OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Crisi lingüística de Lovaina

La crisi lingüística de Lovaina, recordada pels belgues francòfons amb la consigna flamenca Walen buiten! (en neerlandès, 'els valons fora!'), va ser una crisi política que va sacsejar Bèlgica entre el 5 de novembre de 1967 i el 31 de març de 1968.
Des de feia bastant temps, els flamencs exigien el tancament de la secció francòfona de la Universitat catòlica de Lovaina (UCL), situada en el Brabant Flamenc. A aquestes reivindicacions, s'oposaven el rebuig categòric tant del poder que gestionava la Universitat com la posició dels bisbes belgues.
Les mesures preses com el desdoblament lingüístic dels cursos, el bilingüisme administratiu i l'augment creixent de professors flamencs no van ser suficients per satisfer les exigències flamenques, que continuaven percebent que es tractava d'una universitat francòfona en territori flamenc.
El 5 de novembre de 1967, trenta mil flamencs, entre ells 27 parlamentaris, van desfilar pels carrers d'Anvers per exigir l'expulsió dels estudiants francòfons de Lovaina basats en l'unilingüisme regional i el dret a la seva terra. Després d'aquesta manifestació, els estudiants flamencs, desfilaven tots els dies pels carrers de Lovaina al crit de Walen buiten.
La crisi va provocar la dimissió del govern de Paul Vanden Boeynants i eleccions avançades. Després de les eleccions, el poder organitzador de la Universitat va aprovar el 18 de setembre de 1968 un nou pla d'expansió de la secció francòfona de la Universitat Catòlica de Lovaina. Algunes setmanes més tard, un nou reglament va oficialitzar l'escissió entre la Katholieke Universiteit Leuven (KUL) i la Université catholique de Louvain (UCL). Aquesta última havia d'establir-se progressivament a la regió del Brabant Való, així com a Woluwé-Saint-Lambert, per a la Facultat de Medicina.

## Referències

* ↑ Gerard, Emmanuel. De Christelijke arbeidersbeweging in België (en neerlandès). vol.1. Universitaire Pers Leuven, 1991, p. 312. ISBN 9061864496.

## Bibliografia

* Albert D'Haenens (dir.), L'Université catholique de Louvain : Vie et mémoire d'une institution, Bruxelles, Presses universitaires de Louvain/La Renaissance du Livre, 1992, 399 p. (ISBN 2-8041-1552-6)
* Christian Laporte, L'affaire de Louvain : 1960-1968, Bruxelles, De Boeck Université, 1999, 333 p. (ISBN 978-2-8041-3005-3)
* Michel Woitrin, Louvain-la-Neuve et Louvain-en-Woluwe : Le grand dessein, Gembloux, Duculot, 1987, 311 p. (ISBN 2-8011-0694-1)

## Vegeu també

* Conflicte sociolingüístic a Bèlgica
* Partició de Bèlgica
# Ilčo Naumoski

Ilčo Naumoski (Илчо Наумоски) (Prílep (Macedònia del Nord), 29 de juliol del 1983) és un jugador de futbol macedoni que, actualment, juga al SV Mattersburg austríac.
Ha passat la major part de la seva carera futbolística a Àustria, jugant anteriorment amb el Grazer AK, des del 2002 fins al 2004, abans de fitxar pel Mattersburg el 2005. Juga normalment en la posició de davanter.
Ha marcat nou gols amb la selecció de futbol de Macedònia del Nord.

## Referències

* ↑ McGuigan, Thomas. «Macedonia 1-0 Scotland». BBC Sport. BBC, 06-09-2008. [Consulta: 9 març 2013].
# Calames

Calames (llatí Calamae, grec Καλάμαι) fou una ciutat de Messènia prop de Limnes i de la frontera de Lacònia. Correspon a la moderna Kalámi, a no molta distància de Calamata, amb la qual de vegades s'ha confós.

## Referències

* ↑ Pausànies IV,31,3.
* ↑ Smith, William (ed.). «Calamae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 25 febrer 2021].
# Okdiario

Okdiario és un lloc web dedicat a ser premsa electrònica generalista i un portal web informatiu en general. És publicat per l'empresa Dos Mil Palabras, dirigida per Eduardo Inda. Explícitament segueix una ideologia liberal (tot i que es caracteritza per posicionaments d'ultradreta) i unionista espanyol. La idea de la seua creació sorgí el 2014 quan treballava per a El Mundo.
En el moment de la seua creació, a finals de 2015, es pretenia ser la competència a El Confidencial i El Español. Tancà l'exercici econòmic del 2015 amb pèrdues de 550.836 euros. El 2016 va rebre un préstec estatal sense garanties ni avals de 300.000 euros per part de l'empresa pública Empresa Nacional de Innovación. Eixe mateix any va rebre una demanda civil per part de Pablo Iglesias Turrión per la publicació d'informació suposadament falsa. El 2017 l'excap de recerca del diari denuncià les suposades pràctiques de manipulació que es feien al diari.

## Referències

* ↑ Moreno, Guillermo Fernández, /, Iago. «Así funcionan las Redes de la ultraderecha en tiempos de pandemia» (en castellà). [Consulta: 18 juliol 2021].
* 1 2 «Eduardo Inda ultima el lanzamiento del digital OKDiario». Gaceta, 18-09-2015 [Consulta: 19 gener 2018]. Arxivat 20 de gener 2018 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-01-20. [Consulta: 19 gener 2018].
* ↑ «Eduardo Inda, director de 'okdiario.com': "Somos un proyecto low cost, humilde, y vamos como Simeone, partido a partido"». La Vanguardia, 10-05-2016 [Consulta: 19 gener 2018].
* 1 2 «Okdiario recibió en 2016 un préstamo estatal de 300.000 euros sin avales ni garantías». El Salto, 19-01-2018 [Consulta: 19 gener 2018].
* ↑ Calleja, Tono «Iglesias reclama a Inda 250.000 euros y que le pida perdón en ‘Al Rojo Vivo’ por publicar información “falsa”». InfoLibre, 11-05-2016 [Consulta: 19 gener 2018].
* ↑ «Inda, demandado por inventarse un mensaje de Rita Barberá post mortem para un titular». Público, 03-04-2017 [Consulta: 19 gener 2018].
# Santa Margarida de Vallors

Santa Margarida de Vallors és una església del municipi de Sant Hilari Sacalm (La Selva) situada a l'extrem est del terme. El temple ja existia el 886, es va consagrar el 1183 i es va refer al segle xviii. Pertany a la seva demarcació el santuari del Pedró. La demarcació de l'antiga parròquia incloïa diverses cases que actualment estan despoblades. Està dedicada a Santa Margarida d'Antioquia, verge i màrtir, i té uns Goigs dedicats.

## Descripció

Església situada als afores del nuci urbà de Sant Hilari Sacalm, passat El Montalt, dins de l'antic terme de Vallors.
L'edifici, de nau rectangular, està cobert per una teulada a doble vessant, amb els vessants desiguals. A la façana principal, hi ha la porta d'entrada en arc de llinda, d'estil barroc, emmarcada per una estructura els brancals de la qual són pilastres i coronada per unes motllures. Sobre la porta d'entrada hi ha un ull de bou. A dreta i esquerra de la porta, dues finestres, la de la dreta espitllera en arc de mig punt i la de l'esquerra quadrangular. Corona la façana una torre-campanar, amb la teulada vidriada a quatre vessants. A la façana lateral dreta, hi ha una porta en arc de mig punt tapada.
Davant per davant de l'església hi ha el cementiri, al que s'hi arriba, igual que a l'església, després de baixar unes escales.
Al costat de l'església hi ha l'Hostal.

## Història

L'església apareix esmentada el 922. L'edifici fou renovat i consagrat el 1193. Hi havia tres absis i tres altars dedicats a Santa Margarida, a Santa Maria i Santa Magdalena.
Entre el 1680 i el 1743 es va fer diverses reformes, la construcció de la façana actual, la sagristia, un nou presbiteri, un campanar i s'ampliaren les capelles laterals.
Fou església parroquial fins que el culte va ser traslladat a la Mare de Déu del Pedró.
L'església fou restaurada el 1992.

## Referències

* ↑ «Santa Margarida de Vallors». enciclopèdia.cat. Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 10 octubre 2013].
* ↑ «Santa Margarida de Vallors». grec.net. Hiperenciclopèdia. [Consulta: 10 octubre 2013].
* ↑ «Goigs a Santa Margarida. Santa Margarida de Vallors.». [Consulta: 2016].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Santa Margarida de Vallors». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2017].
# Emilio Nsue López

Emilio Nsue López (Palma, 30 de setembre de 1989) és un futbolista mallorquí que juga com a davanter centre, segona punta o fins i tot mitjapunta. Actualment juga al CF Intercity.

## Trajectòria

Va formar-se al planter del RCD Mallorca i ha anat promocionant fins al primer equip. L'estiu de 2008, davant les poques oportunitats de jugar a Primera divisió, va marxar cedit al CE Castelló on rendí a un bon nivell, la següent temporada fou cedit a la Reial Societat, on també comptà amb nombroses oportunitats.
Finalment la temporada 2010/11 tornà al seu equip, el RCD Mallorca. El qual a causa dels greus problemes econòmics conformà un equip ple de canterans per afrontar la temporada.

### Internacional

Malgrat tindre ascendència equatoguineana, Emilio Nsue ha estat internacional amb les categories inferiors de la selecció espanyola, proclamant-se campió d'Europa sub-19 a Àustria el 2007. El juny de 2011 formà part de la selecció espanyola de futbol Sub-21 que va guanyar el Campionat d'Europa de futbol sub-21 de 2011, celebrat a Dinamarca. El 10 de febrer de 2009 va debutar amb la Selecció d'Espanya sub-21, substituint Diego Capel, en un partit amistós contra la Noruega a Cartagena. Malgrat tindre ascendència equatoguineana, Emilio Nsue ha estat internacional amb les categories inferiors de la selecció espanyola, proclamant-se campió d'Europa sub-19 a Àustria el 2007. El juny de 2011 formà part de la selecció espanyola de futbol Sub-21 que va guanyar el Campionat d'Europa de futbol sub-21 de 2011, celebrat a Dinamarca. El 10 de febrer de 2009 va debutar amb la Selecció d'Espanya sub-21, substituint Diego Capel, en un partit amistós contra la Noruega a Cartagena.

## Palmarès

* 1 Eurocopa sub-19: 2007.
* 1 Medalla d'or als Jocs del Mediterrani: 2009.
* 1 Eurocopa sub-19: 2011.

## Referències

* ↑ «Squads for 2016/17 Premier League confirmed». Premier League, 01-09-2016. Arxivat de l'original el 27 març 2019. [Consulta: 15 setembre 2016].
* ↑ «FIFA U-20 World Cup Egypt 2009™: List of Players: Spain». FIFA, 06-10-2009. Arxivat de l'original el 13 octubre 2009.
* ↑ «Emilio Nsue López» (en espanyol europeu). RCD Mallorca. Arxivat de l'original el 29 setembre 2010.
* ↑ «Emilio Nsue». Birmingham City FC. Arxivat de l'original el 5 gener 2018. [Consulta: 5 gener 2018].
* 1 2 «La Rojita: ¡Sí, sí, sí, la Eurocopa ya está aquí!» (en castellà). Diari As, 27-06-2011. [Consulta: 19 maig 2013].
* ↑ «La Rojita: ¡Sí, sí, sí, la Eurocopa ya está aquí!» (en castellà). Diari As, 27-06-2011. [Consulta: 19 maig 2013].

## Enllaços externs

* Estadístiques al web d'ESPN
* Fitxa al web del RCD Mallorca Arxivat 2010-09-29 a Wayback Machine.
# Copa del Generalíssim de futbol 1941-42

La Copa del Generalíssim de futbol 1941-42 va ser la 38ena edició de la Copa d'Espanya.

## Setzens de final

26 d'abril i 3 de maig.
| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Reial Valladolid | 4-3 | Real Club Celta de Vigo | 4-0 | 0-3 |
| Cultural Leonesa | 0-1 | RC Deportivo de La Coruña | 0-1 | 0-0 |
| Arenas de Getxo | 2-2 | Reial Societat | 2-1 | 0-1 |
| Club Deportivo Logroñés | 2-8 | Atlético de Bilbao | 1-0 | 1-8 |
| UD Salamanca | 2-6 | Atlético Aviación | 1-0 | 1-6 |
| Ferroviaria Madrid | 2-7 | Reial Madrid | 1-3 | 1-4 |
| Reial Betis | 3-5 | Jerez FC | 2-2 | 1-3 |
| CA Osasuna | 1-1 | Reial Saragossa | 1-1 | 0-0 |
| Llevant UE | 2-6 | CE Castelló | 2-1 | 0-5 |
| Elx CF | 2-6 | València CF | 1-4 | 1-2 |
| CD Malacitano | 3-6 | Granada CF | 2-4 | 1-2 |
| SD Ceuta | 4-6 | Sevilla CF | 3-2 | 1-4 |
| RCD Espanyol | 5-3 | CE Sabadell | 3-1 | 2-2 |
| Terrassa FC | 2-5 | FC Barcelona | 2-1 | 0-4 |
| Sporting de Gijón | 4-4 | Real Oviedo CF | 3-1 | 1-3 |
| Reial Múrcia | 3-2 | Alacant CD | 1-1 | 2-1 |
* Desempat
| Equip 1 | Marcador | Equip 2 |
| Arenas de Getxo | 1-1, 1-7 | Reial Societat |
| CA Osasuna | 2-4 | Reial Saragossa |
| Sporting de Gijón | 1-2 | Real Oviedo CF |

## Vuitens de final

10, 17 i 19 de maig.
| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Reial Múrcia | 4-4 | Reial Valladolid | 3-0 | 1-4 |
| Atlético Aviación | 2-0 | RC Deportivo de La Coruña | 2-0 | 0-0 |
| València CF | 11-3 | Reial Societat | 6-1 | 5-2 |
| Atlético de Bilbao | 8-2 | Jerez FC | 6-0 | 2-2 |
| CE Castelló | 2-2 | Reial Madrid | 1-0 | 1-2 |
| RCD Espanyol | 4-3 | Reial Saragossa | 2-0 | 2-3 |
| Real Oviedo CF | 1-5 | Granada CF | 1-1 | 0-4 |
| Sevilla CF | 1-5 | FC Barcelona | 1-2 | 0-3 |
* Desempat
| Equip 1 | Marcador | Equip 2 |
| Reial Múrcia | 1-3 | Reial Valladolid |
| CE Castelló | 0-1 | Reial Madrid |

## Quarts de final

24 i 31 de maig i 4 de juny.
| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Reial Valladolid | 6-5 | Atlético Aviación | 3-3 | 3-2 |
| Granada CF | 3-6 | València CF | 3-1 | 0-5 |
| Reial Madrid | 3-3 | Atlético de Bilbao | 2-1 | 1-2 |
| RCD Espanyol | 4-6 | FC Barcelona | 2-3 | 2-3 |
* Desempat
| Equip 1 | Marcador | Equip 2 |
| Reial Madrid | 1-2 | Atlético de Bilbao |

## Semifinals

7 i 14 de juny.
| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Atlético de Bilbao | 6-4 | Reial Valladolid | 6-1 | 0-3 |
| València CF | 3-5 | FC Barcelona | 1-2 | 2-3 |

## Final

| FC Barcelona | 4 - 3 (pròrroga) | Athletic Club |
| Escolà 20', 59' Martín 51', 101' | | Iriondo 29' Elices 79' Zarra 81' |

## Campió

* Campions de la Copa d'Espanya 1942
* Futbol Club Barcelona 9è títol

## Referències

* ↑ «Spain - List of Cup Finals». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ «Spain - Cup 1942». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ (castellà) Copa de 1942 a linguasport.com
# Copa del Generalíssim de futbol 1942-43

La Copa del Generalíssim de futbol 1942-43 va ser la 39ena edició de la Copa d'Espanya. La va conquistar l'Athletic Club, en el que va ser el catorzè títol coper. Es va disputar des del 25 d'abril fins al 20 de juny del 1943.Aquesta edició de la copa destaca pel fet d'haver-se produït a les semifinals la golejada més gran en la història del Clàssic: un categòric 11-1 del Reial Madrid al Barcelona a la tornada.
Del 25 d'abril al 6 de maig.
| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Malacitano | 3-8 | Atlético Aviación | 0-0 | 3-8 |
| Real Betis Balompié | 4-3 | Atlético Tetuán | 1-3 | 3-0 |
| RCD Espanyol | 4-2 | CA Osasuna | 3-2 | 1-0 |
| Reial Valladolid | 1-4 | Celta de Vigo | 1-2 | 0-2 |
| Barakaldo | 1-2 | Atlético de Bilbao | 1-0 | 0-2 |
| Reial Societat | 11-2 | Arenas de Getxo | 8-0 | 3-2 |
| Deportivo Alavés | 3-4 | Zaragoza FC | 2-3 | 1-1 |
| Club Ferrol | 2-2 | RC Deportivo de La Coruña | 1-0 | 1-2 |
| Hèrcules CF | 3-10 | CE Castelló | 0-2 | 3-8 |
| Real Gijón CF | 4-6 | Real Oviedo CF | 1-2 | 3-4 |
| CE Constància | 3-3 | CE Sabadell | 2-1 | 1-2 |
| CE Alcoià | 2-3 | València CF | 2-1 | 0-2 |
| Jerez CF | 7-4 | Sevilla CF | 6-2 | 1-2 |
| SD Ceuta | 5-3 | Granada CF | 5-0 | 0-3 |
| Reial Madrid | 6-1 | UD Salamanca | 5-1 | 1-0 |
| Llevant UE | 3-11 | FC Barcelona | 2-3 | 1-8 |
| Equip 1 | Marcador | Equip 2 |
| Club Ferrol | 0–1 | Deportivo de La Coruña |
| CE Constància | 1–0 | CE Sabadell |

## Vuitens de final

Del 9 al 18 de maig.
| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Atlético Aviación | 4-2 | Reial Societat | 4-2 | 0-0 |
| Real Betis Balompié | 1-5 | SD Ceuta | 1-1 | 0-4 |
| RCD Espanyol | 4-4 | Reial Madrid | 1-1 | 3-3 |
| Celta de Vigo | 2-9 | FC Barcelona | 1-5 | 1-4 |
| Atlético de Bilbao | 8-2 | CE Castelló | 7-0 | 1-2 |
| Zaragoza FC | 3-4 | València CF | 2-4 | 1-0 |
| Real Oviedo CF | 2-3 | RC Deportivo de La Coruña | 1-2 | 1-1 |
| CE Constància | 3-5 | Jerez CF | 2-1 | 1-4 |
* Desempat
| Equip 1 | Marcador | Equip 2 |
| RCD Espanyol | 0-2 | Reial Madrid |

## Quarts de final

23 i 30 de maig.
| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Atlético Aviación | 2-7 | Atlético de Bilbao | 1-3 | 1-4 |
| FC Barcelona | 9-4 | SD Ceuta | 5-2 | 4-2 |
| Jerez CF | 4-6 | Reial Madrid | 1-1 | 3-5 |
| València CF | 5-2 | RC Deportivo de La Coruña | 2-2 | 3-0 |

## Semifinals

6 i 13 de juny.
| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Atlético de Bilbao | 3-2 | València CF | 1-0 | 2-2 |
| FC Barcelona | 4-11 | Reial Madrid | 3-0 | 1-11 |

## Final

| Athletic Club | 1 - 0 (pròrroga) | Reial Madrid CF |
| Zarra 104' | | |

## Campió

* Campions de la Copa d'Espanya 1943
* Athletic Club 14è títol

## Referències

* ↑ «Spain - List of Cup Finals». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ «Spain - Cup 1943». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ (castellà) Copa de 1943 a linguasport.com
# Piràmide pentagonal allargada

En geometria, la piràmide pentagonal allargada és un dels noranta-dos sòlids de Johnson (J$_9$).
Es pot obtenir allargant una piràmide de base pentagonal enganxant-li un prisma pentagonal a la base. D'aqui ve el seu nom.
Com en el cas de totes les piràmides allargades, el sòlid que en resulta és dual de si mateix.
Els 92 sòlids de Johnson van ser descrits 1966 per Norman Johnson i els va numerar. No va demostrar que no n'existia més que 92, però va conjecturar que no n'hi havia d'altres. Victor Zalgaller el 1969 va demostrar que la llista de Johnson era completa. S'utilitzen els noms i l'ordre donats per Johnson, i se'ls nota J$_{xx}$ on xx és el nombre donat per Jonson.

## Fórmules

Fórmules de l'altura ($H$), àrea ($A$) i volum ($V$) de la piràmide pentagonal allargada amb cares regulars i arestes de longitud $L$:
    $H=L\cdot \left(1+{\sqrt {\frac {5-{\sqrt {5}}}{10}}}\right)\approx L\cdot 1.525731112$
    $A=L^{2}\cdot {\frac {20+5{\sqrt {3}}+{\sqrt {25+10{\sqrt {5}}}}}{4}}\approx L^{2}\cdot 8.88554091$
    $V=L^{3}\cdot \left({\frac {5+{\sqrt {5}}+6{\sqrt {25+10{\sqrt {5}}}}}{24}}\right)\approx L^{3}\cdot 2.021980233$

## Políedre dual

El dual de la piràmide pentagonal allargada té 11 cares: 5 triangulars, 1 pentagonal i 5 trapezoidals.
| Dual de la piràmide pentagonal allargada | Desenvolupament del dual |

## Referències

* ↑ Sapiña, R. «Àrea i volum de la piràmide pentagonal allargada o sòlid de Johnson J₉» (en castellà). Problemas y ecuaciones. ISSN: 2659-9899 [Consulta: 30 agost 2020].
* Norman W. Johnson, "Convex Solids with Regular Faces", Canadian Journal of Mathematics, 18, 1966, pages 169–200. Conté l'enumeració original dels 92 sòlids i la conjetura de qo n'hi ha pas d'altres.
* Victor A. Zalgaller, "Convex Polyhedra with Regular Faces", 1969 : primera demostració d'aquesta conjectura.
* Eric W. Weisstein. Johnson Solid : cada sòlid amb el seu desenvolupament

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic

## Enllaços externs

* Weistein, Eric W., Elongated pentagonal pyramid piràmide pentagonal allargada a MathWorld. (anglès)
* Weistein, Eric W., Johnson solid Sòlids de Johnson a MathWorld. (anglès)
# Batalla de Populonia

La batalla de Populonia es va lliurar prop de la ciutat etrusca de Populònia l'any 282 aC entre Roma, amb l'exèrcit comandat pel cònsol Quint Emili Pap i els etruscs. Els romans van sortir victoriosos, i l'amenaça etrusca a Roma va disminuir considerablement després d'aquesta batalla.

## Referències

* ↑ Salmon, E. T «Rome's Battles with Etruscans and Gauls in 284-282 B.C». Classical Philology, 30, 1935, pàg. 25.
# Casa Montserrat Fatjó de Sayrach

La casa Montserrat Fatjó de Sayrach és un edifici situat al carrer d'Enric Granados, al barri de l'Esquerra de l'Eixample de Barcelona, al costat de la casa Sayrach, catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Història

Va ser projectada el 1926 per l'arquitecte Manuel Sayrach i Carreras per a la seva dona Montserrat Fatjó dels Xiprers i Pi.

## Descripció

Consta de planta baixa i set pisos, amb la façana organitzada segons les tres parts típiques de l'ordre clàssic. Al basament, format per la planta baixa, hi ha tres obertures fetes amb elements de pedra i coronades amb arcades, que recorden algunes de les solucions de la casa veïna que fa cantonada amb la Diagonal. A la part central, formada per les plantes primera a sisena, la façana té unes solucions formalment molt remarcables si accentuem els elements adossats a les mitgeres que la separen de les cases veïnes. Al coronament, que correspon a la planta setena, destaca el balcó corregut i les obertures coronades per arcades enllaçades entre si.
A l'interior, sobretot al vestíbul, es troba una decoració molt destacable amb diferents elements d'inspiració vegetal, que es van entrellaçant formant un conjunt molt interessant. A la façana posterior enllaça amb la casa veïna de la cantonada, obra del mateix arquitecte.
* Arcs de la planta baixa
* Escales
* Accés a les cotxeres, flanquejat per dues columnes jòniques com a respecte als estils clàssics
* Sostre central del vestíbul. Als quatre costats hi ha una doble «M», símbol de Montserrat i Manuel, i dos d'ells hi ha una estrella de cinc puntes en referència als fills que van tenir
* Paret del vestíbul en forma de teló

## Referències

* 1 2 3 «Casa Sayrach». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Casa Montserrat Fatjó». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Casa Montserrat Fatjó». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
Monuments de l'Eixample de Barcelona :
# Mai Toquem Junts

Mai Toquem Junts és un quartet reusenc de rock dur. Enregistraren un primer disc (Aerosomnis) el 1999, influït per grups comercials com Aerosmith.

## Referències

* ↑ Pujadó i García, Miquel: Diccionari de la Cançó: D'Els Setze Jutges al Rock Català. Enciclopèdia Catalana, Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-412-0467-5, plana 186.

## Enllaços externs

* Biografia musical de Mai Toquem Junts. (català)
* Fotografies, discografia i lletres de les cançons de Mai Toquem Junts. (català)
# Isaac Thomas Thornycroft

Isaac Thomas Thornycroft (Brentford, Londres, 22 de novembre de 1881 – Basingstoke, Hampshire, 6 de juny de 1955) va ser un esportista anglès que disputà els Jocs Olímpics de Londres de 1908. En ells guanyà dues medalles d'or en la competició de motonàutica, en la Classe B i Classe C, formant part de la tripulació del Gyrinus junt a John Field-Richards i Bernard Boverton Redwood.

## Referències

* ↑ «Thomas Thornycroft Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2009. [Consulta: 3 desembre 2015].
# Caputxí pàl·lid

El caputxí pàl·lid (Cebus cuscinus) és una espècie de primat de la família dels cèbids. La seva distribució se centra en el sud-est del Perú, amb una presència minsa a les parts adjacents de Bolívia i, possiblement, el Brasil. Viu a altituds de fins a 1.800 msnm. Els seus hàbitats naturals són els boscos de terra ferma, els boscos inundables i els boscos montans andins. És una espècie gairebé amenaçada per l'efecte de la caça, la desforestació i la fragmentació del seu hàbitat. El seu nom específic, cuscinus, significa 'coixí' en llatí.

## Referències

* ↑ «caputxí pàl·lid». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 5 gener 2024].
* ↑ Lynch Alfaro, J. W.; Shanee, S.; Mollinedo, J. M.; Heymann, E. W.; Muniz, C. C. «Cebus cuscinus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN, 2021. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2021-1.RLTS.T4075A191701729.en. [Consulta: 5 gener 2024].
* ↑ Entrada «Cebus» d'Animalia (en anglès).
# Caputxí variegat

El caputxí variegat (Cebus versicolor) és una espècie de primat de la família dels cèbids. És endèmic del nord de Colòmbia, on viu a banda i banda del riu Magdalena. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals de plana i els boscos inundables. Es tracta d'un quadrúpede arborícola de dieta omnívora. És una espècie en perill a causa de la destrucció del seu hàbitat per la ramaderia bovina a gran escala, la indústria de l'oli de palma i la mineria. El seu nom específic, versicolor, té el mateix significat en llatí que en català.

## Referències

* ↑ «caputxí variegat». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 9 gener 2024].
* ↑ Entrada «Cebus» d'Animalia (en anglès).