OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sauvoy

Sauvoy és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 62 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Sauvoy era de 62 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 34 habitatges, 27 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 34 habitatges eren cases. Dels 27 habitatges principals, 22 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 7 tenien quatre cambres i 20 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 16 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Sauvoy el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 41 persones, 35 eren actives i 6 eren inactives. De les 35 persones actives 32 estaven ocupades (20 homes i 12 dones) i 4 estaven aturades (4 dones i 4 dones). De les 6 persones inactives 2 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un restaurant.
L'any 2000 a Sauvoy hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 624 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Sauvoy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Sauvoy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Tetsuya Chiba

Tetsuya Chiba (千葉 徹彌 or ちばてつや, Chiba Tetsuya, nascut l'1 de novembre de 1939) és un mangaka japonès. Tetsugaya nasqué en Tòquio (Japó), però va viure la major part de la seua vida en Manxúria quan encara era la colònia de la Segona Guerra Mundial. Son pare treballava en una fàbrica de paper quan Tetsuya i la seua família encara vivien en Xina. Un dels seus germans menors, Akio Chiba, també és mangaka. Els treballs de Chiba inclouen Ashita no Joe (lit. "El Joe de demà"), la seua obra més famosa. A pesar de l'antiguitat dels seus treballs, encara segueixen tenint popularitat i fama al Japó.

## Biografia

En el terme de la segona guerra mundial, el seu pare va poder tornar al Japó. En l'any 1956, encara en l'escola secundària, Chiba escriu la seua primer treball dit Fukushū no Semushi Otoko, el qual va ser publicat i li van pagar ¥12315. En l'any 1958, va fer el seu debut professional amb el màniga denominat Llibre Shōjo amb Butōkai no Shōjo. En els anys 60, escriu i publica mànigues del tipus shōnen i shōjo. Chiba guanya el premi Shogakukan Manga Award en la categoria seinen/general manga en el año 1977 por sa obra dita Notari Matsutarō.

## Treballs

Estan llistats cronològicament.
* Chikai no Makyū (Weekly Shonen Magazine, Kodansha, jan 1961–Dec 1962, creat per Kazuya Fukumoto)
* 1•2•3 to 4•5•Roku (Shōjo Club, Kodansha, gener–dec 1962)
* Shidenkai no Taka (Weekly Shonen Magazine, juliol 1963-gener 1965)
* Harisu no Kaze (Weekly Shonen Magazine, abril 1965-nov 1967)
* Misokkasu (Shōjo Friend, Kodansha, Agosto 1966-agost 1967)
* Ashita no Joe (Weekly Shonen Magazine, Jan 1968-juny 1973, escrit per Asao Takamori)
* Akane-chan (Shōjo Friend, 6 d'abril, 1968- 29 de setembre, 1968)
* Hotaru Minako (Weekly Shonen Magazine, setembre 1972)
* Ore wa Teppei (Weekly Shonen Magazine, agost 1973-abril 1980)
* Notari Matsutarō (Big Comic, Shogakukan, agost 1973-juny 1993 i octubre 1995-maig 1998)
* Ashita Tenki ni Naare (Weekly Shonen Magazine, gener del 1981 fmaig 1991)
* Shōnen yo Racket o Idake (Weekly Shonen Magazine, maig del 1992-juny1994)

## Referències

* 1 2 «Chiba Tetsuya» (en (anglès)), 28-08-2006.
* ↑ «小学館漫画賞：歴代受賞者» (en (japonès)). Shogakukan, 19-08-2007. Arxivat de l'original el 2015-08-05. [Consulta: 12 maig 2009].

## Enllaços externs

* Perfil de Chiba Tetsuya
# Antoine Béchamp

Antoine Béchamp (Bassing, 16 d'octubre de 1816 - París, 15 d'abril de 1908) va ser un químic i biòleg francès, conegut actualment pel fet de ser un rival de Louis Pasteur. Béchamp va fer treballs pioners en química industrial desenvolupant un procediment eficient per produir tints d'anilina. També produí el compost arseniacal atoxil pel tractament de malalties parasitàries.
Al final de la seva vida Béchamp entrà en agra disputa amb Louis Pasteur. Inicialment la seva rivalitat se centrà en qui va ser el primer a descobrir el procés de la fermentació i més tard sobre les idees de la patogènesi microbiana i la teoria dels germens. Béchamp, per exemple, no creia que els bacteris fossin capaços d'envair un cos sa i crear una malaltia. La visió que d'això tenia Pasteur va ser la finalment acceptada i la de Béchamp rebutjada tot i que actualment encara conserva un reduït grup de persones que accepta les idees de Béchamp.

## Referències

* 1 2 Manchester KL «Antoine Béchamp: pere de la biologie. Oui ou non?». Endeavour, 25, 2, 6-2001, pàg. 68–73. DOI: 10.1016/S0160-9327(00)01361-2. PMID: 11484677.
* 1 2 Manchester KL «Louis Pasteur, fermentation, and a rival». South African Journal of Science, 103, 9–10, 2007. ISSN: 0038-2353.

## Enllaços externs

* Comptes rendus de l'Académie des sciences (free downloaded) Arxivat 2006-10-08 a Wayback Machine..
* Béchamp Synthesis of para-substituted arylarsenous acids and transformation of nitro aromatics into amino aromatics Arxivat 2006-10-08 a Wayback Machine..
* Buiuc, D.; Pânzaru, C. (2008). "Antoine Béchamp and Victor Cornil Memento for Romanian pharmacy, chemistry and medicine". Revista medico-chirurgicala a Societatii de Medici si Naturalisti din Iasi (in Romanian) 112 (2): 560–566. PMID 19295038
# Aphthona flava

Aphthona flava és una espècie de coleòpter polífag de la família dels crisomèlids. És originari d'Euràsia, i ha estat introduït a Amèrica del Nord com a agent de control biològic de la planta onvasora Euphorbia esula. Els adults són marrons i són difícils de distingir en el camp de les altres espècies A.cyparissiae i A.nigriscutis. A més de a Manitoba, Estats Units, està ben estès a hongria i Itàlia.

## Ecologia

Les seves larves són actives des de juliol al principi de la primavera de l'any següent. De joves s'alimenten dels pèls de les arrels, a mesura que creixen es mengen les arrels més grosses. Les larves són blanques i amb l'aspecte de cucs.
La pupa la inicien al sòl.
L'adult apareix de juny a principi de la tardor. Els mascles fan uns 3,4 mm de llargada i les femelles 3,6 mm.

## Referències

* ↑ R. Roehrdanz, D. Olson, G. Fauske, R. Bourchier, A. Cortilet & S. Sears «New DNA markers reveal presence of Aphthona species (Coleoptera: Chrysomelidae) believed to have failed to establish after release into leafy spurge» (PDF). Biological Control, 49, 1, 2009, pàg. 1–5. Arxivat de l'original el 2011-07-21. DOI: 10.1016/j.biocontrol.2008.12.008 [Consulta: 4 gener 2013]. Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine.
* 1 2 International distribution and ecology
# Dolmen dels Plans de Ferran

El Dolmen dels Plans de Ferran és un sepulcre megalític ubicat a Santa Coloma de Queralt, en els confins del terme municipal d'Argençola.

## Descripció

Sepulcre megalític de tipus quadrangular, erigit sobre un túmul natural completat amb pedres i terra, de perímetre quasi circular. Està orientat en direcció Nord-Sud, amb una desviació de 20° a l’oest. Està format per lloses: una de capçalera, una per cada lateral, i dues més petites de tancament. En la coberta, de forma triangular, es conserven gravats de creus llatines, d’època desconeguda, i dues cassoletes.
En les excavacions realitzades fetes el 1973 per Ricard Batista, Maria Àngels Batista, Domingo Corbella i Araceli Martín, els investigadors van identificar-hi les següents restes:
Restes humanes:
Crani 1. Dona de 35-40 anys
Crani 2. Home de 18-20 anys
Crani 3. Home de 40 anys aproximadament
Crani 4. Persona de 15-20 anys
Crani 5. Persona de 8 anys aproximadament
Crani 6. Home. 18-20 anys aproximadament
Mandíbula A. Persona d’uns onze anys
Mandíbula B. Home de més de 18 anys
Mandíbula C. Home d’uns 18 anys
Mandíbula D. Dona de més de 18 anys
Mandíbula E. Dona d’uns 18 anys.
Mandíbula F. Dona d’uns 18 anys
Mandíbula G. Dona de 40 anys aproximadament.
També es van identificar tres húmers, un radi, dinous fèmurs, divuit tíbies, diversos fragments de cúbits, quatre maxil·lars superiors, i 152 dues peces dents. Segons els investigadors, en la cista hi havia inhumats un mínim de deu adults i quatre infants, pertanyents a un grup homogeni, d’una alçada mitjana d’entre 161 i 164 centímetres, i sense predomini de sexe.
Restes decoratives:
La investigació també va permetre identificar quaranta-vuit fragments de ceràmica a mà, un anell de bronze circular fet amb motlle, una anella de bronze sense soldar i un botó de petxina piramidal amb perforació en V.

## Història

Es considera que el sepulcre megalític pertany al Bronze Antic-mig, en un període comprès entre el 2000 aC i el 1200 aC.
En el moment de la descoberta de les restes, per l’igualadí Jordi Enrich el 1973, aquestes ja havien estat manipulades. El 2007, els serveis de delimitació de la Generalitat van determinar que la cista dolmènica, fins llavors ubicada a Argençola, pertany al terme municipal de Santa Coloma de Queralt. El 2010 es van realitzar projeccions superficials entorn del sepulcre sense trobar-hi cap altra resta arqueològica.

## Referències

* ↑ Batista Noguera, Ricardo; Petit i Mendizábal, Maria Àngels; Campillo, Domènec; Martín Cólliga, Araceli «La cista dolménica de Plans de Ferran (Argensola, Barcelona)». Empúries: revista de món clàssic i antiguitat tardana, n.41, 1979, pàg. 36-39.
* ↑ Batista, Petit, Campillo, Martín, 1979, p. 44-57.
* ↑ Batista, Petit, Campillo, Martín, 1979, p. 60-62.
* 1 2 «Cista megalítica dels Plans d'en Ferran». Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 30 setembre 2022].
* ↑ Batista, Petit, Campillo, Martín, 1979, p. 35-38.
* ↑ «Uns estudis de delimitació revelen que un dolmen prehistòric fins ara localitzat a l'Anoia pertany a la Conca de Barberà». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 04-05-2007. [Consulta: 30 setembre 2022].
# Stamford Bridge (Yorkshire)

Stamford Bridge és un poble a la vora del riu Derwent a l'East Riding de Yorkshire, a Anglaterra, a uns 11 km de York. El poble és a banda i banda d'un antic gual al riu Derwent.
Els romans van establir-hi un fort al voltant de l'any 70 dC, al voltant del qual es va desenvolupar un assentament gran centrat en un pont situat a 1,6 km més al sud del poble actual. Es creu que aquest assentament s'anomenava Derventio. El 25 de setembre de 1066 s'hi va lluitar la batalla de Stamford Bridge, que va suposar el final de l'era dels vikings a la Gran Bretanya. Els normands van anomenar l'assentament Pons Belli, o sigui "pont de la batalla".

## Enllaços externs

* British History Online: Stamford Bridge
* Derventione Arxivat 2007-02-09 a Wayback Machine.
* Campament romà
* Previsió meteorològica per Stamford Bridge Arxivat 2007-12-03 a Wayback Machine.
# Màxim solar

El màxim solar és un període de gran activitat solar en el cicle solar del Sol. Durant el màxim solar apareixen taques solars.
El màxim solar contrasta amb el mínim solar. El màxim solar és el període en el qual les línies del camp magnètic del Sol estan més distorsionades pel camp magnètic en l'equador solar que gira a un ritme lleugerament més ràpid que els pols solars. El Sol triga uns 11 anys a anar d'un màxim solar a un altre i 22 anys a completar el cicle sencer.

## Màxim històric

És molt difícil predir un màxim solar i la seva intensitat. Per això les prediccions solen variar àmpliament. L'últim màxim solar va ser el 2000. El 2006 la NASA inicialment va predir un màxim solar entre 2010 i 2011, i va pensar que podria ser el més fort des 1958. No obstant això, les projeccions més recents afirmen que el màxim solar ha d'arribar la tardor de 2013 i serà el cicle de taques solars més petit des de 1906.

## Referències

* ↑ http://earthobservatory.nasa.gov/IOTD/view.php?id=37575
* ↑ "Solar Storm Warning" Arxivat 2009-05-13 a Wayback Machine., Science@NASA, 10 de març de 2006
* ↑ «NASA/Marshall Solar Physics - Solar Cycle Prediction». NASA. Arxivat de l'original el 2010-10-09. [Consulta: 23 febrer 2010].
# Mór Kóczán

Mór Kóczán, també conegut amb el pseudònim de Miklós Kovács; (Kocs, Komárom-Esztergom, 8 de gener de 1885 – Alsógöd, 30 de juliol de 1972) va ser un atleta i pastor calvinista hongarès.
Especialista en llançaments, els millors resultats els va obtenir en llançament de javelina, en què guanyà cinc campionats hongaresos entre 1911 i 1918. Kóczán va competir per Hongria als Jocs Olímpics de 1908, on va disputar quatre proves del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs d'Estocolm va guanyar la medalla de bronze en el llançament de javelina, alhora que finalitzava en 12a posició en llançament de javelina a dues mans i 33è en llançament de disc.
En finalitzar la Primera Guerra Mundial i després del Tractat del Trianon que redefiní les fronteres d'Hongria, Kóczán, junt a centenars de milers de la minoria hongaresa van passar a formar part del nou estat de Txecoslovàquia. El 1920 es proclamà campió txecoslovac de llançament de javelina i Quatre anys més tard va representar aquest país als Jocs de París, finalitzant en 23a posició en llançament de javelina.
Al costat d'atletisme no va oblidar mai els seus deures pastorals i va instar les comunitats locals per fer esport. El 1948 va ser deportat a Hongria i va viure les últimes dècades de la seva vida a Alsógöd, on va morir el 1972.

## Referències

* 1 2 «Mór Kóczán Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 28 de setembre 2012. [Consulta: 2 abril 2017].
# Apristurus riveri

Apristurus riveri és un peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

Els mascles poden arribar als 46 cm de longitud total i les femelles als 41.

## Reproducció

És ovípar.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes de Colòmbia, Cuba, República Dominicana, Hondures, Mèxic, Panamà, Estats Units (Alabama, Florida i Mississipi) i Veneçuela.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Apristurus riveri» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Statu quo ante bellum

Statu quo ante bellum és un terme llatí que vol dir 'l'estat de les coses abans de la guerra'.
Aquesta expressió era usada en tractats per a referir-se a la retirada de les tropes enemigues i el retorn de les condicions prèvies a la guerra. Quan s'utilitza com a tal, indica que cap dels costats combatents va perdre o va guanyar territori o drets polítics i econòmics. Això contrasta amb el uti possidetis iure, en el qual algun bàndol conserva algun territori o propietat dels que controlava en acabar el conflicte.

## Exemples

Casos de statu quo ante bellum s'han presentat a:
* Ocupació britànica de Manila, durant la guerra dels Set Anys, després d'un setge prolongat, una flota anglesa va aconseguir assaltar la ciutat el 5 d'octubre de 1762. El control britànic de Manila es va mantenir fins a 1764, després de la signatura del Tractat de París (1763), en el que van haver de retornar-la per l''statu quo ante bellum.
* Guerra anglo-americana de 1812-1815: Aquesta va finalitzar amb el Tractat de Gant. Encara que els britànics desitjaven aplicar el uti possidetis iure, la victòria nord-americana a la batalla de Plattsburgh va pesar a l'hora de signar un tractat que deixés sense pèrdues ni guanys territorials a ambdós bàndols.
* Guerra Iran-Iraq: Després de gairebé 8 anys de guerra, l'Iraq va acceptar finalment la possessió iraniana de Shatt al-Arab, deixant les fronteres en les mateixes condicions prèvies a la guerra.
* Guerra de les Malvines: Aquesta guerra va acabar amb una victòria del Regne Unit, la qual cosa va deixar les illes novament sota control britànic, i no va donar cap solució a la disputa sobre aquestes.
* Guerra de Kargil: En aquest conflicte, tropes pakistaneses van envair territori de l'Índia. La guerra va finalitzar quan totes les tropes del Pakistan van ser expulsades de territori indi.

## Vegeu també

* Uti possidetis iure
* Divortium aquarum
* Statu quo
# 1704
## Esdeveniments

* 4 de maig - Lisboa (Portugal): hi desembarca l'arxiduc Carles d'Àustria, amb la qual cosa comença la Guerra de Successió.
* 1 d'agost: en el marc de la Guerra de Successió, el contraalmirall Rooke i la seva esquadra angloholandesa inicien el setge de Gibraltar.
* 24 d'agost - Vélez-Màlaga (Província de Màlaga): Victòria dels austriacistes en la Batalla naval de Vélez-Màlaga durant la Guerra de Successió Espanyola.
* 30 d'agost - Narva - Frederic August I de Saxònia, encapçalant una facció de la Confederació de Polònia i Lituània signa el tractat d'aliança amb Rússia i l'electorat de Saxònia durant la Gran Guerra del Nord per anar contra Suècia en el Tractat de Narva.
* 30 d'agost - Varsòvia (Polònia): l'Imperi Suec signa un pacte de pau i aliança amb la facció de la Confederació de Polònia i Lituània fidel a Estanislau I de Polònia en el Tractat de Varsòvia de 1705 durant la Gran Guerra del Nord.
* 25 de desembre - Terrassaː Cau un meteorit a Catalunya del que se'n recuperen alguns trossos a Terrassa.
* The Boston News-Letter, primer diari americà
* Opticks, d'Isaac Newton
* Condemna del Papa dels ritus xinesos
* S'inicia la construcció de l'església de Santa Creu de Cabrils

## Naixements
### Món

* 29 de desembre - St. Thomas Parish, Carolina del Sud: Martha Daniell Logan, botànica i recol·lectora nord-americana (m. 1779).

## Necrològiques
### Món

* 24 de febrer - Marc-Antoine Charpentier, compositor francès (n. 1643)
* 25 de febrer - Novara, Piemont (actual Itàlia): Isabella Leonarda, compositora italiana del barroc (n. 1620).
* 3 de maig - Salzburg, Arxiducat d'Àustria: Heinrich Biber, compositor i violinista austríac (n. 1644).
* 30 de setembre -Zhili -actual Hubei, (Xina): Yan Yuan (en xinès 颜元; pinyin Yán Yuán) també anomenat Xizhai(en xinès 习斋; pinyin Xízhāi), erudit xinès, escriptor, historiador, filòsof i pedagog de la dinastia Qing (n. 1635).
* 28 d'octubre - John Locke, filòsof anglès (n. 1632).

## Referències

* ↑ Soler, Jordi; Strubell, Toni. «Efemèrides», 09-08-2001. [Consulta: 21 setembre 2011].
* ↑ «Es localitzen dos fragments del meteorit de Barcelona, que va caure el 1704». Museu de Ciències Naturals de Barcelonba, 03-06-2020. [Consulta: 4 desembre 2020].
* ↑ Schafer, Elizabeth D. «Logan, Martha Daniell» (en anglès). South Carolina Encyclopedia, 08-06-2016. [Consulta: 27 octubre 2024].
* ↑ Grilli, Giulia. «Leonardi, Isabella» (en italià). Dizionario Biografico Treccani. Arxivat de l'original el 2020-10-19. [Consulta: 13 juliol 2020].
* ↑ «Heinrich Biber | Bohemian composer» (en anglès). [Consulta: 28 maig 2020].
* ↑ Schirokauer, Conrad.. Breve historia de la civilizacion china. Barcelona: Ediciones Bellaterra, 2011. ISBN 978-84-7290-555-9.
* ↑ «John Locke | Biography, Works, & Facts» (en anglès). [Consulta: 20 octubre 2020].
# Protuberància solar

Una protuberància és un flux de plasma solar molt gran i lluminós que, partint de la fotosfera solar, s'estén a la zona de la corona solar allunyant-se milers de quilòmetres a conseqüència de les forces del camp magnètic del Sol. Mentre la corona està composta de plasma, gasos ionitzats extremadament calents, que no emet molta llum visible, les protuberàncies contenent plasma molt més fred, similar en la seva composició al de la cromosfera. Les protuberàncies es formen en aproximadament un dia, i les protuberàncies més persistents de la corona poden durar alguns mesos. Les protuberàncies tenen una extensió de milers de quilòmetres. Les protuberàncies es poden observar des de diferents perspectives, quan es veuen contra el sol, es mostren més fosques que la resta. Aquesta formació s'anomena lilament solar. És possible que una projecció sigui alhora un filament i una protuberància. Algunes protuberàncies són tant poderoses que poden expulsar matèria del Sol a velocitats que varien des dels 600 km/s fins a més de 1000 km/s. Altres protuberàncies poden formar enormes voltes o columnes arquejades de milers de quilòmetres. La protuberància més gran coneguda fou observada per l'observatori SOHO l'any 2010 i s'estima que arribà a la magnitud de 700.000 km de llargada. L'expulsió massiva de plasma produït per fenòmens eruptius a gran escala pot afectar el medi ambient terrestre, en particular la magnetosfera. Aquest tipus d'erupcions s'anomenen ejeccions de massa coronal.

## Referències

* ↑ «About Filaments and Prominences» (en anglès). [Consulta: 1r febrer 2010].
* 1 2 «Plasma mega-snake on the sun!» (en anglès). Arxivat de l'original el 2010-12-14. [Consulta: 29 juny 2011].

## Bibliografia

* Galsgaard, K.; Longbottom, A.W. «Formation of solar prominences by flux convergence» (en anglès). Astrophysical Journal, 510, 1999, pàg. 444. Bibcode: 1999ApJ...510..444G. DOI: 10.1086/306559.
* Low, B.C.; Fong, B.; Fan, Y. «The mass of a solar quiescent prominence» (en anglès). Astrophysical Journal, 594, 2003, pàg. 1060. Bibcode: 2003ApJ...594.1060L. DOI: 10.1086/377042.
* Golub, L.; Pasachoff J.M. «The Solar Corona» (en anglès). Cambridge University Press, 1997.
# Ervin Mészáros

Ervin Mészáros (Budapest, 2 d'abril de 1877 – Budapest, 21 de maig de 1940) va ser un tirador hongarès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on disputà dues proves del programa d'esgrima. Guanyà la medalla d'or en la prova de sabre per equips i la de bronze en la de sabre individual.

## Referències

* ↑ «Ervin Mészáros Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 30 de gener 2012. [Consulta: 9 agost 2016].