la del 1822.

## Referències

* 1 2 «Cal Bertranet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2015].
# Cal Borrut

Cal Borrut, anomenat també Cal Pauet Ràfols, o Cal Metge, és un edifici de la barriada de Clariana, del municipi d'Avinyonet del Penedès (Alt Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local. És un edifici aïllat de planta quadrangular compost de planta baixa, pis i golfes, amb coberta central a dues aigües i laterals amb terrats. Cornises motllurades de separació de pisos, obertures amb llindes, galeries posteriors i portals d'entrada d'arc de mig punt. Frontó, ulls de bou i balustrades. Interiors amb mobiliari i decoració de l'època. Jardí tancat. Les reixes de les portes laterals del jardí porten data del 1882.
L'origen del nom i de l'existència d'aquesta casa cal situar-lo cap a 1880, en que un dels fills petits de can Ràfols dels Caus (Pau Ràfols) va construir la seva casa en aquest indret. El nom de cal Borrut o cal Metge, ve del fet que el seu penúltim propietari havia estat el metge del poble i es deia de cognom, Borrut.

## Referències

* 1 2 «Cal Borrut». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].
* ↑ «Cal Pauet Ràfols/Cal Borrut/Cal Metge». Mapes de Patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
# Cal Cura

Cal Cura és un edifici del municipi de Navarcles (Bages) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici consta de dues parts que corresponen a anys de construcció diferents però que mantenen una coherència constructiva. La part edificada el 1931 dona a la plaça de la vila i cal destacar-ne la galeria d'arcs rebaixats amb el sostre enrajolat i treballs de terra cuita a l'exterior. El ràfec té cabirons ornamentals.
La part construïda posteriorment és a quatre vessants i coronada per una petita torreta central amb finestrals d'arc de mig punt decorats. Consta de tres plantes, totes destinades a habitatge. L'interior conserva també molts detalls de l'antiga decoració.

## Història

Va ser feta construir l'any 1931 per un sastre de Barcelona, fill de Navarcles anomenat Cura, d'aquí el nom de la casa. Ja des dels seus inicis fou feta com a segona residència però al mateix temps li servia per a controlar un negoci que tenia a Navarcles.
La casa és força representativa de la urbanització de Navarcles en aquella època. El carrer Catalunya s'obrí el 1933 per enllaçar l'ajuntament amb el poble antic. En aquest carrer hi ha d'altres cases d'estil similar però d'aire més modest.
Una part de la casa és seu de "La Caixa".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cal Cura». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 febrer 2015].
# Cal Fontanals (Avinyonet del Penedès)

Cal Fontanals és un mas a mig camí dels nuclis de Sant Sebastià dels Gorgs i Avinyó Nou al terme municipal d'Avinyonet del Penedès (l'Alt Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local.
És una masia composta de planta baixa i pis, amb coberta a dues vessants. Façana de composició simètrica amb portal central d'arc de mig punt i adovellat, i balcons d'un sol portal al pis principal. A l'interior es conserven arcs de diafragma i un portal més antic que el de la façana. Edificis agrícoles annexos.
Al portal d'entrada hi ha la data del 1786, i en un de l'interior la del 1597. Segurament, els orígens de la masia són del segle xvi, però deu haver sofert moltes reformes posteriorment.

## Referències

* 1 2 «Cal Fontanals». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].
# Jordi Samper i Montaña

Jordi Samper i Montaña (Barcelona, 5 d'abril de 1990) és un tenista professional català.
Ha desenvolupat la seva carrera bàsicament en el circuit ATP Challenger Tour, arribant al lloc 179 del rànquing individual l'any 2016, i el 227 en dobles també l'any 2013.
El seu germà petit Sergi és futbolista professional i va arribar a jugar en el primer equip del FC Barcelona.

## Palmarès
### Individual: 1 (0−1)

* Llegenda
* Grand Slams (0−0)
* ATP Finals (0−0)
* ATP World Tour Masters 1000 (0−0)
* ATP World Tour 500 (0−0)
* ATP World Tour 250 (0−0)
* ATP Challenger Series (0−1)
* Títols per superfície
* Dura (0−0)
* Gespa (0−0)
* Terra batuda (0−1)
| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Oponent | Marcador |
| Finalista | 1. | 14 d'agost de 2016 | Trnava, Eslovàquia | Terra batuda | Steve Darcis | 3−6, 4−6 |

### Dobles masculins: 6 (2−4)

* Llegenda
* Grand Slams (0−0)
* ATP Finals (0−0)
* ATP World Tour Masters 1000 (0−0)
* ATP World Tour 500 (0−0)
* ATP World Tour 250 (0−0)
* ATP Challenger Series (2−4)
* Títols per superfície
* Dura (0−0)
* Gespa (0−0)
* Terra batuda (2−4)
| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 15 de setembre de 2013 | Meknès, Marroc | Terra batuda | Gerard Granollers | Alessandro Giannessi Gianluca Naso | 5−7, 6−7(3) |
| Guanyador | 1. | 22 de setembre de 2013 | Kenitra, Marroc | Terra batuda | Gerard Granollers | Taro Daniel Alexander Rumyantsev | 6−4, 6−4 |
| Guanyador | 2. | 7 de juny de 2014 | Fürth, Alemanya | Terra batuda | Gerard Granollers | Adrián Menéndez R. Ramírez Hidalgo | 7−6(1), 6−2 |
| Finalista | 2. | 21 de setembre de 2014 | Meknès (2) | Terra batuda | Gerard Granollers | H. Podlipnik-Castillo Stefano Travaglia | 2−6, 7−6(4), [7−10] |
| Finalista | 3. | 28 de setembre de 2014 | Kenitra (2) | Terra batuda | Gerard Granollers | Dino Marcan Antonio Šančić | 1−6, 6−7(3) |
| Finalista | 4. | 16 de novembre de 2014 | Guayaquil, Equador | Terra batuda | Pere Riba | Máximo González Guido Pella | 2−6, 7−6(3), [10−5] |

## Referències

* ↑ Martínez, Ferran. «Sergi Samper: el espejo lo ha tenido siempre en casa» (en anglès). Mundo Deportivo, 01-04-2017. [Consulta: 9 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Jordi Samper i Montaña a l'ATP (anglès)
* Jordi Samper i Montaña al web de la Federació Internacional de Tennis (anglès)
# Rafael de Ribot i Torroella

Rafael de Ribot i Torrella (Girona, 1966) és un periodista català. President del Consell de la Informació de Catalunya. Col·labora habitualment amb diferents mitjans de comunicació com a analista. És professor a la Facultat de Comunicació Blanquerna, a la Universitat Ramon Llull.
Ha estat director de COM Ràdio i Director General de l'Agència de Comunicació Local des d'on va impulsar la creació de La Xarxa on va assumir la direcció de continguts. També ha estat director d'antena i continguts de Barcelona FM. Anteriorment habia ocupat la direcció general d'Octubre Produccions. També va ser el director d'El Singular Digital, en substitució de Toni Aira.
Va ésser editor i presentador del programa La nit a RAC 1 del setembre del 2007 al juliol del 2009. Ha dirigit i presentat l'informatiu Catalunya nit de Catalunya Ràdio. Va formar part del primer Consell Professional de l'emissora. També ha estat cap de redacció d'informatius de TVC.

## Referències

* ↑ Gordillo, Saül. Sobirania.cat. Creat, 2014, p. 166.
* ↑ Ens hem fet grans. 10 anys de RAC 1 - Ara Llibres
# Carmen Posadas

Carmen de Posadas Mañé (Montevideo, 13 d'agost de 1953) és una escriptora hispano-uruguaiana, resident a Espanya.

## Biografia

Nascuda a l'Uruguai, va viure en aquest país fins als 12 anys, quan viatjà fins a Anglaterra, Argentina i Rússia, en ésser filla d'un diplomàtic. Estudià el primer curs a la Universitat d'Oxford, al Regne Unit. No obstant això, deixà els estudis per casar-se amb el seu primer marit, Rafael Ruiz de Cueto. Amb ell va tenir dues filles, Sofía (n. 1975) i Jimena (n. 1978).
Va contraure matrimoni en segones núpcies amb l'economista espanyol Mariano Rubio (1931-1999). El 1985 va adquirir la doble nacionalitat uruguaiana i espanyola.

## Obra

Començà la seva carrera literària el 1980 amb llibres per a nens petits. El 1984, el seu llibre El señor Viento Norte guanyà el Premi Nacional de Literatura a la millor edició. Va escriure guions de cinema i televisió i dos assajos satírics: Yuppies, jet set, la movida y otras especies, i un any més tard publicà El síndrome de Rebeca: guía para conjurar fantasmas.
El 1991 va publicar l'assaig ¡Quién te ha visto y quién te ve! i el 1995 la novel·la Cinco moscas azules. El 1997 va escriure la col·lecció Nada es lo que parece.
Existeix una biografia autoritzada sobre l'autora que es diu Carmen Posadas. Una historia por contar, en la qual es recullen tots els anys de la seva vida des de la seva naixença fins a l'actualitat. Ha estat escrita pel periodista Moisés Ruiz, professor de la Universitat Europea de Madrid, de la qual Carmen Posadas és membre del Consell Assessor Universitari. Aquesta és la primera vegada que l'escriptora passa a ser la protagonista de les mateixes pàgines d'un llibre. En l'obra conta detalls sobre la seva vida que fins a la data eren desconeguts. Va ser publicada el febrer de 2007 per l'editorial Adhara.
Juego de niños, Planeta, 2006, Literatura, adulterio y una tarjeta Visa Platino, Planeta, 2007, Hoy caviar, mañana sardinas, RBA 2008, en col·laboració amb el seu germà Gervasio Posadas i La cinta Roja, Espasa 2008, són les seves darreres novel·les. Altres guardons són el premi Apeles Mestres de literatura infantil i l'any 2008 Premi de Cultura que atorga la Comunitat de Madrid.

## Referències

* ↑ (castellà) Biografia de Carmen Posadas Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ «Avui.cat, 06-10-2007». Arxivat de l'original el 2012-03-27. [Consulta: 9 març 2010].

## Enllaços externs

* Entrevista a Carmen Posadas Arxivat 2007-02-05 a Wayback Machine. (castellà)
* Pàgina web oficial de Carmen Posadas
* Entrevista a Posadas, elPeriódico.cat
* Articles d'Carmen Posadas a XLsemanal
# Francisca García de los Ríos

Francisca García de los Ríos (Madrid, s. XVII), també coneguda com Francisca de los Ríos, va ser una traductora castellana.
Filla d'Hernando García, procurador dels consells reials, i de Francisca de los Ríos. Va voler orientar-se a la vida religiosa i fer-se monja, raó per la qual va rebre una educació molt notable en gramàtica i llatí i demostrà ben aviat una intel·ligència precoç. Versada en llatí i en la gramàtica castellana des de la infància, als dotze anys va traduir del llatí al castellà la Vida de la Beata Angela de Fulgino, d'acord amb la dedicatòria de l'autora a Isabel de Borbó. Aquesta traducció va ser presentada al Consell de Castella per sol·licitar-ne la publicació, realitzada el 1618 per Juan Cuesta. El frare Baltasar de Ajofrín, en la seva crítica, afirmà que es tractava d'una traducció notable que mantenia l'estil sincer de l'original.

## Referències

* 1 2 3 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 246.
* 1 2 3 Parada, Diego Ignacio. Escritoras y eruditas españolas (en castellà). Madrid: Librerías de A. San Martín, 1881, p. 151-152.
* 1 2 3 4 Burke, Peter; Po-Chia Hsia, R. La traducción cultural en la Europa moderna (en castellà). Madrid: Akal, 2010, p. 273.
# Antoni Garcia i Llorca

Antoni Garcia i Llorca (la Barceloneta, 1971) és un escriptor i traductor català. Treballa en la indústria editorial. S'ha especialitzat en literatura infantil i juvenil, amb obres que l'han fet guanyar alguns dels principals premis del sector. Entre altres, destaquen Ulls d'Ocell (Premi Folch i Torres 1995 i Premi Serra d'Or 1997), Tiny de llum de lluna (Premi Guillem Cifre de Colonya 1997) i Espasa de Constel·lació (Premi Joaquim Ruyra 1998). Actualment viu a la ciutat sueca de Göteborg.

## Referències

* ↑ «Antoni Garcia i Llorca». [Consulta: 6 desembre 2018].
* ↑ «Antoni Garcia Llorca», 26-04-2017. [Consulta: 6 desembre 2018].
# A Jamaâ

A Jamaâ (الجامع la mesquita) és una pel·lícula franco-marroquina dirigida per Daoud Aoulad-Syad, estrenada el 2010.

## Argument

Quan el 2007 Daoud Aoulad-Syad va rodar En attendant Pasolini va llogar el terreny a Zagora un llogaret al sud del Marroc per tal de construir el set de rodatge, En acabar, els habitants van destruir tots els decorats i escenografies de la pel·lícula llevat d'una mesquita, que des d'aleshores s'ha convertit en un lloc de culte. Tanmateix, això ha suposat la dissort de Moha, propietari del terreny, que es valia del conreu per sostenir la seva família.

## Repartiment

* Abdelhadi Touhrach
* Bouchra Hraich
* Mustapha Tahtah
* Naceur Oujri
* Salem Dabella

## Distincions

* Tanit de Bronze al Festival de Cinema de Cartago
* Menció especial al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2010

## Referències

* ↑ A Jamaa a cineafricano.fcat
* ↑ La Mosquée a Unifrance.org
* ↑ 'La mezquita', cine marroquí narrado con simplicidad que busca emociones, El Mundo, 20 de setembre de 2010

## Enllaços externs

* Entrevista al director sobre la pel·lícula a YouTube
# Grop Nacionalista Radical

Grop Nacionalista Radical, també conegut oficialment com a Catalunya. Grop Nacionalista Radical i familiarment com a Grop Catalunya fou un partit nacionalista català, considerat com la primera entitat catalana que incloïa específicament com a objectiu la lluita per la independència, i fundat a Santiago de Cuba el 10 d'octubre de 1908 (aniversari del Crit de Yara) per Salvador Carbonell i Puig i Pere Claver, que tenia nuclis importants a l'Havana i Guantánamo.
Sembla que el nom el van escollir per equivocació (volien dir grup), però en van assumir la significació de grop (nus de fusta) perquè vertebrava la independència. Intentà aplegar sota la seva direcció altres grups menors de Cuba com el Blok Nacionalista Cathalònia de Guantánamo, i com ells fou dels primers a adoptar la bandera estelada.
Representava l'ideari independentista, intransigent i radical, dels catalans de Cuba. Editaven el diari Fora grillons!. D'antuvi va donar suport Francesc Macià, però finalment rebutjaren participar en la Constitució de la República Catalana de l'Havana de 1928, tot i que alguns dels seus membres figuraven en la direcció del Partit Separatista Revolucionari Català, i quan Macià desactivà la República Catalana de 1931 el consideraren un traïdor.
El 1940 va intentar promoure un Front Patriòtic Català i el 1943 constituïa la Unió de Catalans Independentistes. També participaren en la Conferència Nacional Catalana de 1953. Finalment, fou suprimit pel règim de Fidel Castro el 1959.

## Referències

* ↑ Rodríguez, Oriol. «Apareix la fotografia de l’hora 0 de l’independentisme català». El Nacional, 12-11-2024. [Consulta: 12 novembre 2024].
* ↑ Crexell, Joan. Origen de la Bandera Independentista. El Llamp, 1984, p.24. ISBN 8486066352.

## Bibliografia

* Marc Santasusana i Corzan, «La determinant aportació sitgetana als projectes d'alliberament nacional. Les trajectòries de Salvador Carbonell i Puig, Ramon Planes i Izabal i Pere Curtiada i Ferrer», Grup d'Estudis Sitgetans, Sitges, 2010.
# Siphoviridae

Siphoviridae són una família de virus d'ADN de doble cadena que infecten només a bacteris. Estan caracteritzats per una cua llarga no contràctil i un càpsid isomètric (morfotip B1) o o un càpsid de prolat (morfotip B2).
Els virus Siphoviridae tenen un càpsid amb un diàmetre d'uns 55-60 nm i una cua llarga que pot arribar a fer 570 nm. La seva doble cadena d'ADN és linear. Aquesta família inclou els fags lambda (λ), els fags chi (χ) i els fag phi 80 (φ80).
Els següents gèneres s'hi inclouen:

## Referències

* ↑ «Siphoviridae». National Museum of Natural Hisotry - Encyclopedia of Life. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ Safferman, R.S.; Cannon, R.E.; Desjardins, P.R.; Gromov, B.V.; Haselkorn, R. «Classification and Nomenclature of Viruses of Cyanobacteria». Intervirology, 19, 2, 24-07-2008, pàg. 61–66. DOI: 10.1159/000149339. ISSN: 0300-5526.
* ↑ Lood, Rolf; Mörgelin, Matthias; Holmberg, Anna; Rasmussen, Magnus; Collin, Mattias «Inducible Siphoviruses in superficial and deep tissue isolates of Propionibacterium acnes». BMC Microbiology, 8, 1, 15-08-2008, pàg. 139. DOI: 10.1186/1471-2180-8-139. ISSN: 1471-2180. PMC: PMC2533672. PMID: 18702830.
* ↑ «Siphoviridae Unresolvable Taxon:10699». ViralZone. [Consulta: 20 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Viralzone: Siphoviridae
# Montserrat García Rius

Montserrat García Rius és una escultora catalana, natural de l'Hospitalet de Llobregat.
Deixebla del mestre Rafael Solanic, va estudiar a l'Escola Massana de Barcelona, va participar des de 1970 en diverses exposicions col·lectives i va exposar per primera vegada de forma individual el 1980 en el Museu d'Història de l'Hospitalet, i a Barcelona el 1984. Treballa amb diversos materials, com el bronze, el marbre, la fusta i l'alabastre. En la seva obra hi ha present tant l'abstracció com temes figuratius. Ha guanyat els premis Josep Llimona, Ciutat de Martorell i el Premi Città d'Estoccolma 99 de l'Acadèmia Gli Estrochi de Florència.
Hi ha obres de Garcia Rius a diverses ciutats espanyoles i catalanes i també a Veneçuela, Amèrica, Perú, Bòsnia i Tunísia, entre altres països. A l'absis de la Sagrada Família de Barcelona ha aportat les imatges de Santa Clara d'Assís, Sant Francesc d'Assís, Sant Bru i Sant Bernat.

## Obres

* San Francisco d'Assís, Santa Clara, Sant Bruno i Sant Bernardo de Claraval, en el Temple Expiatori de la Sagrada Família (Barcelona).
* Monument a Rafael Casanova (Hospitalet).
* Verge de Montserrat (Hospitalet).
* Monòlit a la XVII Trobada de Supervivents de la Cinquena del Biberó (Hospitalet).
* Monument al Futbol Club Barcelona (Ceuta).
* Monument a Ladislao Kubala, en el Camp Nou (Barcelona).

## Referències

* ↑ PERFIL BIOGRÀFIC MONTSERRAT GARCIA RIUS. Universitat Ramon Llull Arxivat 2017-03-12 a Wayback Machine.
* ↑ «Montserrat G. Rius esculpeix una Santa Clara d'Assís per a la Sagrada Família» (en català). L'H Digital. Mitjans de comunicació de L'Hospitalet, 07-09-2004. [Consulta: 13 juliol 2023].
* ↑ «Montserrat G. Rius farà una imatge per al temple de la Sagrada Família».
* ↑ gloria.barrete. «Montserrat Garcia Rius, escultora de la Sagrada Familia» (en castellà), 13-11-2012. [Consulta: 13 juliol 2023].
* ↑ «A RAFAEL CASANOVA - Monuments Commemoratius de Catalunya». Institut d'Estudis Catalans, 2015. [Consulta: 13 juliol 2023].
* ↑ «MARE DE DÉU DE MONTSERRAT - Monuments Commemoratius de Catalunya». Institut d'Estudis Catalans, 2015. [Consulta: 13 juliol 2023].
* ↑ «A LA LLEVA DEL BIBERÓ- Monuments Commemoratius de Catalunya». Institut d'Estudis Catalans, 2015. [Consulta: 13 juliol 2023].

## Bibliografia

* AA.VV. (1994). Diccionario de pintores y escultores españoles del siglo XX (tomo 6). Madrid, Forum Artis. ISBN 84-88836-06-6.

## Enllaços externs

* Escultora de la Sagrada Família
# Soize

Soize és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 101 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Soize era de 101 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 4 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 41 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 1 estava desocupat. Tots els 40 habitatges eren cases. Dels 39 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 4 tenien tres cambres, 9 en tenien quatre i 26 en tenien cinc o més. 30 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 22 habitatges hi havia un automòbil i a 9 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Soize el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 12 |
| 12 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 20 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 12 |
| 16 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 12 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 65 persones, 47 eren actives i 18 eren inactives. De les 47 persones actives 39 estaven ocupades (22 homes i 17 dones) i 8 estaven aturades (6 homes i 2 dones). De les 18 persones inactives 5 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 7 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 3 d'empreses de transport, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Soize hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Soize a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Soize a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Rasa de Sant Martí (Viver i Serrateix)

La Rasa de Sant Martí és un torrent afluent per l'esquerra de la Riera de Navel, al Berguedà.
Els darrers 1.216 m. del seu curs transcorren per l'interior del PEIN de la Riera de Navel.
Transcorre íntegrament pel terme municipal de Viver i Serrateix.
La seva xarxa hidrogràfica de la Rasa de Sant Martí està integrada per 10 cursos fluvials que sumen una longitud total de 5.000 m.

## Referències

* ↑ Aquest topònim no figura al Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya, però sí a l'edició digital del mapa de Catalunya de l'ICC (escales 1:10.000 i 1:5.000).