OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Batalla de Sant Quintí (1871)

La batalla de Saint-Quentin tingué lloc el 19 de gener de 1871, durant la Guerra Franco-prussiana. S'acabà amb una victòria prussiana, que obligà als francesos a aguantar el setge de París.

## La Batalla

Mentre els exèrcits prussians de Guillem I de Prússia assetjaven París, el 1r Exèrcit prussià, sota les ordres de Von Goeben va ser enviat per ocupar-se de les forces franceses al nord de París. Després d'una primera temptativa de posar fi al setge de París, i un primer fracàs, durant la batalla de Bapaume, els francesos volien fer una segona temptativa.
Von Goeben va caminar cap al Nord amb el seu exèrcit i va trobar l'exèrcit francès del general Faidherbe a prop de Saint-Quentin. El 19 de gener, els Prussians van atacar les forces franceses. El mateix dia, el general Trochu va intentar una sortida de París, però va patir un revés en el moment de la batalla de Buzenval, als afores de l'oest de París, prop de Saint-Cloud. Va ser l'última temptativa per posar fi al setge de París.

## Bibliografia

* George Bruce, Harbottle's Dictionary of Battles (Van Nostrand Reinghold, 1981) (ISBN 0-442-22336-6).
# Heraclea de Lincèstida

Heraclea de Lincèstida (grec antic: Ηράκλεια Λυγκηστίδος, en llatí: Heracleia Lyncestis, en eslavomacedoni Хераклеа Линкестис) fou la capital de la Lincèstida, a uns 60 km de Lícnidos (vora l'actual Ohrid), i a menys de 100 d'Edessa.
Va ser fundada per Filip II de Macedònia a mitjan segle iv aC, i anomenada en honor d'Hèracles, que Filip considerava que era ancestre seu (car els reis de Macedònia es vantaven de ser Heràclides). Per la seva situació estratègica va prosperar. Va passar als romans el 148 aC, que hi van abolir el poder polític local, però la prosperitat es va mantenir principalment per la proximitat a la via Egnàcia, una important via romana. Gneu Domici Calví va escapar per poc de ser interceptat pels pompeians quan havia caigut sobre Heraclea durant la batalla de Nicòpolis l'any 48 aC.
A les seves ruïnes es conserven diversos monuments del temps dels romans, inclosos un pòrtic, les termes, l'amfiteatre i algunes basíliques; el teatre podia albergar unes 3.000 persones.
Correspondria a la moderna Filúrina, a uns 15 km al sud de Bitola, a Macedònia del Nord.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Heracleia Lincestis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 9 gener 2021].
# Maurice Perrin

Maurice Perrin (París, 27 d'octubre de 1911 - Plaisir, 2 de gener de 1992) va ser un ciclista en pista francès, que va córrer entre 1929 i 1935.
Durant la seva carrera esportiva aconseguí més de 70 victòries, sent la més destacada la medalla d'or aconseguida als Jocs Olímpics de Los Angeles de 1932 en la prova de tàndem, formant parella amb Louis Chaillot.

## Palmarès

* 1930
** 1r al Gran Premu Cyclo-Sport
* 1931
** 1r al Gran Premi de Copenhaguem
** 1r al Gran Premi d'Oslo
** 1r al Gran Premi de Colònia
* 1932
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Los Angeles en tàndem
** 1r al Gran Premi Cyclo-Sport

## Referències

* ↑ «PERRIN Maurice». [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ «Palmarès de Maurice Perrin (Fra)». [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Maurice Perrin». [Consulta: 15 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès de Maurice Perrin a memoire-du-cyclisme.eu
# Daniel Sánchez Gálvez

Daniel Sánchez Gálvez (Santa Coloma de Gramenet, 3 de març de 1974), conegut habitualment com a Dani Sánchez, és un jugador professional català de billar, principalment en la modalitat de billar a tres bandes.

## Carrera

El seu primer gran èxit internacional fou el 1996 quan acabà segon del Campionat del Món de billar a tres bandes darrere de Christian Rudolph. Dos anys més tard aconseguí el seu primer títol mundial derrotant el 15 cops campió mundial Torbjörn Blomdahl. Repetí campionat el 2005 contra Jean Paul de Bruijn., el 2010 contra Eddy Leppens i el 2016 contra Kim Haeng-jik.
També ha estat quatre cops campió d'Europa entre 1997 i 2022, entre molts d'altres títols arreu del món. Va guanyar tres medalles d'or als Jocs Mundials els anys 2001, 2005 i 2017, derrotant a Dick Jaspers en les dues primeres ocasions i Marco Zanetti a la darrera.

## Rècords

El seu rècord pel que fa a caramboles és de 23 (en el Campionat d'Espanya de 2015), el que també es va convertir en el rècord d'Espanya. La seva millor mitjana en un partit és 5 (50 caramboles en 10 entrades).

## A TV3

Mentre es va emetre, entre el 1994 i el 2008 (en que es va emetre un especial recuperant les caramboles més espectaculars dels anys anteriors) cada any acostumava a participar en el programa de Nadal de TV3 Nadal a tres bandes presentat i dirigit per Josep Maria Farràs. En aquesta època acostumava a vestir de vermell.

## Palmarès

Font:

### Campionats del Món

* Campionat del Món de billar a tres bandes: 1998, 2005, 2010, 2016 1996, 2007
* Jocs Mundials: 2001, 2005, 2017
* Copa del Món de billar: 1995, 1996, 2004, 2006, 2015
* Billard Master Tour: 2003

### Campionats d'Europa

* Campionat d'Europa de billar a tres bandes: 1997, 2000, 2009, 2022 1998, 2004, 2006, 2007, 2023
* Campionat d'Europa junior de billar a tres bandes: 1992, 1995
* Copa d'Europa de clubs: 2017 (FC Porto) 2016 (FC Porto)
* Lausanne Billard Masters: 2016 2014, 2017, 2018, 2019

### Campionats d'Espanya

* Tres bandes: 18 cops entre 1997 i 2016.

## Referències

* ↑ «Billiard Men: World Games 2001 at Akita (jpn)]» (en anglès). sports123.com. Arxivat de l'original el 1 desembre 2005. [Consulta: 26 juny 2020].
* ↑ «Karambol Dreiband Herren » Finale» (en alemany). duisburg.de. [Consulta: 26 juny 2020].
* 1 2 3 «Achievements» (en anglès). Kozoom. [Consulta: 26 juny 2020].
* ↑ Frits Bakker. «Spanish record run Dani Sánchez: 23 !!» (en anglès). Kozoom, 13-02-2016. [Consulta: 26 juny 2020].
* ↑ dsbillar.com, consultat en juny de 2013
* ↑ Albert Castellví Roca. «Deu anys sense les caramboles de ‘Nadal a tres bandes'». Diari Ara, 24-12-2018. [Consulta: 26 juny 2020].
* ↑ Diumenge TV3 torna a emetre "Nadal a tres bandes", ccma.cat, 30 de desembre de 2005
* ↑ Caramboles de Dani Sánchez a Nadal a Tres Bandes a Youtube

## Enllaços externs

* Daniel Sanchez a Kozoom (castellà)
# Marie Bilders-van Bosse

Marie Bilders-van Bosse (Amsterdam, 21 de febrer de 1837 - Wiesbaden, 11 de juliol de 1900) fou una pintora de paisatge neerlandesa.

## Biografia

Va néixer en Amsterdam i quan el seu pare es va convertir en ministre de finances, la família es va traslladar a la Haia, on Marie va estudiar amb Hendrikus van de Sande Bakhuyzen i Johannes Bosboom. Establerta com a pintor va ser quan es va casar amb Johannes Warnardus Bilders el 1880, ella tenia la mateixa edat que el fill del seu marit, Gerard Bilders, qui havia mort molt temps abans que es coneguessin, el 1865. Ella va sobreviure al seu marit.

## Referències

* 1 2 3 «Marie Bilders-van Bosse» (en neerlandès). RKD. Arxivat de l'original el 2014-05-08. [Consulta: 13 abril 2016].
# Noma (malaltia)

La noma (del grec antic νομή - nomē 'difondre (úlceres)' lit. ‘pastures’, de νέμειν - nemein 'distribuir'), també coneguda com a cancrum oris o estomatitis gangrenosa, és una malaltia infecciosa gangrenosa que porta a una destrucció els teixits de la cara, especialment de la boca i de la galta.

## Causes

El noma és una infecció polimicrobiana, oportunista i ràpidament progressiva, que es produeix durant els períodes de compromís de la funció immune. Es creu que el Fusobacterium necrophorum i la Prevotella intermedia són els que tenen un paper clau en el procés i interaccionen amb un o més d'altres bacteris.

## Presentació i pronòstic

Es desenvolupen úlceres en les mucoses de la boca, d'evolució ràpida, indolora degeneració dels teixits arribant fins a l'os.
Quan la malaltia afecta els teixits dels genitals s'anomena noma pudend (vulvitis gangrenosa) o noma vulvar (llavis majors de la vulva).
La malaltia s'associa amb una elevada morbiditat i mortalitat i afecta principalment a nens menors de dotze anys als països més pobres de l'Àfrica. També es veuen afectats nens en Àsia i alguns països d'Amèrica del Sud. La majoria dels nens que contreuen la malaltia tenen entre dos i sis anys. L'OMS estima que 500.000 persones estan afectades, i que es presenten 140.000 nous casos cada any. Les estimacions diuen que el 80-90% dels casos de noma moren a causa de la malaltia.

## Tractament

La progressió de la malaltia es pot aturar amb l'ús d'antibiòtics i una millor nutrició, però, els seus efectes físics són permanents i poden requerir una cirurgia plàstica reconstructiva. La reconstrucció és en general molt difícil.

## Referències

* ↑ Casas i Estivales, Xavier; Mateu i Martínez, Rosa Maria; Noró i Castells, Montserrat; Sánchez i Sáiz, Imma. «N». A: Vocabulari d'odontologia: Equivalències català, castellà, anglès i francès. Barcelona: Doyma, 1991, p. 160. ISBN 84-7592-421-2 [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ Enwonwu CO «Noma--the ulcer of extreme poverty». N. Engl. J. Med., 354, 3, 2006, pàg. 221–4. DOI: 10.1056/NEJMp058193. PMID: 16421362.
* ↑ Enwonwu CO, Falkler WA, Phillips RS «Noma (cancrum oris)». Lancet, 368, 9530, 2006, pàg. 147–56. DOI: 10.1016/S0140-6736(06)69004-1. PMID: 16829299.
* ↑ «AllRefer Health - Noma (Cancrum Oris, Gangrenous Stomatitis)». [Consulta: 12 juliol 2007].
* ↑ «noma». Diccionari Enciclopèdic de Medicina, 2012. Arxivat de l'original el 2008-09-15. [Consulta: 8 maig 2012].
* ↑ Barmes DE, Enwonwu CO, Leclercq MH, Bourgeois D, Falkler WA. The need for action against oro-facial gangrene (noma). Trop Med Int Health 1997; 2: 1111-1114.
* ↑ «The European Noma-Network». [Consulta: 12 juliol 2007].
* ↑ Bourgeois DM, Leclercq MH. The World Health Organization initiative on noma. Oral Dis 1999; 5: 172-174.
Viccionari
# Khoudia Diop

Khoudia Diop, també coneguda com la «Deessa Melanina», (nascuda el 31 de desembre de 1996) és una model senegalesa.

## Orígens

Diop va patir assetjament quan era una nena a causa del seu to de pell fosc, però després de traslladar-se a París als 15 anys, es va plantejar repetidament en convertir-se en model. Va adoptar el sobrenom de «Deessa Melanina», al·ludint a la seva pell negra fosca, per expressar l'orgull de la seva aparença.

## Carrera

El 2016 es va traslladar a la ciutat de Nova York per cursar estudis superiors en una universitat i es va popularitzar a Instagram pel seu aspecte únic i bonic. Va passar de 300 a 350.000 seguidors a Instagram en només uns dies. El 2017 va aparèixer en una campanya publicitària de la marca francesa de cosmètics Make Up For Ever.

## Vegeu també

* Nyakim Gatwech

## Referències

* 1 2 3 4 Brown, Nikki. «Model Khoudia Diop aka 'Melanin Goddess' Has Some Very Good Advice For Her Younger Self» (en anglès). Essence, 24-03-2017. [Consulta: 13 juliol 2019].
* 1 2 Mosley, Holly. «True Beauty: 13 Models Who Are Beacons for Diversity» (en anglès). Female First, 06-11-2018. [Consulta: 13 juliol 2019].
* ↑ Diop, Khoudia. «"I Want to Show Girls It's Not Bad to Be Dark—Different Is Beautiful"» (en anglès). Glamour, 09-03-2017. [Consulta: 19 setembre 2019].
* 1 2 Gharib, Malaka. «How Khoudia Diop Learned To Love Her Dark Skin» (en anglès). NPR, 20-11-2016. [Consulta: 15 abril 2017].
* ↑ Green, Lyndsay. «Model Khoudia Diop Spills Her Makeup Tips for Dark Skin Tones» (en anglès). Allure, 15-11-2016. [Consulta: 15 abril 2017].
* ↑ Bennett, Alexis. «Meet the 19-Year-Old 'Melanin Goddess' Instagram Is Obsessed With» (en anglès). Glamour, 28-10-2016. [Consulta: 15 abril 2017].
* ↑ Abou-Sabi, Kenzi. «NBCBLK28: Khoudia Diop: The Model Redefining Beauty Standards» (en anglès). NBC News, 02-02-2017. [Consulta: 15 abril 2017].
* 1 2 Jamshed, Zahra. «The 'Melanin Goddess': Meet the Model Whose Skin Tone Made Her a Social Media Sensation» (en anglès), 29-11-2016. [Consulta: 15 abril 2017].
# James Penton

James Penton (Saskatchewan, 27 d'abril de 1932 - Brantford, 4 de novembre de 2024) va ser un professor emèrit d'història de la Universitat de Lethbridge, a Alberta. La seva expulsió dels Testimonis de Jehovà va provocar un gran cisma al sud d'Alberta l'any 1979. Posteriorment va escriure dos llibres crítics amb aquesta religió.

## Biografia

Penton va néixer al Canadà a l'abril de l'any 1932. Per raons mèdiques es va traslladar a Tucson (Arizona) el 1948 i es va casar amb Marilyn Kling el 1951, una fidel Testimoni de Jehovà pionera en la ciutat de Pittsburgh, amb qui va tenir tres fills. Després del casament, Penton va continuar els seus estudis a la universitat i finalment es va graduar a la Universitat d'Arizona el 1956, i va seguir els seus estudis a la Universitat d'Iowa. El 1958, va obtenir un doctorat en Història.
El 1959 amb la seva família, va emigrar a Mayagüez, a l'illa de Puerto Rico, on va ensenyar breument. L'any 1960 va ensenyar a la Universitat de Michigan, on ell i la seva família hi van viure per tres anys. Durant l'estiu 1963, Penton tornar a Iowa per completar la seva tesi doctoral. El 1964, va trobar una feina a la Universitat de Wisconsin.

## Testimonis de Jehovà

Penton va ser un testimoni de Jehovà de la quarta generació. L'any 1975, va publicar el llibre Els Testimonis de Jehovà en el Canada una recopilació de testimonis de plets legals en aquest país. Després va treballar en un hospital com a comitè d'enllaç, i a mitjans de 1970 formar part dels membres ungits, és a dir, un petit grup de testimonis amb esperança celestial.
Poc després d'un viatge a la seu mundial a Brooklyn a l'estiu de 1979, Penton va enviar una carta de protesta a la Watch Tower en relació a diversos temes. A conseqüència d'aquesta carta, va ser retirat de la seva antiga funció, i expulsat de la religió, fet que provocar un gran cisma al sud d'Alberta. Més de vuitanta persones, entre elles quinze membres de la família de Jim i Marilyn, i altres testimonis de la congregació de Lethbridge. A més, les notícies d'aquesta rebel·lió contra l'opressió de la Watch Tower va ser difós a tot el Canadà i a l'estranger. La història del que ha passat ha estat explicada en el llibre de James Beverley Crisi de lleialtat.
Des de llavors Penton ha publicat dos llibres i cinc articles sobre els Testimonis de Jehovà:
* Apocalipsi retardat: la Història dels Testimonis de Jehovà, segona edició 1997,
* Els Testimonis de Jehovà i el Tercer Reich: la política en virtut de la persecució sectària.

## Referències

* ↑ «Obituary for Dr. Marvin (Jim) James Penton at Dwayne D. Budgell Funeral Home Limited» (en anglès). [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ Edwards, Linda. A Brief Guide to Beliefs. Louisville, Kentucky: Westminster John Knox Press, 2001, p. 440. ISBN 0-664-22259-5.

## Vegeu

* Raymond Franz
# Caputxí ros

El caputxí ros (Sapajus flavius) és un petit primat de la família dels cèbids (Cebidae). Aquesta espècie omnívora fou redescoberta el 2006 per investigadors del Centre de Protecció de Primats Brasilers i la Universitat Federal de Paraíba, a Pernambuco i Paraíba. Actualment n'existeixen vuit poblacions amb entre 200 i 300 exemplars. Se'l pot veure al Parc Ecològic Chico Mendes i diversos parcs zoològics, com ara el de São Paulo.

## Referències

* ↑ «caputxí ros». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 12 gener 2024].
* ↑ Oliveira, Marcelo Marcelino i Langguth, Alfredo «Rediscovery of Marcgrave's capuchin monkey and designation of a neotype for Simia flavia Schreber, 1774 (Primates, Cebidae)» (en anglès). Boletim do Museu Nacional, 523, 2006, p. 1-16.
# Dracena (desambiguació)

«Dracena» té aquests significats:
* Dracena, femella del drac en la mitologia grega
* Dracena (planta), gènere de plantes
* Palmera Dracena (Cordyline australis), palmera de cabdell endèmica de Nova Zelanda
* Dracena (Brasil), ciutat del Brasil

## Vegeu també

* Dracaena (rèptil)
# Les Begudes

Les Begudes és una obra de Sant Joan Despí (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Agrupació de tretze cases en zona (raval) sortint de la població, prop del Camí del Mig i en direcció a Sant Feliu de Llobregat. Són al costat mateix de la carretera comarcal BV-2001. De la totalitat de les cases n'hi ha 6 o 7 habitades. Les més antigues podrien datar dels segles xvii o XVIII, la resta refetes al segle xx. Són destinades a allotjar famílies de pagesos i, per tant, la majoria són d'estructura rural.

## Història

Nucli antic de població que hom suposa situat a peu del camí ral. Nucli que ha servit fins ara a la història local per documentar-lo com a lloc d'aturada de vianants, que s'hi hostatjaven i allotjaven.

## Referències

* 1 2 «Les Begudes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 gener 2019].
# Molar

«Molar» té aquests significats:
* Queixal, també conegut com a dent molar o simplement molar
* Molar relatiu al mol, unitat de mesura, i a la molaritat.
* El Molar, poble del Priorat
Viccionari
# Batalla de Soneixa

La batalla de Soneixa fou un dels combats de la Primera Guerra carlina, que tingué lloc en la localitat valenciana de Soneixa (l'Alt Palància).

## Antecedents

En previsió de la campanya d'hivern, el comandant carlí Ramon Cabrera va ordenar a Josep Miralles Marín el Serrador atacar la província de Conca i a Joaquín Quilez la de Terol. El Serrador, amb 2.400 infants i 200 cavalls, va baixar del Maestrat, saquejant els pobles d'Alfara, Algar i Sot. Va arribar a Soneixa el 17 de juliol, d'on tots els hòmens aptes havien fugit, i els lliberals s'havien refugiat a Sogorb. Els carlins van saquejar i van calar foc a la població, i executaren algunes persones.

## Batalla

El 17 de juliol, mentre Josep Miralles Marín el Serrador es dirigia a Benassal, el vicari de Torcas, José Soriano i altres soldats van guiar el general José Grases y Seguí, fins que van obrir foc sobre els carlins, que van fugir perseguits pels lliberals, que els van causar tres-centes baixes.
Voluntaris lliberals de les viles pròximes es van posar a les ordres de Grases, van fer un reconeixement del terreny i van matar una trentena de carlins més.

## Conseqüències

La derrota de Soneixa i les pèrdues que va ocasionar van impedir que Ramon Cabrera, amb les seues forces reunides amb les de Joaquín Quilez, poguera atacar l'Horta de València; va ordenar a Quilez que atraguera els lliberals mentres ell i el Serrador atacaven la plana de Castelló. Quilez, que va eixir de la seua base de Xelva, fou perseguit per la columna de Narváez des de Terol, i Cabrera per les de José Grases i Breton. Es van unir a l'expedició de Miguel Gómez Damas, que intentà infructuosament prendre Madrid.
Després de la crema de Soneixa, la població va marxar a València i Sogorb, tot i que el general Narváez, amb una columna de 3.500 soldats, va reeixir a allunyar els grans nuclis carlins, i després d'una nova incursió carlina a la darreria de 1838, es va construir una muralla entre 1839 i 1840, que conserva encara part de les seues espitlleres defensives.

## Referències

* ↑ Iquino Parra, Félix. Historia de Soneja. Soneja (Castellón): Caja de Ahorros y M. P. de Segorbe, 1982, p. 176-180.
* 1 2 3 «Muralla Carlista de Soneja» (en castellà). Bienes Inmuebles de la C.V. Generalitat Valenciana, 2009. [Consulta: 20 agost 2015].
* ↑ «Extracto de periódicos nacionales» (en castellà). El Español, 23-07-1836, pàg. 1 [Consulta: 21 agost 2015].
* ↑ Miralles de Imperial, Adolfo. Crónica de la provincia de Castellón de la Plana (en castellà). Maxtor, 2010 (1868), p. 73. ISBN 8497618068.
* 1 2 3 Calbo y Rochina de Castro, 1845, p. 203.
* ↑ Calbo y Rochina de Castro, 1845, p. 204.
* ↑ Ovilo y Otero, Manuel. D. Carlos Maria Isidro de Borbon: Historia de su vida militar y politica (en castellà). la Soc. de Operarios del mismo Arte, 1845, p. 352.
* ↑ Iquino Parra, Félix. Historia de Soneja. Soneja (Castellón): Caja de Ahorros y M. P. de Segorbe, 1982, p. 183.

## Bibliografia

* Calbo y Rochina de Castro, Damaso. Historia de Cabrera y de la Guerra Civil en Aragón, Valencia y Murcia (ebook gratuït) (en castellà). Madrid: Establecimiento tipográfico de V. Castelló, 1845, p. 682.
# Joseph Doll

Joseph Doll (Baviera (Alemanya), i mort a Nàpols (Itàlia), l'agost de 1774) és un organista, compositor i professor alemany. A Itàlia era conegut com Giuseppe Dol.
Amb l'ajuda del cardenal Spinelli, Joseph Doll va ser admès el 15 de desembre de 1736 al "Conservatoire dei Poveri di Gesù Cristo" de Nàpols, on va estudiar amb Francesco Durante i Francesco Feo. El 1749, va escriure la cantata Per la solenne esposizione del santissimo sagramento, amb un text del cardenal Giuseppe Ercolani. El 1755, esdevingué el segon mestre del "Conservatori de Sant'Onofrio de Porta Capuana", al costat de Carlo Cotumacci. El 1757 també va ser nomenat organista segon de la Capella del Tresor de la catedral de Nàpols. El 1770 va conèixer el jove Mozart a Nàpols.
Doll és l'únic músic no italià que es va convertir en mestre d'un dels conservatoris napolitans.

## Vegeu també

* Escola napolitana d'òpera
# Litopenaeus setiferus

Litopenaeus setiferus (anteriorment dit Penaeus setiferus, i conegut amb diversos noms com ara llagostí blanc o llagostí gris) és una espècie de crustaci decàpode del subordre Dendrobranchiata, que es troba a les costes de l'oceà Atlàntic d'Amèrica del Nord i del Golf de Mèxic.

## Distribució

L. setiferus es distribueix des de Fire Island, Nova York a Campeche, Mèxic. Requereix aigües relativament càlides i només té un creixement apreciable amb temperatures al voltant dels 20 °C.

## Descripció

Litopenaeus setiferus pot arribar a una llargada (excloent les antenes) de 197 mm. Les seves antenes poden ser tres vegades més llargues que el seu cos el qual és de color blanc blavós amb taques negres Els solcs profunds que presenta el distingeixen de les espècies emparentades Farfantepenaeus aztecus i Farfantepenaeus duorarum.

## Ecologia

Litopenaeus setiferus viu en estuaris i la zona litoral fins a 100 -260 m de fondària. Litopenaeus setiferus és omnívor; al Llac Pontchartrain, s'alimenta principalment d'algues, Vallisneria americana i detritus. Molta animals aquàtics s'alimenten de L. setiferus, incloent peixos com Sciaenops ocellatus i tortugues com Caretta caretta''.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Robert J. Muncy. White shrimp (PDF). United States Fish and Wildlife Service, 1984, p. 1–19. FWS/OBS-82/11.27.
* 1 2 3 «Litopenaeus setiferus». Field Guide to the Indian River Lagoon. Smithsonian Marine Station at Fort Pierce. [Consulta: 11 maig 2011].
* 1 2 Christopher D. Davis. «A Generalized Food Web for Lake Pontchartrain in Southeastern Louisiana». Lake Pontchartrain Basin Foundation, 01-07-2009. Arxivat de l'original el 28 de setembre 2011. [Consulta: 11 maig 2011].
* White shrimp Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. NOAA FishWatch.