OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Xue Wang Jiadao

Xue Wang Jiadaohe (xinès simplificat: 雪王驾到, pinyin: Xuě wáng jiàdào, literalment 'Arriba el Rei de les Neus') és una sèrie d'animació d'aventures i fantasia produïda per Hao Chuan Animation i Mixue Bingcheng. S'estrenà en línia a la Xina el 25 d'agost de 2023. La sèrie consta de 12 episodis en total, d'uns 9 minuts de durada. Liu Wenchao i Zhao Ning són productors, mentre que Gui Qi també exerceix de guionista i director. La sèrie conta la història del Rei Neu, la mascota de la marca de gelats Mixue Bingcheng, com a protagonista. El Rei Neu, arriba a Hunting Valley per trobar un ceptre de gelat que ha sigut furtat, i es troba accidentalment amb un caçarecompenses.

## Referències

* ↑ chillcarl «蜜雪冰城拍动画了！《雪王驾到》8月25日全网上线». 遊民星空, 13-08-2023 [Consulta: 27 agost 2023].
* ↑ 红餐网麦泳宜 «蜜雪冰城又搞事？推出《雪王驾到》动画片，8月25日上线！». 央广网, 15-08-2023 [Consulta: 27 agost 2023].
# SingStar Queen

SingStar Queen és un joc de karaoke de les consòles PlayStation 2 i PlayStation 3 publicat per Sony Computer Entertainment Europe i desenvolupat per SCEE i London Studio. Aquest va ser el 18è lliurament de la saga SingStar per PlayStation 2 i la 5a per PlayStation 3, a més de la 2a que es dedicava a una sola banda, en aquest cas del grup de rock britànic Queen.
SingStar Queen com el joc original, va ser distribuït tan sols el joc (DVD per a PS2 / Disc Blu-Ray per a PS3), o el joc i un parell de micròfons acompanyats - un de vermell i un altre blau-. SingStar és compatible amb la càmera EyeToy PS2 i la PlayStation Eye PS3 que serveix per visualitzar als jugadors a la pantalla mentre canten.

## Continguts
### PlayStation 2

L'única novetat que inclou SingStar Queen per a PlayStation 2 és una nova col·lecció de 20 cançons, en lloc dels 25 que van ser llançats per la versió de la PlayStation 3.

### PlayStation 3

SingStar Queen no tenia cap novetat ni canvi substancial en el joc o altres com si van fer SingStar Vol. 2 i SingStar Vol. 3. Aquesta edició, és la que es dedica a una sola banda o grup: Queen, però la segona de tal mena que es va llançar per PlayStation 3.
La llista de cançons està composta per 25 temes destacats i coneguts de la popular banda britànica de rock Queen.

## Llista de cançons
### PlayStation 2

| Artista Cançó SingStar Queen - PS2 Queen "Another One Bites the Dust" Queen "Bicycle Race" Queen "Bohemian Rhapsody" Queen "Breakthru" Queen "Crazy Little Thing Called Love" Queen "Don't Stop Me Now" Queen "Fat Bottomed Girls" Queen "I Want It All" Queen "I Want to Break Free" Queen "Innuendo" Queen "One Vision" Queen "Play the Game" Queen "Somebody To Love" Queen "These Are The Days Of Our Lives" Queen "Tie Your Mother Down" Queen i David Bowie "Under Pressure" Queen "We Are The Champions" Queen "We Will Rock You" Queen "Who Wants to Live Forever" Queen "You're My Best Friend" Algunes de les cançons ja van ser incloses anteriorment a algun altre títol de SingStar: "Radio Ga Ga" a SingStar Anthems "Don't Stop Me Now" a SingStar Rocks! "The Show Must Go On" a SingStar Rock Ballads | PlayStation 3 Artista Cançó SingStar Queen - PS3 Queen "A Kind of Magic" Queen "Another One Bites the Dust" Queen "Bicycle Race" Queen "Bohemian Rhapsody" Queen "Breakthru" Queen "Crazy Little Thing Called Love" Queen "Don't Stop Me Now" Queen "Fat Bottomed Girls" Queen "Hammer To Fall" Queen "I Want It All" Queen "I Want to Break Free" Queen "Innuendo" Queen "Killer Queen" Queen "One Vision" Queen "Play the Game" Queen "Radio Ga Ga" Queen "Somebody To Love" Queen "The Show Must Go On" Queen "These Are The Days Of Our Lives" Queen "Tie Your Mother Down" Queen "Under Pressure" Queen "We Are The Champions" Queen "We Will Rock You" Queen "Who Wants to Live Forever" Queen "You're My Best Friend" |

## Referències

* ↑ PlayStation.com - Singstar Queen Description

## Enllaços externs

* Web Oficial SingStar Arxivat 2009-01-06 a Wayback Machine.
* Video anàlisi Singstar Queen theQueen.net
# Copa de la WSE femenina 2024-2025

La Copa de la WSE femenina 2024-2025 és la primera edició de la competició. Se celebra des del febrer fins al març de 2025 i és organitzada per la World Skate Europe. Hi participen vuit equips de les diferents lligues europees, dos dels quals procedents de la primera ronda de la Lliga de Campions de la WSE 2024-25. La competició es disputa en dues fases, la primera, en format d'eliminatòria directa a doble partit, i la segona, en format de final a quatre en una seu neutral. El guanyador del torneig és declarat campió de la Copa de la WSE 2024-25.

## Clubs participants

* RSC Cronenberg
* US Coutras RH
* ECU
* Escola Livre de Azeméis
* ACD Gulpilhares
* CS Noisy RS
* ASD Roller Matera
* Hockey Valdagno

## Competició
### Quadre de competició

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final |
| 1 i 15 de febrer | 1 i 15 de febrer | 1 i 15 de febrer | | | |
| ASD Roller Matera | | | | | |
| ASD Roller Matera | | | 22 de març | 22 de març | 22 de març | | |
| Escola Livre AZ | | | 22 de març | 22 de març | 22 de març |
| Escola Livre AZ | | | Semifinalista 1 | | |
| 1 i 15 de febrer | 1 i 15 de febrer | 1 i 15 de febrer | | | Semifinalista 1 | | |
| 1 i 15 de febrer | 1 i 15 de febrer | 1 i 15 de febrer | Semifinalista 2 | | |
| CS Noisy RS | | | Semifinalista 2 | | |
| CS Noisy RS | | | | | | 23 de març | 23 de març | 23 de març |
| US Coutras RH | | | | | | 23 de març | 23 de març | 23 de març |
| US Coutras RH | | | | | | Finalista 1 | | |
| 1 i 15 de febrer | 1 i 15 de febrer | 1 i 15 de febrer | | | | | | Finalista 1 |
| 1 i 15 de febrer | 1 i 15 de febrer | 1 i 15 de febrer | | | | Finalista 2 | | |
| ACD Gulpilhares | | | | | | Finalista 2 | | |
| ACD Gulpilhares | | | 22 de març | 22 de març | 22 de març | | | |
| RSC Cronenberg | | | 22 de març | 22 de març | 22 de març | | | |
| RSC Cronenberg | | | Semifinalista 3 | | | | | |
| 1 i 15 de febrer | 1 i 15 de febrer | 1 i 15 de febrer | | | Semifinalista 3 | | | |
| 1 i 15 de febrer | 1 i 15 de febrer | 1 i 15 de febrer | Semifinalista 4 | | |
| ECU | | | Semifinalista 4 | | |
| Hockey Valdagno | | | | | |

## Referències

* ↑ «WSE Cup Women - Rulebook» (en anglès). World Skate Europe. [Consulta: 28 novembre 2024].
# Legió Sagrada de Cartago

La Legió Sagrada de Cartago era el cos d'elit de l'exèrcit cartaginès.

## Formació

Estava formada per fills de nobles de la rica ciutat africana; eren molt reduïts en nombre i amb prou feines aportaven alguna cosa a les batalles, malgrat la seva gran qualitat per al combat, fent de cos de guàrdia del general. El seu armament i formació eren similars als dels hoplites grecs: una llança llarga com arma principal, espasa curta, escut rodó de 90-110 cm (anomenat hoplon), casc de bronze, greves (les cnémides gregues) i armadura de gran qualitat. Formaven en atapeïdes files en la formació de falange. La Legió Sagrada a cavall formava l'elit de les tropes i de la societat cartaginesa. Combatia com la cavalleria pesant. Els seus homes portaven llances i bones armadures. Els seus membres eren serfs devots d'Astarte, lliurats al temple per les seves famílies patrícies per complir tasques militars en comptes de sacrificar-los.

## Participació en combat

En la batalla de Crimissus a Sicília en el 341 aC, la Legió Sagrada va lluitar com una falange ben organitzada, però va ser completament destruïda. Dos mil soldats ciutadans (potser una unitat similar), és a la Tercera guerra de Sicília en el 311 aC, l'última vegada que les tropes ciutadans es troben a l'estranger. En 310 AC, la Legió Sagrada sembla haver estat reformada, sent destruïda en la batalla de Tunes contra Agàtocles de Siracusa. Després de la seva destrucció l'any 310 abans de Crist, la Legió Sagrada desapareix del registre històric.

## Referències

* ↑ Hannibal: a history of the art of war among the Carthaginians and Romans down to the battle of Pydna, 168 BC, with a detailed account of the second Punic War (en anglès). Houghton, Mifflin and co., 1896.
* ↑ Heeren, Arnold Hermann Ludwig. Historical researches into the politics, intercourse, and trade of the Carthaginians, Ethiopians, and Egyptians (en anglès). D. A. Talboys, 1832, p. vol.1, p.250.
* ↑ Head, Duncan. Armies of the Macedonian and Punic Wars 359 BC to 146 BC (en anglès). Wargames Research Group, 1982, p. 140.
* ↑ Sabin, Philip. Lost Battles: Reconstructing the Great Clashes of the Ancient World (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2015, p. 166. ISBN 0826475175.
# Parc Nacional Tikal

El Parc Nacional Tikal és un parc nacional que es troba a Guatemala, a la regió nord del departament del Petén. S'estén per 57.600 hectàrees (220 m²) i inclou l'antiga ciutat maia de Tikal i els boscos tropicals, sabanes i aiguamolls dels voltants. El 1979, el Parc Nacional Tikal va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO amb motiu de les excel·lents ruïnes mesoamericanes de Tikal i l'ecologia única del paisatge circumdant.

## Història

El «Projecte Tikal», com es va anomenar en aquell moment, va ser proposat per primera vegada per la Universitat de Pennsilvània el 1949. Fundat el 26 de maig de 1955, el Parc Nacional de Tikal va ser establert per decret governamental del Ministeri d'Educació, a través de l'Institut d'Antropologia i Història, assessorat pel Dr. Adolfo Molina Orantes i sota el govern de Carlos Castillo Armas. Un cop establert, la Universitat de Pennsilvània es va encarregar de la neteja, manteniment, excavació i restauració del parc del 1956 al 1969.
El Parc Nacional Tikal forma part del Programa Mundial de l'Home i la Biosfera, dins de la Reserva de la Biosfera Maia. A causa del seu ecosistema exuberant i variat, moltes espècies de plantes i animals prosperen dins dels límits del parc. Cinc espècies de fèlids resideixen al parc, inclosos el jaguar i el puma, juntament amb diverses espècies de micos i formigues. A més, al parc es troben més de 300 espècies d'ocells, entre les quals hi ha l'aligot camallarg i el gall dindi ocel·lat.

## Referències

* ↑ «Escapada Parque Nacional Tikal – Raconets». [Consulta: 17 novembre 2024].
* 1 2 «Tikal National Park». UNESCO World Heritage Convention. United Nations Educational Scientific and Cultural Organization. [Consulta: 10 desembre 2022].
* 1 2 Rainey, Froelich. «Tikal, A 14 Year Program Now Completed by Penn Museum Expedition Magazine, Winter 1970». Penn Museum Expedition Magazine. [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ Ministry of Culture and Sports of Guatemala. «Tikal Government Page». Guatemala. [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ Torres, Estuardo. «Parque Nacional Tikal» (en castellà). Ministerio de Cultura y Deportes. Arxivat de l'original el 18 December 2009. [Consulta: 30 juliol 2014].
* ↑ UNESCO. «UNESCO Maya Biosphere Reserve, Guatemala». UNESCO, 25-06-2019. [Consulta: 6 octubre 2022].
* ↑ Sutter, Jason; Martínez A., Walter E.; Oliva T, Francisco; Oswaldo J, Nery; Whitacre, David F. The Condor, 103, 1, 01-02-2001, pàg. 70–77. DOI: 10.1093/condor/103.1.70 [Consulta: free].
# Torre de Bajolí

La torre de bajolí o talaia de Bajolí va ser construïda a finals del segle xvii (aprox. 1695) per enginyers espanyols. Està situada a la zona nord- est de l'illa de Menorca entre el Pont d'en Gil i Sa Falconera.
La seva funció principal era la de vigilar la costa, a l'espera de possibles enemics i coordinar-se amb altres talaies de les proximitats (ex. Talaia d'Artutx). Els responsables d'aquestes talaies eren coneguts com a talaiers.
La rellevància d'aquestes començava en el moment en què es detectava l'arribada d'enemics aproximant-se a la costa. Tot seguit, gràcies al fum que provava el foc elaborat a la part superior de la Talaia, les poblacions properes s'adonaven del conat de perill. A continuació, informaven ràpidament al governador dels fets. Gràcies a això, es preparava una millor defensa per combatre el futur atac.
La construcció d'aquestes defenses es va dur a terme durant els segles xvi i xvii, una època durant la qual eren molt habituals els atacs de pirateria a les costes de la mar Mediterrània.
Actualment(gener de 2021) els terrenys que alberguen aquesta torre es troben en mans privades i no està permès accedir a visitar-la. En el dia d'avui, la torre de defensa es troba en una situació pròxima a la ruïna.

## Referències

* https://patrimoniomm.wordpress.com/monumentos/torres-y-atalayas/
# Singalès

El singalès o singalés (nom local : සිංහල / sinhala) és un idioma que pertany al grup de les llengües indoeuropees.
Es parla a Sri Lanka, on té l'estatus de llengua oficial i on hi ha un 70% de la població que parla el singalès. També hi ha un nombre molt gran d'emigrants que parlen el singalès a nuclis del Pròxim Orient, Austràlia i alguns països d'Europa i l'Amèrica del Nord. El nombre total de parlants d'aquesta llengua és actualment de 15,6 milions
El singalès clàssic conté paraules de pali, de sànscrit i de tàmil. Després, a partir del segle xvi va incorporar paraules del portuguès, el neerlandès i l'anglès.
L'idioma divehi de les Maldives està emparentat amb el singalès.

## Escriptura

El singalès s'escriu amb l'alfabet singalès, derivat de l'escriptura brahmi.

## Referències

* ↑ Singalés en pronúncia occidental i singalès en pronúncia oriental. Per a més informació, consulteu: el llibre d'estil.
* ↑ Lewis, M. Paul. «Statistical Summaries». Ethnologue: Languages of the World. SIL International, 2009. Arxivat de l'original el 7 d’agost 2011. [Consulta: 22 març 2010].

## Enllaços externs

* Informació sobre Singalès a la XV edició de l'Ethnologue, amb el codi “sin” (anglès)
# Sant Martí de Sentfores

Sant Martí de Sentfores és una església amb elements romànics i barrocs del terme de Sentfores, al municipi de Vic (Osona) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici religiós. Antiga església parroquial de Sant Martí de Sentfores. La planta és de nau única amb la capçalera orientada a llevant però amb l'absis mutilat. L'antic portal de migdia està tapiat, d'aquest mateix mur sobresurt la capella fonda. Als peus de l'església queden les escales de l'antic cor i és en aquesta part on la nau encara conserva la coberta de volta d'ogiva. També en queda algun fragment a la part del presbiteri. A la part de tramuntana hi ha un campanar de torre adossat a la capella i cobert a quatre vessants. A la volta i als murs laterals hi resten fragments d'estuc que decoraven l'interior de l'església. Els sarcòfags, situats al sòl de la nau, estan descoberts i la vegetació cobreix el temple, que es troba en un llastimós estat d'abandó d'ençà que es varen treure algunes teules de la teulada i el sostre es va ensorrar.

## Història

Església consagrada al 18-12-1151 pel bisbe Pere de Redorta. La parròquia es troba citada ja al 900 tot i que els seus orígens poden ser anteriors, als albors de la nostra reconquesta i motivats per la repoblació del país.
Parròquia i Castell apareixen sincrònicament. Tenia com a sufragànies Sant Pere de Salliforas i Santa Cecília, que es troba al costat del mas Fontarnau, es coneix per Santa Margarida i ha estat molt restaurada.
Aquesta església va perdre les seves funcions en erigir-se la moderna església de la Guixa, que es beneí l'any 1878. D'aleshores ençà s'ha anat deteriorant.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Martí de Sentfores». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 octubre 2017].
# Adrián Lapeña Ruiz

Adrián Lapeña Ruiz, més conegut com a Adrián Lapeña (Logronyo, 16 d'abril de 1996), és un futbolista espanyol que juga en la posició de defensa central a les files del Córdoba CF.

## Trajectòria

Natural de Logronyo, va començar jugant en les categories inferiors del Balsamaiso, equip que en aquells moments jugava al col·legi on Adrián estudiava (Las Gaunas), després de diversos anys en el club (9), en el seu pas a la categoria de cadet va ser reclutat pel Valvanera, equip del qual va passar a la Reial Societat. A la Real, Adrián, va començar a jugar de defensa central, ja que anys enrere a causa del seu físic jugava en posicions del mig camp. Va passar per totes les etapes de juvenil de la Real i com a curiositat va arribar a marcar gol en la final de Divisió d'Honor de 2014 al Reial Madrid. També va disputar la Youth League aquella mateixa temporada. Després de finalitzar la seva etapa juvenil, passà a militar en el filial donostiarra quatre temporades, entre 2015 i 2019, on va acabar sent el capità de l'equip.
L'estiu de 2019, rescindeix el seu contracte amb la Reial Societat B i signa amb el KAS Eupen de la Jupiler League, la primera divisió de Bèlgica, en el qual juga dos partits de la primera volta de la lliga a les ordres de Beñat San José.
El 29 de gener de 2020, signa contracte pel CE Castelló del Grup III de la Segona Divisió B en el qual jugaria 4 partits de lliga abans de l'aturada de la lliga per la pandèmia. A més, al juliol de 2020 jugaria 3 partits de la promoció d'ascens a Segona Divisió en els quals marca un gol (a la UD Logroñés) i aconseguint l'ascens del conjunt castellonenc després de caure en primera ronda però guanyar les dues següents.
La temporada 2020-21, Adrián va continuar formant part de l'equip castellonenc, aquesta vegada en Segona Divisió, on en la primera jornada va donar els tres punts al seu equip amb un gol de rebot i en la jornada 4, va tornar a marcar per aconseguir la victòria.

## Referències

* ↑ «La Real renueva a Adrián Lapeña». Mundo Deportivo, 25-05-2018. [Consulta: 23 agost 2020].
* ↑ Mateu, Ismael. «El Castellón apuntala la defensa con el fichaje de Adrián Lapeña». El periódico mediterráneo, 29-01-2020. [Consulta: 23 agost 2020].

## Enllaços externs

* Adrián Lapeña Ruiz a BDFutbol
* Adrián Lapeña Ruiz, Fitxa a Soccerway
# Eleccions legislatives romaneses de 2008

Les eleccions legislatives romaneses de 2008 se celebraren el 30 de novembre de 2008 per a renovar els 334 membres de la Cambra de Diputats i els 137 membres del Senat de Romania. El partit amb més escons fou demòcrata-liberal, i el seu cap, Emil Boc fou nomenat primer ministre de Romania.
Resultats de les eleccions de 30 de novembre de 2008 per a renovar la Cambra de Diputats i el Senat de Romania
| Partits i aliances | Partits i aliances | Cambra de Diputats | Cambra de Diputats | Cambra de Diputats | Cambra de Diputats | Cambra de Diputats | Senat | Senat | Senat | Senat | Senat |
| Partits i aliances | Partits i aliances | Vots | Escons | +/– | Vots % | Escons % | Vots | Escons | +/– | Vots % | Escons % |
| | Partit Demòcrata-Liberal (Partidul Democrat-Liberal) | 2,228,860 | 115 | +48 | 32,36% | 34,43% | 2,312,358 | 51 | +22 | 33,57% | 37,23% |
| | Aliança PSD+PC (Alianţa PSD+PC) Partit Socialdemòcrata (Partidul Social Democrat) Partit Conservador (Partidul Conservator) | 2,279,449 | 114 110 4 | –10 | 33,09% | 34,13% | 2,352,968 | 49 48 1 | –6 | 34,16% | 35,77% |
| | Partit Nacional Liberal (Partidul Naţional Liberal) Partit Nacional Democristià Agrari (Partidul Naţional Ţărănesc Creştin Democrat) (15 candidats) | 1,279,063 | 65 | +5 | 18,57% | 19,46% | 1,291,029 | 28 | +4 | 18,74% | 20,44% |
| | Unió Democràtica dels Hongaresos de Romania (Uniunea Democrată Maghiară din România) | 425,008 | 22 | ±0 | 6,17% | 6,59% | 440,449 | 9 | –1 | 6,39% | 6,56% |
| | Minories ètniques | 243,908 | 18 | — | 3,56% | 5,39% | — | — | — | — | — |
| | Partit de la Gran Romania (Partidul România Mare) | 217,595 | 0 | –21 | 3,15% | 0% | 245,930 | 0 | –13 | 3,57% | 0% |
| | Partit de la Nova Generació - Democristians (Partidul Noua Generaţie) | 156,901 | — | — | 2,27% | — | 174,519 | — | — | 2,53% | — |
| | Partit Verd Ecologista (Partidul Verde Ecologist) | 18,279 | — | — | 0,27% | — | 48,119 | — | — | 0,70% | — |
| | Partit Popular i de Protecció Social (Partidul Popular şi al Protecţiei Sociale) | 8,388 | — | — | 0,12% | — | 10,805 | — | — | 0,16% | — |
| | Partit Nacional Democristià (Partidul Naţional Democrat Creştin) | 316 | — | — | 0,00% | — | 1,365 | — | — | 0,02% | — |
| | Partit Socialista Romanès (Partidul Socialist Român) | 585 | — | — | 0,01% | — | 445 | — | — | 0,02% | — |
| | Partit Romania Europea (Partidul României Europene) | 87 | — | — | 0,00% | — | — | — | — | — | — |
| Total vots vàlids (participació 39,2%) | Total vots vàlids (participació 39,2%) | 6,858,439 | 334 | +2 | 100,00% | 100,00% | 6,877,987 | 137 | — | 100,00% | 100,00% |
| Font: Biroul Electoral Central ||||||||||||

## Enllaços externs

* Oficina electoral central
* Els esquerrans romanesos reclamen la victòria electoral, 30 de novembre de 2008, Stefan Bos, VoA
* Eleccions romaneses, 1 de desembre de 2008, BBC News
# Tràgul tacat

El tràgul tacat (Moschiola meminna) és una espècie d'artiodàctil de la família dels tragúlids endèmica de Sri Lanka. El nom d'aquesta espècie incloïa antigament l'espècie de l'Índia, que actualment és considerada una espècie distinta (Moschiola indica). El tràgul tacat viu a la zona seca de Sri Lanka, mentre que la zona humida és ocupada pel tràgul ratllat.

## Referències

* ↑ «tràgul tacat». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ Groves, C. & Meijaard, E. (2005) Intraspecific variation in Moschiola, the Indian Chevrotain. The Raffles Bulletin of Zoology. Supplement 12:413-421 PDF Arxivat 2008-07-27 a Wayback Machine.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Sant Pau de Tarragona

Sant Pau de Tarragona és una església del monumentalisme academicista de Tarragona protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Temple de tipus basilical, que recorda alguna basílica de Roma, com Santa Maria "La major", Sant Pau "extramurs" o Sant Joan de Letran.
Sense transsepte, té tres naus separades per columnes, amb capitells corintis. El sostre és pla a l'interior i té enteixinats.
El campanar és de planta quadrada.

## Història

El seu origen fou arran la decisió del cardenal Arce Ochotorena, essent finançada l'obra per l'estat. Mort aquest cardenal l'any 1948, i amb l'arribada el juliol de 1949 del arquebisbe Arriba y Castro, després de grans dificultats, els treballs es reprenen fins al seu acabament el 1956.
El 1981, per a commemorar el 25 aniversari, es construeix un nou baptisteri sota l'absis.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Pau de Tarragona». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 maig 2018].