OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Omega Sagittarii

Omega Sagittarii (ω Sgr / 58 Sagittarii / HD 188376 / HR 7597) és un estel a la constel·lació del Sagitari de magnitud aparent +4,70. S'hi troba en l'extrem nord-oest del Terebellum, asterisme format per un quadrilàter d'estels. Situat a 78 anys llum de distància del sistema solar, és el més proper entre els quatre estels d'aquest asterisme.
Omega Sagittarii és un estel de tipus espectral G5 i 5.452 K de temperatura efectiva catalogada com a nana o subgegant. Els seus valors de lluminositat —7,4 vegades superior a la del Sol— i diàmetre —2,9 vegades més gran que el diàmetre solar— són excessius per a un estel de característiques similars al Sol, cosa per la qual la seva classificació com a G5IV d'acord a la base de dades SIMBAD sembla la més adequada. Tampoc hi ha acord quant a la seva edat, que segons la font consultada pot ser de 4.470 o 7.400 milions d'anys. La seva massa estimada és un 40% major que la massa solar i la seva metal·licitat —abundància relativa d'elements més pesats que l'heli— és només un 7% inferior a la del Sol.
Estudis realitzats amb el Telescopi espacial Spitzer no han detectat en Omega Sagittarii un excés en l'emissió de radiació infraroja a 24 i 70 μm, normalment associada a la presència d'un disc circumestel·lar de pols.

## Referències

* ↑ «The Perkins catalog of revised MK types for the cooler stars» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 10-1989, pàg. 245–266. DOI: 10.1086/191373.
* 1 2 3 4 5 6 7 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 3 4 Giuseppina Micela «Catalog for the ESPRESSO blind radial velocity exoplanet survey». Astronomy and Astrophysics, 9-2019. DOI: 10.1051/0004-6361/201834729.
* 1 2 «LTT 7872 -- High proper-motion Star» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 1r gener 2021].
* 1 2 Luck, R. Earle; Heiter, Ulrike «Giants in the Local Region». The Astronomical Journal, 133, 6, 2009. pp. 2464-2486.
* ↑ Terebellum Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (The Bright Star Catalogue)
* ↑ Wright, J. T.; Marcy, G. W.; Butler, R. Paul; Vogt, S. S. «Chromospheric Ca II Emission in Nearby F, G, K, and M Stars». The Astrophysical Journal Supplement Series, 152, 2, 2003. pp. 261-295.
* ↑ Trilling, D. E.; Bryden, G.; Beichman, C. A.; Rieke, G. H.; Su, K. Y. L.; Stansberry, J. A.; Blaylock, M.; Stapelfeldt, K. R.; Beeman, J. W.; Haller, E. E. «Debris Disks around Sun-like Stars». The Astrophysical Journal, 674, 2, 2008. pp. 1086-1105.
# PSR B1828-10

PSR B1828-10 és un púlsar a aproximadament 11.812 anys llum en la constel·lació de l'Escut. S'especula que aquest púlsar pot ser de fet una estrella de quarks. El 1992 es va anunciar que tres planetes extrasolars orbitaven l'estrella, però no han estat confirmades i ara es consideren dubtosos. Si es confirmessin serien els primers "planetes d'estrelles de quark" en ésser mai descoberts.

## Possible sistema planetari

Sistema PSR B1828-10 :
| Companya (per ordre des de l'estrella) | Massa | Semieix major (ua) | Període orbital (dies) | Excentricitat | Inclinació | Radi |
| A (sense confirmar) | 3 M$_⊕$ | 0.93 | 384.3649 | 0 | ? | ? |
| B (sense confirmar) | 12 M$_⊕$ | 1.32 | 493.077375 | ? | ? | ? |
| C (sense confirmar) | 8 M$_⊕$ | ? | ? | ? | ? | ? |

## Referències

* ↑ Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Identificador Extrasolar Planets Encyclopaedia d'exoplaneta: psr_b1828_11_b--422. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 Michael Kramer «Long-term timing observations of 374 pulsars» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 4, 10-2004, pàg. 1311-1344. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2004.08157.X.

## Enllaços externs

* Liu et al.. «PSR B1828-11: a precession pulsar torqued by a quark planet». Centre de Données astronomiques de Strasbourg (CDS). [Consulta: 3 juliol 2008].
# Caviodon

Caviodon és un gènere extint de mamífers rosegadors de la família dels càvids (o, segons altres classificacions, dels hidroquèrids) que visqueren a Sud-amèrica des del Miocè superior fins al Pliocè superior, fa entre 3 i 9 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina, Bolívia, el Brasil i Veneçuela. Eren animals terrestres i herbívors. Tot i que originalment fou descrit a partir d'un únic queixal, des d'aleshores se n'ha trobat abundant material que en fa el gènere més divers de la subfamília dels cardiomins. Estaven relacionats amb el capibara d'avui en dia, tot i que eren més petits. El nom genèric Caviodon significa 'dent de cobai'.

## Referències

* 1 2 Entrada «Caviodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 novembre 2023].
* ↑ Ameghino, 1885, p. 63.

## Bibliografia

* Ameghino, F. «Nuevos restos de mamíferos fósiles oligocenos, recogidos por el profesor Pedro Scalabrini y pertenecientes al Museo Provincial de la Ciudad del Paraná» (en castellà). Boletín de la Academia Nacional de Ciencias, 8, 1885, pàg. 1-205.
# Eduardo Paím

Eduardo Paím (Brazzaville, República del Congo, 14 d'abril de 1964) és un músic d'Angola que ha exercit una gran influència en el circuit musical angolès en dècada dels 80, sorgint a començament de la década del 90 a Portugal, com un dels creadors més influents del gènere musical conegut com a kizomba.

## Biografia

Va néixer al Congo de pares exiliats, la seva mare era secretària d'Agostinho Neto. Va començar la seva carrera musical el 1979 amb el grup Os Puros, amb Bruno Lara i Levi Marcelino, influït per altres artistes angolesos com Alberto Teta Lando, Elias dya Kimuezo, Urbano de Castro, David Zé o Artur Nunes. De 1982 a 1987 va estudiar electricitat, però finalment es va dedicar a la música amb el grup Os SOS, que va editar la cançó Carnaval, i intentà disputar l'atenció musical del jovent als Afra Sound Star. El 1988 va marxar cap a Portugal, on en 1990 va editar el disc Luanda, Minha Banda. Va tenir ressò, però el 1997 fou acusat falsament d'estar implicat en drogues i va tornar a Luanda, tot i que encara resideix a Portugal.

## Discografia

* Luanda, Minha Banda, 1991
* Novembro (1991)
* Do Kayaya (1992)
* Kambuengo (1993)
* Kanela (1994)
* Ainda a Tempo (1995)
* Foi aqui (81996)
* Mujimbos (1998)
* Maruvo na Taça (2006)
* Kambuengo (2014)
* Etu Mu Dietu (2015)
* Maruvo Na Taça (2015)

## Referències

* ↑ Jornal de Angola Online. «Tributo à música e criatividade de Eduardo Paím».
* ↑ Conheça o percurso do músico angolano «Eduardo Paim», jet7angola.com, 25 de juliol de 2011
* ↑ Nasceu o filho de Eduardo Paim e Isilda Gonçalves redeangola, setembre de 2015

## Enllaços externs

* Eduardo Paím a Discogs
* Eduardo Paím a Allmusic
# Sensations (pel·lícula)

Sensations és una pel·lícula pornogràfica de 1975 escrita per Veronique Monet, dirigida per Lasse Braun, i protagonitzada per l'escriptora Brigitte Maier. També inclou una aparició de Tuppy Owens. Presentada al Festival Internacional de Cinema de Canes, es va convertir en la primera pel·lícula pornogràfica europea que es va distribuir als Estats Units.

## Argument

Maier i Monet interpreten dues noies que viatgen a Amsterdam a la recerca de sexe interessant.

## Repartiment

* Brigitte Maier - Margaret
* Véronique Monod - Véronique
* Helga Trixi - Trixie
* Frédérique Barral - Liza
* Robert Le Ray - Lord Weatherby
* Tuppy Owens - Lady Pamela

## Recepció

El 1987 fou inclosa al Saló de la Fama de XRCO.

## Referències

* ↑ Sensation, al web del BFI
* ↑ Joe Kerr, "XRCO's 3rd Annual 'Heart-On' Awards! Porndom's Hottest Film & Video Awards Show Sets The Standard For The Industry", Erotic X-Film Guide, August 1987, Vol. 5 No. 8, pp. 19–30.

## Enllaços externs

* Sensations a Internet Adult Film Database
* Sensations a l'Adult Film Database
# FCC

FCC té els següents significats:
* Fomento de Construcciones y Contratas
* Federació de Cristians de Catalunya
* Fútbol Club Cartagena
* Comissió Federal de Comunicacions (FCC Federal Communication Comission)
* Federació Catalana de Càmpings
# The Bells of St. Mary's

The Bells of St. Mary's és una pel·lícula musical estatunidenca dirigida el 1945 per Leo McCarey. És la continuació d'una altra pel·lícula de McCarey, Going My Way, on es troba el personatge del pare O'Malley, encarnat per Bing Crosby.

## Argument

El pare O'Malley és nomenat per dirigir una escola religiosa. Els seus punts de vista sobre l'educació xoquen amb els de la mare superior, la germana Mary Benedict (Ingrid Bergman). Diverses intrigues secundàries es construeixen sobre la vida quotidiana de l'escola: la inscripció d'una noia que mai no ha conegut el seu pare, l'hostilitat d'un veí home de negocis i finalment la marxa de la germana Mary Benedict a l'Oest, per una tuberculosi. La pel·lícula s'acaba amb la seva marxa després que O'Malley li hagi confiat la veritat sobre el seu estat de salut.

## Al voltant de la pel·lícula

* Crosby va rebre una nominació als Oscars per al seu paper del pare O'Malley. Ja n'havia rebut una per al mateix paper a Going My Way. És dels pocs actors que ha rebut dos nominacions pel mateix paper.
* En el rodatge de l'última escena de la pel·lícula, Ingrid Bergman va decidir fer-li una jugada al seu company. Es va llançar sobre ell i el va abraçar apassionadament amb terror d'un verdader eclesiàstic requerit per assegurar l'autenticitat de la pel·lícula. L'esdeveniment va suscitar el riure general de l'equip.

## Repartiment

* Bing Crosby: pare O'Malley
* Ingrid Bergman: Germana Mary Benedict
* Henry Travers: Horace P. Bogardus
* William Gargan: Joe Gallagher, el pare de Patsy
* Ruth Donnelly: Sor Michael
* Joan Carroll: Patricia 'Patsy' Gallagher
* Martha Sleeper: Mary Gallagher, la mare de Patsy
* Rhys Williams: Dr. McKay
* Richard Tyler: Eddie Breen
* Una O'Connor: Sra. Breen

## Premis i nominacions
### Premis

* 1946: Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per Ingrid Bergman
* 1946: Oscar a la millor edició de so per Stephen Dunn

### Nominacions

* 1946: Oscar a la millor pel·lícula
* 1946: Oscar al millor director per Leo McCarey
* 1946: Oscar al millor actor per Bing Crosby
* 1946: Oscar a la millor actriu per Ingrid Bergman
* 1946: Oscar al millor muntatge per Harry Marker
* 1946: Oscar a la millor banda sonora per Robert Emmett Dolan
* 1946: Oscar a la millor cançó original per Jimmy Van Heusen (música) i Johnny Burke (lletra) per la cançó "Aren't You Glad You're You"

## Referències

* ↑ «The Bells of St. Mary's». The New York Times.
# Bombolla Loop I

La Bombolla Loop I és una cavitat en el medi interestel·lar (interstellar medium - ISM) del Braç d'Orió a la Via Làctia. Des del punt de vista del nostre Sol, està situat al centre galàctic de la Via Làctia. Diversos túnels connecten les cavitats de la Bombolla Local amb la Bombolla Loop I, anomenats "Túnel Lupus".
La Bombolla Loop I és un superbombolla que s'hi troba a una distància aproximada de 100 parsecs, o 330 anys llum del Sol. Es va generar per supernoves i vents estel·lars desenvolupats en l'associació estel·lar d'Scorpius-Centaurus, que està a uns 500 anys llum del Sol. Conté l'estel Antares (també conegut com Alfa Scorpii).

## Referències

* ↑ Lallement, R.; Welsh, B. Y.; Vergely, J. L.; Crifo, F.; Sfeir, D. «3D mapping of the dense interstellar gas around the Local Bubble». Astronomy and Astrophysics, 411, 3, 2003, pàg. 447. Bibcode: 2003A&A...411..447L. DOI: 10.1051/0004-6361:20031214.
* ↑ Roland J. Egger, Bernd Aschenbach «Interaction of the Loop I supershell with the Local Hot Bubble». Astronomy and Astrophysics, 294, 2-1995, pàg. L25-L28. arXiv: astro-ph/9412086. Bibcode: 1995A&A...294L..25E.
# CXO J164710.2-455216

CXO J164710.2-455216, també anomenat informalment Magnetar Westerlund 1. És la font de raigs X més brillant del cúmul, i es va descobrir el 2005 en observacions fetes per l'observatori de rajos X de Chandra. És un magnetar i estel de neutrons a la constel·lació de l'Altar. Situat en el supercúmul estel·lar Westerlund 1 —únic cúmul estel·lar d'aquest tipus conegut en la Via Làctia—, s'hi troba a uns 15.000 anys llum de la Terra. L'objecte va ser descobert en 2005 per Michael Muno. Es creu que el cúmul de Westerlund 1 es va formar en una sola ràfega de formació d'estrelles, cosa que significa que l'estrella progenitora devia tenir una massa superior a 40 masses solars. El fet que es formés una estrella de neutrons en lloc d'un forat negre implica que s'hauria d'haver perdut més del 95% de la massa original de l'estrella abans o durant la supernova que va produir el magnetar.
Les propietats d'altres estels del cúmul han permès deduir que la progenitora de CXO J164710.2-455216 posseïa almenys 40 masses solars, col·lapsant per formar un estel de neutrons i no un forat negre com caldria esperar en funció de la seva massa. La seva massa actual, unes dues vegades major que la del Sol, implica que durant el seu col·lapse més del 95% de la seva massa va ser expulsada a l'espai circumdant.
Un any després del descobriment de CXO J164710.2-455216, l'objecte va produir un esclat de rajos X mentre estava sent profusament observat per diversos satèl·lits, entre ells el satèl·lit XMM-Newton de l'Agència Espacial Europea i l'observatori Swift de la NASA. Només cinc dies abans de l'esclat, el magnetar, observat amb el XMM-Newton, es trobava relativament tranquil tal com s'havia mostrat al moment del seu descobriment. Igual que molts altres magnetars, CXO J164710.2-455216 generava un feix de rajos X provocant un escombratge a través de la Terra una vegada cada deu segons. Això va permetre que el seu període de rotació, de 10,6107 segons, fóra determinat amb gran exactitud. L'esdeveniment que va produir l'esclat també va fer que augmentara la seva lluentor 100 vegades, va crear tres rajos separats escombrant la Terra quan abans només un havia existit, i va accelerar el seu període de rotació en aproximadament un mil·lisegon.

## Referències

* 1 2 Didier Barret «Classification of X-ray sources in the XMM-Newton serendipitous source catalog» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 10-08-2012, pàg. 27-44. DOI: 10.1088/0004-637X/756/1/27.
* ↑ A Neutron Star with a Massive Progenitor in Westerlund 1, Muno et al. (2006)
* ↑ Westerlund 1: Neutron Star Discovered Where a Black Hole Was Expected
* ↑ On the massive stellar population of the super star cluster Westerlund 1, Clark et al. (2005)

## Altres referències

* SGR/AXP Online Catalog
* CXO J164710.2-455216 Jumk.de/astronomie
* X-ray satellites catch magnetar in gigantic stellar ‘hiccup’ (ESA)
# Taronja Blanca

La taronja blanca també anomenada taronja de Califòrnia és una varietat de taronges.
Aquesta varietat va aplegar a ser la de més venuda a escala mundial pel seu gust saborós, encara que no totes les variants tenen gaire suc. No té melic, cosa que la diferencia del tipus nàvel. Tenen poques llavors o cap com la varietat seedless. Algunes varietats són: Salustiana, Valencia Late, Valencia Delta Seedless, Taronja Canoneta, Taronja Repica, Taronja Blanca Berna.

## Referències

* ↑ Classificació nacional de béns i serveis: 013001 Taronja, Idescat, 1978
* ↑ «Taronja Blanca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Taronja “sanguina“» Arxivat 2014-12-23 a Wayback Machine. Web de La Comanda [consulta el 18 d'agost de 2013]
* ↑ «Cítrics», Slow Food Illes Balears
# Delta de l'Àguila

Delta de l'Àguila (δ Aquilae) és un sistema estel·lar triple de la constel·lació de l'Àguila. Està aproximadament a 50,1 anys llum de la Terra.
Es tracta d'una binària astromètrica. La component visible és una groga-blanca del tipus F subgeganta, amb una magnitud aparent de +3,36. El període orbital de la binària és de 3,422 anys. La component visible és una binària espectroscòpica, la qual cosa eleva el nombre de components a tres. La binària espectroscòpica té un període orbital de 3,77 hores.

## Referències

* ↑ «The Physical Basis of Luminosity Classification in the Late A-, F-, and Early G-Type Stars. I. Precise Spectral Types for 372 Stars» (en anglès). Astronomical Journal, 4, 4-2001, pàg. 2148–2158. DOI: 10.1086/319956.
* ↑ URL de la referència: https://dx.doi.org/10.1086%2F115169.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 Eva Grebel «SP_Ace: a new code to derive stellar parameters and elemental abundances» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 11-02-2016, pàg. 2–2. DOI: 10.1051/0004-6361/201526758.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ «Ca II HK emission in rapidly rotating stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 1-2009, pàg. 1099–1107. DOI: 10.1051/0004-6361:200810377.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ URL de la referència: http://stars.astro.illinois.edu/sow/deltaaql.html.
# Delta de la Copa

Delta de la Copa (δ Crateris), de nom tradicional Labrum, és un estel de la constel·lació de la Copa, el més brillant de la constel·lació amb magnitud aparent +3,56. El seu nom prové del llatí i es refereix al Sant Grial, calze utilitzat per Jesús i els Apòstols en l'Últim Sopar, també utilitzat per José de Arimatea per recollir la sang de Jesucrist en la Creu.
A 195 anys llum de distància del Sistema Solar, Labrum és una gegant taronja de tipus espectral K0III amb una temperatura superficial de 4600 K. Com en d'altres estels d'aquest tipus, en el seu tranquil interior l'heli es transforma en carboni i oxigen. El seu radi és 21 vegades més gran que el radi solar, essent la seva lluminositat 175 vegades major que la del Sol.
Labrum és una de les moltes gegants taronja visibles en el cel nocturn, entre elles la veïna Alkes (α Crateris). A diferència d'aquesta, Labrum presenta una metal·licitat bastant baixa, la qual cosa sumat a la seva velocitat relativa respecte al Sol de 68 km/s (més del doble del normal), fa sospitar que Labrum prové de fora del fi disc galàctic on està el Sol, d'una regió més antiga amb un menor contingut en elements pesants.

## Referències

* ↑ «The Perkins catalog of revised MK types for the cooler stars» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 10-1989, pàg. 245–266. DOI: 10.1086/191373.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ «A new implementation of the infrared flux method using the 2MASS catalogue» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2009, pàg. 497–509. DOI: 10.1051/0004-6361/200810904.
* 1 2 David W. Latham «Rotational and radial velocities for a sample of 761 Hipparcos giants and the role of binarity» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 07-12-2007, pàg. 209–231. DOI: 10.1088/0004-6256/135/1/209.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Caroline Soubiran «Vertical distribution of Galactic disk stars. IV. AMR and AVR from clump giants» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 3-2008, pàg. 91–101. DOI: 10.1051/0004-6361:20078788.
* ↑ Labrum (The Fixed Stars)
* ↑ Delta Crateris (SIMBAD)
* 1 2 Delta Crateris (Stars, Jim Kaler)
# Estrella K V

Un estel K V o estrella K V, també conegut com a nan taronja o estrella nana taronja és un estel de la seqüència principal de tipus espectral K i lluminositat de classe V. Aquests estels tenen una mida entre els nans vermells i els nans grocs anàlegs al Sol. Tenen masses compreses entre el 0,6 a 0,9 vegades la massa solar. i temperatura superficial entre els 3.900 i els 5.200K.$^{,TaulesVII,VIII.}$
Exemples molt coneguts d'aquests tipus d'estels són Alpha Centauri B (K1 V) i Epsilon Indi. Aquests estels presenten un particular interès en la recerca de via extraterrestre, ja que són estables en la seqüència principal durant un llarg període (entre 15.000 i 30.000 milions d'anys comparats amb els 10.000 milions del Sol). Aquest fet permetria crear un ambient favorable per al desenvolupament de la vida en els planetes que els orbitessin. Els estels nans taronges són tres o quatre vegades més abundants que els estels semblants al Sol, fent que la recerca de planetes extrasolars sigui més fàcil.
La següent taula recull els nans taronges situats a menys de 20 anys llum de la Terra:
| Estel | Tipus Espectral | Magnitud aparent | Magnitud absoluta | Ascensió Recta (J2000) | Declinació (J2000) | Distància (Anys llum) |
| α Centauri B | K0V | 1,35 | 5,70 | 14h 39m 35.08s | −60° 50' 13.8" | 4,39 |
| ε Eridani | K2V | 3,72 | 6,18 | 03h 32m 55.84s | −09° 27' 29.7" | 10,5 |
| 61 Cygni A | K5.0V | 5,20 | 7,49 | 21h 06m 53.94s | +38° 44' 57.9" | 11,4 |
| 61 Cygni B | K7.0V | 6,05 | 8,31 | 21h 06m 53.94s | +38° 44' 57.9" | 11,4 |
| ε Indi | K5Ve | 4,69 | 6,89 | 22h 03m 21.66s | −56° 47' 09.5" | 11,8 |
| Groombridge 1618 | K7.0V | 6,60 | 8,16 | 10h 11m 22.14s | +49° 27' 15.3" | 15,9 |
| ο² Eridani A | K1Ve | 4,43 | 5,92 | 04h 15m 16.32s | −07° 39' 10.3" | 16,5 |
| 70 Ophiuchi A | K1Ve | 4,24 | 5,71 | 18h 05m 27.29s | +02° 30' 00.4" | 16,6 |
| 70 Ophiuchi B | K5Ve | 6,01 | 7,48 | 18h 05m 27.29s | +02° 30' 00.4" | 16,6 |
| σ Draconis | K0V | 4,67 | 5,87 | 19h 32m 21.59s | +69° 39' 40.2" | 18,8 |
| Gliese 570 A | K5Ve | 5,72 | 6,86 | 14h 57m 28.00s | −21° 24' 55.7" | 19,3 |
| η Cassiopeiae B | K7V | 7,51 | 8,64 | 00h 49m 06.29s | +57° 48' 54.7" | 19,4 |
| 36 Ophiuchi A | K1Ve | 5,07 | 6,18 | 17h 15m 20.98s | −26° 36' 10.2" | 19,5 |
| 36 Ophiuchi B | K1Ve | 5,11 | 6,22 | 17h 15m 20.98s | −26° 36' 10.2" | 19,5 |
| 36 Ophiuchi C | K5Ve | 6,33 | 7,45 | 17h 16m 13.36s | −26° 32' 46.1" | 19,5 |
| Gliese 783 A | K3V | 5,32 | 6,41 | 20h 11m 11.94s | −36° 06' 04.4" | 19,7 |

## Vegeu també

* Nan vermell
* Classificació estel·lar, Classe K
* Habitabilitat en sistemes de nanes taronges

## Referències

* ↑ A Modern Mean Stellar Color and Effective Temperatures (Teff) Sequence for O9V-Y0V Dwarf Stars, E. Mamajek, 2011, website
* ↑ Empirical bolometric corrections for the main-sequence, G. M. H. J. Habets and J. R. W. Heintze, Astronomy and Astrophysics Supplement 46 (November 1981), pp. 193–237.(anglès)
* ↑ SIMBAD Alpha Centauri B i Epsilon Indi.
* ↑ «Orange stars are just right for life - space - 06 May 2009 - New Scientist»., retrieved on May 6, 2009.