OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Enric II el Pietós

Enric II el Piadós (polonès Henryk Pobożny II), de la dinastia Piast, va néixer pels volts de 1191 i va morir el 9 d'abril 1241 a Legnica. Fill d'Enric I el Barbut i Hedwig, el 1216 es va casar amb Anna, filla d'Ottokar I de Bohèmia. Es va convertir en duc de Cracòvia, Silèsia i Polònia el 1238.
Per la seva devoció, fou tingut per sant; en 2014, s'inicià a Polònia el procés de canonització, per la qual cosa ha estat proclamat servent de Déu per l'Església Catòlica.

## Fidel col·laborador del seu pare

El 1222, va començar a ajudar el seu pare en el seu objectiu d'unificar Polònia. Va lluitar contra els dos grans enemics del seu pare, Conrad I de Masòvia i Odonic Ladislau. L'hivern de 1233 al 1234, va participar en una croada contra els prussians després que el seu pare li va donar la Gran Polònia. El 22 de juny de 1235, en una bula, el Papa Gregori IX va prendre Enric II el Piadós sota la seva protecció i va ser nomenat oficialment com a successor del seu pare.

## Duc de Cracòvia, Silèsia i la Gran Polònia

Després de la mort del seu pare el 1238, va esdevenir duc de Cracòvia, Silèsia i la Gran Polònia. Va heretar vasts territoris (Silèsia, Małopolska, al sud de Gran Polònia…), el qual tracta de consolidar el seu poder. Va continuar la política d'unificació de les terres poloneses iniciada pel seu pare, però és només en Silèsia que la seva autoritat no va ser impugnada. En termes de política interna, ell va confiar en l'aristocràcia per seguir governant.
En termes de política exterior, el 1239, va derrotar l'exèrcit de Brandenburg, que va assetjar i va prendre Lubusz i Santok que s'havien perdut l'any anterior. El mateix any, va donar suport al Papa en el conflicte que va enfrontar a Frederic II del Sacre Imperi Romanogermànic. A la Gran Polònia, que va tenir alguns èxits contra rivals com Odonic Ladislau, ampliant les fronteres del seu territori aprofitant Noi, Gniezno i Śrem.
Durant la invasió mongola d'Europa, Enric II el Piadós va ser assassinat pels mongols a la batalla de Legnica. La seva mort va ser seguida per l'esclat de revoltes en els territoris que ell i el seu pare havia intentat reunificar.

### Descendència

* Boleslau
* Enric
* Conrad

## Referències

* ↑ Tucker, Spencer. Battles That Changed History: An Encyclopedia of World Conflict (en anglès). ABC-CLIO, 2010, p. 123. ISBN 1598844296.
# Pseudoloris

Pseudoloris és un gènere de primats omòmids que visqueren a l'Europa Occidental durant l'Eocè i l'Oligocè. La gran majoria de fòssils d'aquest gènere s'han trobat a la regió pirinenca, tot i que també se n'han trobat al nord de França i Anglaterra.
Les espècies d'aquest gènere eren animals nocturns i insectívors. Aquest estil de vida és semblant al que tenen els gàlags d'avui en dia, tot i que en realitat no hi estaven relacionats gaire estretament. Des del punt de vista físic, recorden molt més als tarsers. Es creu que pesaven al voltant de 40 g.
Registre fòssil :
| Localitat | País | Antiguitat | Espècie/s |
| Capella | Espanya | Eocè | Pseudoloris sp. |
| Sant Jaume de Frontanyà | Espanya | Eocè | Pseudoloris pyrenaicus |
| Sant Cugat de Gavadons | Espanya | Eocè | "Pseudoloris pyrenaicus" |
| Sossís | Espanya | Eocè | Pseudoloris parvulus |
| Fonollosa-13 | Espanya | Oligocè | Pseudoloris godinoti |
| Santpedor | Espanya | Oligocè | Pseudoloris godinoti |

## Referències

* 1 2 Entrada «Pseudoloris» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «Pseudoloris cuestai, un nou primat de l'Eocè a Sòria». Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont, 06-03-2012. Arxivat de l'original el 2013-04-17. [Consulta: 7 març 2012].
# Agent autònom

Un agent autònom és un agent intel·ligent que opera en nom d'un propietari, però sense cap interferència per par d'aquesta entitat propietària. No obstant això, un agent intel·ligent sembla ser, d'acord amb un comunicat molt citat en un document tècnic d'IBM —que ja no és accessible— de la següent manera:
   "Els agents intel·ligents són entitats de programari que duen a terme un conjunt d'operacions en nom d'un usuari o d'un altre programa amb algun grau d'independència o autonomia. En fer-ho, empren algun coneixement o representació dels objectius o desitjos dels usuaris".
Aquest agent és un sistema que forma part i està situat en un entorn tècnic o natural, que detecta qualsevol estat (o algun) d'aquest entorn, i actua sobre ell en la cerca dels seus propis objectius. Aquest programa es desenvolupa a partir d'unitats (o metes programades). L'agent actua per a canviar part de l'entorn o del seu estatus i influeix segons el que va percebre.
Exemples no biològics inclouen agents intel·ligents, robots autònoms, i diversos agents de programari, inclosos els agents d'intel·ligència artificial, i molts virus informàtics. Els exemples biològics encara no han estat definits.
# Tor Lund

Tor Lund (Bergen, 20 de gener de 1888 – Bergen, 1 de setembre de 1972) va ser un gimnasta artístic noruec que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla d'or en el concurs per equips, sistema lliure del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Tor Lund Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de novembre 2012. [Consulta: 27 setembre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
# Hispanomeryx

Hispanomeryx és un gènere de mamífers prehistòrics de la família dels cérvols mesquers (Moschidae) que visqueren durant el Miocè a Euràsia. El gènere fou descrit l'any 1981 per Morales et al. i durant tres dècades només se'n conegueren espècies trobades a jaciments espanyols (a més d'unes restes fòssils mal conservades descobertes a Turquia que encara no han estat assignades a cap espècie). Tanmateix, el 2011 un equip de científics que incloïa un investigador de l'Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont descrigué una espècie xinesa a partir de material trobat per paleontòlegs del Museu Americà d'Història Natural el 1930.

## Referències

* ↑ Sánchez, I. M.; DeMiguel, D.; Quiralte, V.; Morales,J. «The first known Asian Hispanomeryx (Mammalia, Ruminantia, Moschidae)» (resum) (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, vol. 31, 6, 2011, pàg. 1.397–1403.

## Enllaços externs

* «Hispanomeryx també en el Miocè xinès» Arxivat 2012-05-26 a Wayback Machine.
# Robert Sjursen

Robert Emanuel Sjursen (Bergen, 8 de març de 1891 – Bergen, 21 de juliol de 1965) va ser un gimnasta artístic noruec que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla d'or en el concurs per equips, sistema lliure del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Robert Sjursen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 27 setembre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
# Batalla de Berga (1840)

La batalla de Berga de 1840 fou la darrera batalla de la Primera guerra carlina.

## Antecedents

La guerra gairebé es va donar per acabada al nord amb el Conveni de Bergara el 31 d'agost de 1839 que establia el respecte als furs bascos, però que no fou acceptat a Catalunya ni al Maestrat (sí que es van sotmetre les partides carlines de Galícia, Extremadura, Astúries, i La Manxa). L'exèrcit liberal de Leopoldo O'Donnell, en poder concentrar totes les forces militars en un sol front va poder ocupar, finalment, el territori de Ramon Cabrera i Grinyó tot obligant-lo a marxar sobre Catalunya, creuant l'Ebre la nit de l'1 al 2 de juny.
Tot i les disputes internes en el si de la Junta Superior carlina de Catalunya, on el general Josep Segarra havia intentat reorganitzar el moviment carlí la guerra va continuar amb vigor tot tenint lloc algunes accions importants com la de Peracamps a la primavera de 1840, després de la qual Segarra fugí a Vic i el comandament carlí passà a Ignasi Brujó fins a l'arribada de Cabrera. Amb tot, la superioritat numèrica de l'exèrcit de la reina i les dissensions internes del carlisme van dificultar qualsevol resistència.

## Batalla

Ramon Cabrera i Grinyó va preparar la darrera defensa a Berga, on les tropes d'Espartero van arribar des de Manresa. El 4 de juliol, presentà batalla disposant dues divisions en el flanc dret, dues en l'esquerre i la resta avançant pel centre, però després de quatre dies de setge, Cabrera abandonà la fortalesa.

## Conseqüències

Amb la caiguda de la vila, el castell i les fortificacions, es perderen 17 peces d'artilleria, i Ramon Cabrera i Grinyó va haver de passar a França el 6 de juliol del 1840 amb 4600 infants i 300 genets per Castellar de n'Hug, cosa que va suposar el final de la guerra i l'exili a França dels carlins fins a l'amnistia de 1841.

## Referències

* ↑ Cronologies històriques valencianes de Jaume I als nostres dies. Carena Editors, 2001, p. 77. ISBN 8487398456.
* 1 2 Santirso Rodríguez, Manuel «El incierto cenit del carlismo catalán (1837-1840)» (en castellà). Gerónimo de Urdariz, n.14-15, 1999, pàg. 169 [Consulta: 18 maig 2013].
* 1 2 Rodríguez Vives, Conxa. Ramon Cabrera, a l'exili. L'Abadia de Montserrat, 1989, p. 43. ISBN 8478260293.
* ↑ Serradilla, Antonio Jesús. El último día del Conde de España y de la causa de Carlos V en Cataluña (en castellà). Ediciones Vich, 1949, p. 74-76.
* ↑ Rodríguez Vives, Conxa. Ramon Cabrera, a l'exili. L'Abadia de Montserrat, 1989, p. 43. ISBN 8478260293.
* 1 2 Segundo Flórez, José. Espartero: historia de su vida militar y política y de los grandes sucesos contemporáneos (en castellà). vol.3. la Sociedad Literaria, 1845, p. 529.
* ↑ San Miguel, Evaristo. Vida de D. Agustin de Argüelles (en castellà). vol.4. Imprenta del Colegio de Sordo-Mudos, 1852, p. 247.
# Messier 79

Messier 79 (M79 o NGC1904) és un cúmul globular situat a la constel·lació de la Llebre. Va ser descobert per Pierre Méchain el 26 d'octubre de 1780, i Charles Messier el va incloure al seu catàleg el 17 de desembre del mateix any. Finalment William Herschel va resoldre-hi estrelles i el va descriure com a cúmul globular el 1784.
M79 es troba a uns 42.000 anys llum del sistema solar i a uns 60.000 del centre de la Via Làctia, cosa poc habitual, ja que la majoria dels cúmuls globulars coneguts es troben als voltants del centre galàctic. Sembla que M79 sigui una part d'una altra galàxia nana satèl·lit de la nostra la galàxia nana del Ca Major, descoberta el 2003 i que actualment s'està afectada per les forces de marea engendrades per la Via Làctia.
M79 s'allunya del sistema solar a una velocitat de 200 km/s. Té un diàmetre aparent de 8,7 minuts d'arc amb una extensió real de 100 anys llum. S'hi han descobert 7 estrelles variables

## Referències

* 1 2 3 «Messier 79». [Consulta: 5 febrer 2018].
* ↑ Lee Spitler «Uniting old stellar systems: from globular clusters to giant ellipticals» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2008, pàg. 1924–1936. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2008.13739.X.
* ↑ William E. Harris. «A catalog of parameters for globular clusters in the Milky Way» (en anglès) p. 1487, 1996.
* ↑ William E. Harris «A catalog of parameters for globular clusters in the Milky Way» (en anglès). Astronomical Journal, 1996, pàg. 1487. DOI: 10.1086/118116.
* 1 2 Ralf-Dieter Scholz «Global survey of star clusters in the Milky Way» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 10-2013, pàg. 53–53. DOI: 10.1051/0004-6361/201322302.
* ↑ John C. Lattanzio «Lithium abundances in globular cluster giants: NGC 1904, NGC 2808, and NGC 362» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2015, pàg. 4038–4047. DOI: 10.1093/MNRAS/STV612.
* 1 2 Ilaria Musella «RR Lyrae-based calibration of the Globular Cluster Luminosity Function» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 4, 08-12-2005, pàg. 1357–1366. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2005.09819.X.
* ↑ Beth Willman «"Galaxy," defined». Astronomical Journal, 2012, pàg. 76. DOI: 10.1088/0004-6256/144/3/76.

## Enllaços externs

* SEDS (anglès)
* Dades astronòmiques SIMBAD (anglès)
# Eporèdorix

Eporèdorix o Eporedòrix (en llatí Eporedorix) va ser un cap dels hedus. Va dirigir la cavalleria d'aquest poble enviada, a sol·licitud de Juli Cèsar, en ajuda dels romans contra Vercingètorix l'any 52 aC. Va informar a Cèsar de què Litavieus, cap dels hedus, volia col·locar a aquest poble a la confederació dels gals contra Roma, però aviat ell mateix, probablement per ambició, es va revoltar juntament amb Viridomar, el que va fer que tots els gals passessin al costat de la resistència. Quan els gals van escollir Vercingetorix, es va sentir decebut, ja que esperava ser elegit. Va ser enviat al front d'una força dels hedus per ajudar a Vercingètorix que estava assetjat a Alèsia. Els romans havien fet presoner a un cap hedu de nom Eporèdorix en una batalla, però aquest era probablement un personatge diferent.

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre VII, XXXVIII.2». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 43. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico VII, 76
* ↑ Elder, Edward. «Epore'dorix». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Melonycteris

Melonycteris és un gènere de ratpenat del grup dels megaquiròpters. Els membres d'aquest tàxon viuen a Salomó o, en el cas del ratpenat llenguallarg de panxa negra, a Papua Nova Guinea.
El gènere conté les espècies següents:
* Ratpenat llenguallarg de Fardoulis (Melonycteris fardoulisi)
* Ratpenat llenguallarg de panxa negra (Melonycteris melanops)
* Ratpenat llenguallarg de Woodford (Melonycteris woodfordi, inclou l'antiga espècie M. aurantius)
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Jeong Hyoi-soon

Jeong Hyoi-soon (28 d'abril de 1964) fou una jugadora d'handbol sud-coreana que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ «Jeong Hoe-Sun Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 2 novembre 2019].
# Curt Hartzell

Curt Hartzell (Norrköping, 3 de setembre de 1891 – Estocolm, 17 de gener de 1975) va ser un gimnasta artístic suec que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla d'or en el concurs per equips, sistema suec del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Curt Hartzell Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 6 octubre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
* ↑ «SOK Curt Hartzell». Arxivat de l'original el 2013-05-15. [Consulta: 6 octubre 2016].
# Mi1 de l'Escorpió

Mi¹ de l'Escorpió (μ¹ Scorpii) és un estel de magnitud aparent +2,98 situat a la constel·lació de l'Escorpió. Comparteix la denominació de Bayer «Mi» amb Mi² Scorpii però mentre que aquesta última està a 515 anys llum de distància, Mi¹ de l'Escorpió s'hi troba a 820 anys llum del sistema solar.
Mi¹ de l'Escorpió és una estrella binària espectroscòpica la duplicitat de la qual és coneguda des de 1896. Ambdues components s'hi mouen al llarg d'una òrbita amb un període de 1,440269 dies. Les dues són estrelles de la seqüència principal, de tipus espectral B1.5V i B6V, sent les temperatures superficials respectives de 26.500 i 15.000 K. La més calenta és 28.000 vegades més lluminosa que el Sol i 13 vegades més massiva que aquest. La seva companya, 16.000 vegades més lluminosa que el Sol, té una massa de 8 masses solars.
La separació entre els dos estels del sistema és únicament de 0,069 ua, equivalent a 14,89 radis solars. Constitueix una binària eclipsant amb una variació de lluentor de 0,3 magnituds. L'atracció gravitatòria entre elles fa que la seva forma no siga esfèrica sinó de «gota». Així mateix, es produeix transferència de massa des de la component menys massiva a la més massiva. De fet, quan es va formar el sistema, l'estel actualment menys massiu tenia una massa d'al voltant de 14 masses solars, mentre que la massa de la seva companya era de 9-10 masses solars.

## Referències

* ↑ Monica Rainer «The SpaceInn-SISMA database: characterization of a large sample of variable and active stars by means of HARPS spectra» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 05-12-2016, pàg. 207–207. DOI: 10.3847/0004-6256/152/6/207.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ «Absolute parameters of young stars: GG Lup and {mu}1 Sco» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 4, 4-2015, pàg. 3784–3796. DOI: 10.1093/MNRAS/STV234.
* ↑ «V* mu.01 Sco -- Eclipsing binary of beta Lyr type» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 14 desembre 2020].
* 1 2 «Mu1 Scorpii» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 14 desembre 2020].
# Bowlesia

Bowlesia és un gènere de plantes amb flors dins la família Apiàcia, amb unes 15 espècies.
Als Països Catalans està representat per l'espècie Bowlesia incana.

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
# Serra de Millà

La Serra de Millà és una serra situada al municipi d'Àger a la comarca del Noguera, amb una elevació màxima de 1.025 metres.

## Referències

* ↑ GEC
* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Axel Janse

Axel Johan Janse (Ärla, Eskilstuna, Comtat de Södermanland, 18 de març de 1888 – Malmö, 18 d'agost de 1973) va ser un gimnasta artístic suec que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla d'or en el concurs per equips, sistema suec del programa de gimnàstica.
Fou pilot d'aviació i model de l'escultura Befriaren que es troba a Örebro.

## Referències

* ↑ «Axel Janse Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 20 d'octubre 2014. [Consulta: 7 octubre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
* ↑ Axel Janse. Swedish Olympic Committee
# Casa Manuel Serra

La casa Manuel Serra és un edifici situat al carrer de la Boqueria, 11-15 de Barcelona, catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Història

El 1904, Manuel Serra i Roura va adquirir a Alexandre Cortada i Serra les finques núms. 11 i 13, i el 1905 va encarregar-ne el projecte a l'arquitecte Vicenç Artigas i Albertí.

## Descripció

Consta de planta baixa, entresòl i tres pisos. La façana està fortament estructurada a partir dos grans arcs carpanells sota els quals s'articulen tant l'entresòl com els baixos comercials, amb certa asimetria, ja que l'arc de l'esquerra és un terç més llarg que el de la dreta. Els finestrals de la primera planta d'habitatges estan units per una sola balconada llarga i estreta, amb forja complexa i sinuosa però homogènia. La resta de pisos compta amb un balcó per cada finestral. La forja és la mateixa en tots els casos. Sota el basament d'aquests balcons s'incorporaren motius florals a mode de mènsules.
El parament de l'edifici, senzillament revestit a base d'estuc, contrasta amb bona part dels baixos (la forja superior), on apareixen ja motius florals profusos, que pràcticament desapareixen fins a fer-se imperants al coronament tripartit ondulat. Les columnes que separen els baixos estan coronats per dos capitells decorats, un amb motius florals que envolten les inicials MS, i l'altre, per una munió de motius foliacis que envolten una carassa també esculpida.

## Referències

* 1 2 3 4 «Habitatge al carrer Boqueria, 11-15». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Edifici d'habitatges». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ AHPB, notari Josep Fontanals i Arater, manual 1.388/124, f. 29-36v, 07-01-1904.
* ↑ «Casa Manuel Serra». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Casa Manuel Serra». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* «Casa Manuel Serra». Arquitectura Modernista. Valentí Pons Toujouse.
# Astrància

Astrància (Astrantia) és un gènere de plantes amb flors dins la famíla apiàcia. Són plantes herbàcies endèmiques d'Europa central, Europa de l'est i Europa del sud i els Caucas. Als Països Catalans es troben les espècies Astrantia major i Astrantia minor. El nom del gènere prové del grec i fa referència a la forma similar a un estel dels capítols florals. Hi ha entre 8 i 9 espècies les quals tenen les arrels aromàtiques, les fulles palmades i les flors decoratives.

## Algunes espècies

* Astrantia carniolica K. Koch (Jacq.)
* Astrantia major L.
* Astrantia minor L.

## Cultiu

S'han seleccionat diverses astràncies per a ser cultivades als jardins com plantes ornamentals. Necessiten una certa ombra i humitat en el sòl. Els colors de les seves flors són vermell, rosa i blanc. A. maxima 'Largest masterwort' va guanyar el premi del mèrit en jardineria de la Royal Horticultural Society.

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
* ↑ Global Biodiversity Information Facility: A. carniolica
* ↑ Global Biodiversity Information Facility: A. major
* ↑ Global Biodiversity Information Facility: A. minor
* ↑ http://apps.rhs.org.uk/plantselector/plant?plantid=213

## Fonts

* Global Biodiversity Information Facility: Astrantia Arxivat 2013-04-14 at Archive.is
# El Camps (Sant Vicenç de Torelló)

El Camps és una masia de Sant Vicenç de Torelló (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil. Masia amb la façana orientada a migdia. L'estructura de la casa és bàsicament una torre coberta a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana. Consta de planta baixa i dos pisos. Adossat a aquest cos n'hi ha un altre de planta rectangular cobert a una vessant. Aquest cos ubica el portal forà, dovellat, i només té planta baixa i un pis. A la part dreta s'hi forma un cos de galeries sostingudes per pilars de pedra. L'edificació és envoltada per dependències agrícoles, moltes d'elles construïdes amb tàpia. Hi ha un portal que tanca la lliça i les dependències agrícoles. El mas és construït amb pedra i ha estat arrebossat recentment. L'estat de conservació és bo.

## Història

Antic mas registrat entre els dotze masos que figuren el fogatge de 1553 de la parròquia i terme de Sant Vicenç de Torelló. Aleshores habitava el mas JAUME CAMPS:
Malgrat l'antiguitat del mas, es degué reformar al segle xvii, segons indica la llinda de la torre adossada al mas, amb data de 1671 (força deteriorada).

## Referències

* ↑ GEC
* 1 2 3 4 «Mas Camps». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Sung Kyung-hwa

Sung Kyung-hwa (20 de juliol de 1965) és una ex-jugadora d'handbol sud-coreana que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, guanyà la medalla d'or en la mateixa competició.

## Referències

* ↑ «Seong Gyeong-Hwa Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 4 novembre 2019].