OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Andoni Gorosabel Espinosa

Andoni Gorosabel Espinosa (Arrasate, Guipúscoa, 4 d'agost de 1996) és un futbolista basc. Juga com a defensa i el seu equip actual és l'Athletic Club de la Primera Divisió.

## Trajectòria

Es va formar al planter de la Reial Societat. Després de passar per juvenils el lateral seria cedit a la SD Beasain i més tard, debutaria amb el filial Txuri Urdin en Segona Divisió B.
La temporada 2016-17, el lateral dret va jugar cedit al Real Unión. Després de la seva temporada a Irun va ser recuperat per la Reial Societat, i tan sols uns mesos després jugaria en Europa League amb el primer equip blanc-i-blau.
El seu debut amb la Real va arribar en el Ciutat de València enfront del Llevant UE el 21 de setembre de 2017, partit en el qual el seu equip va perdre per tres gols a zero i on el lateral jugaria durant els primers 66 minuts del partit.
Al desembre de 2017, Gorosabel va ampliar el seu contracte amb la Reial Societat fins al 2021. L'anterior contracte de Gorosabel vencia el 30 de juny de 2019, per la qual cosa el d'Arrasate va perllongar el seu contracte per dos anys més. En aquest moment havia realitzat el seu debut amb el primer equip en la Lliga, en la Copa del Rei i en la Lliga Europa de la UEFA, disputant quatre partits en total.
El juny de 2020 va renovar el seu contracte fins al 2024. El març de 2022, va assolir la fita de 100 partits disputats amb la Reial Societat.
El març de 2022, va assolir la fita de 100 aparicions amb la Reial Societat.

### Alavés

L'11 d'agost de 2023, Gorosabel va signar un contracte d'un any amb el Deportivo Alavés, acabat d'ascendir a la primera divisió.

## Palmarès

Reial Societat
* Copa del Rei: 2019–20

## Referències

* ↑ «Sanse profile: Andoni Gorosabel». Real Sociedad de Fútbol. [Consulta: 19 octubre 2017].
* ↑ «Djaló conquista San Mamés y Bielsa la lía» (en castellà). Diario AS, 23-03-2024. [Consulta: 8 abril 2024].
* ↑ El sueño cumplido de Andoni Gorosabel
* ↑ Levante 3-0 Real Sociedad: Chema anota el gol de la jornada
* ↑ Gorosabel renueva hasta 2021
* ↑ «“Contento de poder seguir en mi equipo”». Realsociedad.com, 09-06-2020. [Consulta: 9 juny 2020].
* 1 2 «Gorosabel expresa su deseo tras cumplir 100 partidos con la Real» (en castellà). El Desmarque, 07-03-2022. [Consulta: 12 març 2022].
* ↑ «Andoni Gorosabel, seguridad y experiencia para la defensa del Deportivo Alavés» (en castellà). Deportivo Alavés, 11-08-2023. [Consulta: 11 agost 2023].
* ↑ «Athletic Club 0-1 Real Sociedad: result, summary, goal» (en anglès), 04-04-2021. Arxivat de l'original el 2021-04-19. [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ Lowe, Sid «Real Sociedad beat Athletic to claim Copa del Rey and Basque glory» (en anglès-gb). The Guardian, 03-04-2021 [Consulta: 3 abril 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa a transfermarkt
* Fitxa a BDFutbol
# Ricardo Muruzábal Viteri

Ricardo Muruzábal Viteri (Buenos Aires, 7 de juliol de 1951 - Algesires, 29 d'agost de 2003) fou un futbolista argentí, d'origen basc, de la dècada de 1970.

## Trajectòria

Va néixer a Buenos Aires de pares bascos. Amb quatre anys es traslladà a Vitòria, on començà a practicar el futbol. Es formà als clubs San Ignacio i San Javier de Vitòria, passant després per la UD Aretxabaleta, fins a arribar al Sanse, filial de la Reial Societat. Durant la temporada 1972-73 ascendí al primer equip de la Reial Societat, jugant durant sis temporades a primera divisió. L'any 1978 fitxà pel RCD Espanyol, on jugà dues temporades a les ordres de José Antonio Irulegui. Finalitzà la seva trajectòria esportiva a l'Algeciras CF.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Ricardo Muruzabal Viteri». Auñamendi Eusko Entziklopedia. [Consulta: 9 gener 2017].
* 1 2 «Falleció Ricardo Muruzabal, jugador blanquiazul en la década de los 80». Mundo Deportivo, 30-08-2003. [Consulta: 9 gener 2017].
* ↑ «Jugadores: MURUZÁBAL». realsocialismo. Arxivat de l'original el 2017-03-28. [Consulta: 9 gener 2017].

## Enllaços externs

* Ricardo Muruzábal Viteri a BDFutbol
# Josu Ozkoidi Alba

Josu Ozkoidi Alba (nascut el 23 d'abril de 1990) és un futbolista basc que juga com a lateral esquerre a la SD Amorebieta.

## Carrera de club

Nascut a Sant Sebastià, Guipúscoa, País Basc, Ozkoidi es va formar com a juvenil a la Reial Societat. Migcampista ofensiu, va debutar amb el filial durant la temporada 2008-09, baixant de Segona Divisió B.
El 19 d'agost de 2014, Ozkoidi es va incorporar a la SD Eibar i va ser cedit immediatament al Real Unión a la tercera divisió, per un any. El 31 d'agost de l'any següent signa un contracte indefinit de dos anys amb els Txuribeltz.
El 19 de juliol de 2017, Ozkoidi va passar al CE Sabadell FC encara a la tercera categoria. Al club es va convertir en lateral esquerre, i va contribuir amb 26 aparicions (play-offs inclosos) durant la campanya 2019-20, en la qual el seu equip va aconseguir l'ascens a Segona Divisió.
Ozkoidi va debutar professionalment als 30 anys el 19 de setembre de 2020, substituint Jaime Sánchez en una derrota per 1-2 fora de casa contra el Rayo Vallecano. Va marcar el seu primer gol professional el 16 d'abril següent, marcant el primer gol en un empat 2-2 contra el CF Fuenlabrada.
El 8 de juliol de 2021, després de patir el descens, Ozkoidi es va traslladar a la SD Amorebieta.

## Referències

* ↑ «El Eibar ficha a Josu Ozkoidi (Real B) para cederlo al Real Unión y cede a Aitor Ortega al Amorebieta» (en castellà). SD Eibar, 19-08-2014. [Consulta: 19 setembre 2020].
* ↑ «Iosu Ozkoidi vuelve al Real Unión» (en castellà). Vavel, 31-08-2015. [Consulta: 19 setembre 2020].
* ↑ «Ozkoidi, rumbo al Sabadell» (en castellà). Mundo Deportivo, 19-07-2017. [Consulta: 19 setembre 2020].
* ↑ «Josu Ozkoidi: "El fútbol es caprichoso"» (en castellà). Mundo Deportivo, 02-05-2019. [Consulta: 19 setembre 2020].
* ↑ «Catena culmina la remontada en el 88' de un Rayo que promete» (en castellà). Diari AS, 19-09-2020. [Consulta: 19 setembre 2020].
* ↑ «Josu Ozkoidi, nuevo jugador de la SD Amorebieta» (en castellà). Grada 3, 08-07-2021. [Consulta: 3 agost 2021].

## Enllaços externs

* Josu Ozkoidi Alba a BDFutbol
* Josu Ozkoidi Alba, Fitxa a Soccerway
# Riccardo Patrese

Riccardo Patrese (Pàdua, 17 d'abril de 1954) és un ex-pilot de Fórmula 1 italià, vencedor de sis Grans Premis (Mònaco ' 82, Sud-àfrica' 83, San Marino' 90, Mèxic' 91, Portugal ' 91 i Japó' 92).
Va competir amb les escuderies Shadow, Arrows, Brabham, Alfa Romeo, Williams i Benetton.
El seu millor lloc al mundial va ser a la temporada 1992, en la qual va finalitzar segon, per darrere del seu company d'equip Nigel Mansell.
Va participar en 257 Grans Premis (prenent la sortida en 256) que ha estat el major nombre de participacions d'un pilot en Grans Premis durant molt de temps, essent superat per Rubens Barrichello. Del total de GP disputats en va guanyar sis i en va aconseguir la pole en vuit.
# Catedral de Bissau

La Catedral de Bissau o bé la Sé Catedral de Nossa Senhora da Candelária és una catedral catòlica a Bissau, la capital del país africà de Guinea Bissau. És el centre del catolicisme a Guinea Bissau. La catedral es troba sota el bisbat de Bissau, que va ser creada en 1977. Es localitza al centre de la ciutat de Bissau, i es destaca per la seva funció com un far. Els serveis es duen a terme en portuguès.

## Història

L'església original va ser construïda en l'estil arquitectònic medieval en 1935. Construït en el mateix lloc, la catedral actual va substituir l'església original. Els arquitectes de l'actual catedral van ser João Simõés i Galhardo Zilhao. La construcció va començar en 1945 i es va acabar en 1950. Més tard la renovació s'atribueix a l'arquitecte Lucinio Cruz. La catedral ha estat seu de nombroses cerimònies d'inauguració. Va ser visitada el 27 de gener de 1990 pel Papa Joan Pau II. El 9 d'agost de 1998, el bisbe Settimio Ferrazzetta va donar un discurs important en la catedral, en la qual denunciava la violència al país; va ser enterrat en la catedral després de la seva mort, l'any següent.

## Arquitectura i equipament

L'edifici, situat una mica lluny de l'avinguda, és de forma quadrada. El seu estil arquitectònic es caracteritza per ser "neoromànic modernitzat." La catedral és coneguda per la seva funció com a far, amb la llum instal·lada en la seva torre nord de 36 metres d'alt. Té una llum verda constant (fl. 2s, ec. 7s) i està en funcionament. La llum guia els a través de l'estuari del riu Gueba fins al port de Bissau. Del manteniment s'encarrega la Capitania dos Portos, Serviços de Marinha.

## Referències

* ↑ «Información sobre el sitio» (en portugués). [Consulta: 25 octubre 2015].
* 1 2 Boletim cultural da Guiné Portuguesa (en portuguese). 6, No. 21-22, 1951.
* ↑ Lobban, Richard Andrew; Mendy, Peter Michael Karibe. Historical Dictionary of the Republic of Guinea-Bissau. Scarecrow Press, 17 octubre 2013, p. 166. ISBN 978-0-8108-8027-6.
* ↑ Rajewski, Brian; Gale Group. Africa. Gale Research International, Limited, novembre 1998, p. 244. ISBN 978-0-8103-7692-2.
* ↑ Young, Margaret Walsh; Stetler, Susan L.; United States. Department of State Cities of the world : a compilation of current information on cultural, geograph. and polit. conditions in the countries and cities of 6 continents, based on the Dep. of State's "Post Reports". 1. Africa. – 1985. – 788 S. : Ill., Kt.. Gale Research Co., 1985, p. 289.
* 1 2 «Cathedral Bissau, Guinea». Heritage of Portuguese Influence.
* ↑ «Sé Catedral de Nossa Senhora da Candelária». Gcatholic.org. [Consulta: 29 maig 2015].
* 1 2 «Lighthouses of Guinea-Bissau». University of North Carolina at Chapel Hill. Arxivat de l'original el 27 de març 2015. [Consulta: 31 maig 2015].
# Edifici Winterthur

L'edifici Winterthur, també conegut com la casa de les celles per la forma dels seus finestrals coberts amb una mena de para-sols en forma de celles, és un edifici d'oficines reconvertit en habitatges a la plaça de Francesc Macià de Barcelona.

## Història i descripció

Fou projectat per l'arquitecte suís Marc-Joseph Saugey per a la companyia d'assegurances Winterthur i inaugurat el 1969.
El 2003, Winterthur el va vendre a Reig Capital, i el 2014 pertanyia a la gestora de fons Squircle Capital, que el va destinar a habitatges de luxe segons el projecte de l'arquitecte brasiler Marcio Kogan. Amb nou pisos i una alçada de 39,30 m, cada planta conforma un únic habitatge d'entre 500 i 600 m², amb serveis comuns com la piscina o el gimnàs.

## Referències

* ↑ «Inauguración del edficio Winterthur Seguros en Barcelona» (en castellà). La Vanguardia, 13-12-1969, pàg. 27 [Consulta: 28 febrer 2019].
* 1 2 «Antic edifici Winterthur». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* ↑ Cabana, Francesc. «Imperis desconeguts». El Punt Avui, 07-12-2014. [Consulta: 28 febrer 2019].
* ↑ «L'edifici de Winterthur de Barcelona es convertirà en un bloc de pisos de luxe». Ara, 16-10-2014. [Consulta: 28 febrer 2019].
* 1 2 Angulo, Sílvia. «El edificio Winterthur albergará pisos de lujo» (en castellà). La Vanguardia, 27-11-2014. [Consulta: 28 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Antic edifici Winterthur». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* «Marc-Joseph Saugey». El poder de la palabra.
# Forests pantanoses del Congo oriental

Les forests inundades del Congo oriental són una ecoregió relativament intacta però poc estudiada del bioma "Boscs humits tropicals i subtropicals de fulla ampla". És localitzat dins de la República Centreafricana i laRepública Democràtica del Congo. Aquesta ecoregió és la meitat oriental d'una de les àrees més grans de pantans selvàtics en el món.

## Enquadrament

Això és una àrea de 92.700 km² de forest de pluja plana, d'entre 300–400 metres d'altitud a la riba esquerra del Riu Congo, i escampant-se com un embolcall de la Conca del Congo, incloent algun dels afluents més grans del Congo i l'àrea de les Cascades Boyoma prop de Kisangani.

## Flora

El bosc és una mescla d'hàbitats incloent-hi zones d'aiguamoll i pantanoses, amb bosc més sec i sabana lleugerament més alts i inundat estacionalment pel Congo i els seus afluents.

## Fauna

La regió ha estat insuficientment investigat per zoòlegs però és coneguda per ser llar d'elefants de bosc (Loxodonta africana cyclotis) (els quals poden haver-hi estat reduïts per captura il·legal, especialment prop dels rius més grans), i diversos primats, incloent el rar bonobo (Pan paniscus). El riu Congo és una barrera natural al moviment de la flora i fauna i moltes espècies només ocorren en aquesta banda oriental del riu, incloent molts primats: el bonobo i també el Còlob d'Angola (Colobus angolensis), la mona-llop (Cercopithecus wolfi), mangabeyi de ventre taronja (Cercocebus galeritus chrysogaster), mangabei negre (Lophocebus atterimus aterrimus), talapoin d'Angola (Miopithecus talapoin) i el (Cercopithecus dryas).
Mamífers quasi-endèmics inclouen Lophuromys huttereri, el ratpenat papallona d'Allen (Chalinolobus alboguttatus), i Praomys mutoni.
Aquestes forests plujoses són riques en fauna ocellaire com ara Cinnyris congensis, Pseudochelidon eurystomina i Riparia congica.
Rèptils i amfibis endèmics inclouen una granota petita, Cryptothylax minutus, un camaleó, Trioceros chapini, un llangardaix de paret Gastropholis tropidopholis, la serp Polemon robustus, i un llangardaix en forma de cuc, Zygaspis dolichomenta.

## Amenaces i conservació

El Riu de Congo permet accés a aquests boscos amb subsegüent transport de troncs en forma de rai i la captura de flora i fauna, particularment d'elefants de bosc.
Les àrees protegides inclouen l'enorme Parc Nacional de Salonga, i la Reserva Natural de Lomako Yokokala.

## Referències

* ↑ World Wildlife Fund. «Eastern Congolian swamp forests». WildWorld Ecoregion Profile. National Geographic Society, 2001. Arxivat de l'original el 2010-03-08.

## Enllaços externs

* "Oriental Congolian swamp forests". «Eastern Congolian swamp forests». Terrestrial Ecoregions. World Wildlife Fund. Fons de Flora i fauna mundial.
* Eoearth.org: Salonga Parc nacional
* Plexusowls.com: Estudi detallat de Salonga Parc Nacional
* Zoosociety.org: Bonobo Conservació en Salonga Parc Nacional Arxivat 2008-10-14 a Wayback Machine.
# Matemàgia

La matemàgia és una branca de la màgia i l'il·lusionisme que fa servir procediments basats en propietats matemàtiques per enganyar l'espectador tot entretenint-lo. La majoria de jocs són automàtics. Un dels principals popularitzadors de la màgia matemàtica va ser Martin Gardner: a gairebé tots els llibres que va publicar, reculls de la seva columna a Scientific American, hi ha estudis de màgia matemàtica.
El mentalisme és el camp que més es beneficia de la matemàgia, ja que combinant l'automatisme i obscuritat del mecanisme dels jocs amb la teatralització de l'actuació es fa difícil per part del públic comprendre la forma com s'ha realitzat un joc que sol contenir aspectes impossibles. Sovint es fa servir jocs basats en màgia matemàtica per fer veure que es prediu el futur, es llegeix la ment o es controla la ment.
La matemàgia permet dur a terme a una aproximació recreativa i divertida a l'aprenentatge de conceptes matemàtics. Per exemple, en Lluís Segarra exposa misteris i sorpreses numèrics al seu llibre Matemàgia i també a Encercla el Cercle. Matemàtica recreativa. Enric Ramiro i Pilar Gandia ho fan a 100 Jocs Automàtics de Matemàgia per sorprendre i divertir-se.
La bibliografia sobre la matemàgia en altres llengües és força ampla. En Fernando Blasco, al seu llibre en castellà Matemagia també proporciona una unió comprensible dels mons de la Màgia i de les Matemàtiques. El llibre Tours Extraordinaires de Mathémagie conté jocs avançats molt relacionats amb el mentalisme. Un clàssic en anglès és Mathematical Magic, de William Simon.
La matemàgia connecta amb la màgia que fa servir fenòmens poc coneguts per enlluernar el públic (màgia química, per exemple). També pot relacionar-se amb la ciència recreativa, i en particular amb la matemàtica recreativa.

## Referències

* ↑ Matemàgica, Lluís Segarra, Eds. Enciclopèdia Catalana, Pòrtic Temes, 1997
* ↑ Encercla el Cercle. Matemàtica Recreativa. Lluís Segarra,Ed. Graó, 1987
* ↑ 100 Jocs automàtics de matemàgia. ISBN 978-84-9034-990-8.
* ↑ Fernado Blasco. Matemagia (Los mejores trucos para entender los números). Ediciones Temas de Hoy, 2007, Madrid.
* ↑ Hiéronymus. Tours Extraordinaries de Mathémagie, Ellipses Edition Marketing, Marseille 2005
* ↑ William Simon, Mathematical Magic, Dover Publications, New York 1964
* ↑ Segarra, Lluís. Matemàgica. Barcelona: Pòrtic, 1997. ISBN 84-7306-473-9.

## Bibliografia addicional

* Fulves, Karl. Self-working Number Magic. Dover Publications. 1984.
* Gardner, Martin. Mathematics, Magic and Mystery Dover; ISBN 0-486-20335-2. 1956.
* Gardner, Martin. Magic Numbers of Dr Matrix, Prometheus Books; ISBN 0-87975-282-3. 1985
* Gardner, Martin. Martin Gardner's Table Magic, Dover; ISBN 0-486-40403-X. 1998.
* Carruth, Rick. Mental Math and Mentalism PDF
# Medialuna ancietae

Medialuna ancietae és una espècie de peix pertanyent a la família dels kifòsids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 15 kg de pes.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental: el Perú i Xile.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Fesler B., 1893. A review of the sparoid fishes of America and Europe. Rep. U. S. Fish Comm. v. 27 (1889-91). 421-544.
* ↑ Chirichigno F., N., 1987. Medialuna ancietae nov. sp. Un pez nuevo del mar peruano. Biologia Lima Núm. 51: 89-95.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Pequeño, G., 1989. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada. Rev. Biol. Mar., Valparaíso 24(2):1-132.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Melanostigma bathium

Melanostigma bathium és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 370-2.635 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Illes Galápagos fins al sud de Xile i la Península Antàrtica.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther A., 1881. Reptiles, batrachians, and fishes (pp. 18-22). A: Account of the zoological collections made during the survey of H. M. S. 'Alert' in the Straits of Magellan and on the coast of Patagonia. Proceedings of the Zoological Society of London. 1881 (pt 1). 2-141.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Bussing, W. A., 1965. Biology of the Antarctic Seas 2. Studies of the midwater fishes of the Peru-Chile Trench. Antarctic Research Series v. 5: 185-227.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1990. Zoarcidae. p. 256-276. A: O. Gon i P.C. Heemstra (eds.) Fishes of the Southern Ocean. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* ↑ Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* ↑ Bussing, W.A., 1965. Studies of the midwater fishes of the Peru-Chile Trench. Antarct. Res. Ser. 5:185-227.
* ↑ Nakamura, I., T. Inada, M. Takeda i H. Hatanaka, 1986. Important fishes trawled off Patagonia. Japan Marine Fishery Resource Research Center, Tòquio. 369 p.
* ↑ Pequeño, G., 1989. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada. Rev. Biol. Mar., Valparaíso 24(2):1-132.
* ↑ Sepúlveda, J.I.V. i G.R. Pequeño, 1985. Fauna íctica del archipiélago de Juan Fernández. p. 81-91. A: P. Arana (ed.) Escuela de Ciencias del Mar. Universidad Católica del Valparaíso, Valparaíso, Xile.

## Bibliografia

* Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. i E. I. S. Rees, 1964: A revision of the eelpout genus Melanostigma with a new genus and with comments on Maynea. Bulletin. National Museum of Canada Núm . 199: 85-110.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Melanostigma inexpectatum

Melanostigma inexpectatum és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther A., 1881. Reptiles, batrachians, and fishes (pp. 18-22). A: Account of the zoological collections made during the survey of H. M. S. 'Alert' in the Straits of Magellan and on the coast of Patagonia. Proceedings of the Zoological Society of London. 1881 (pt 1). 2-141.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Parin, N. V., 1977. New species of eelpout genus Melanostigma (Zoarcidae, Osteichthyes), M. inexpectatum from the western Equatorial Pacific Ocean. Trudy Instituta okeanologii im. P.P. Shirshova v. 107: 63-67.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. II Scorpaenidae to Callionymidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea.

## Bibliografia

* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. i E. I. S. Rees, 1964: A revision of the eelpout genus Melanostigma with a new genus and with comments on Maynea. Bulletin. National Museum of Canada Núm . 199: 85-110.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Roc de la Gralla

El Roc de la Gralla és una muntanya de 1.175 metres que es troba al municipi d'Alàs i Cerc, a la comarca de l'Alt Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Punta Alta (Pontils)

La Punta Alta és una muntanya de 708 metres que es troba al municipi de Pontils, a la comarca de la Conca de Barberà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya