OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Scleronema minutum

Scleronema minutum és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Rio Grande do Sul (Brasil).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H., 1917. Descriptions of sixteen new species of Pygidiidae. Proc. Am. Philos. Soc. v. 56. 690-703.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Boulenger, G. A., 1891. An account of the siluroid fishes obtained by Dr. H. von Ihering and Herr Sebastian Wolff in the Province Rio Grande do Sul, Brazil. Proceedings of the Zoological Society of London. 1891 (pt 2): 231-235, Pls. 25-26.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ De Pínna, M.C.C. i W. Wosiacki, 2003. Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes). p. 270-290. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sclerotinia

Sclerotinia és un gènere de fongs ascomicets, fitopatògens, necrotròfics. És un gènere àmpliament distribuït que conté unes 14 espècies.
Els més comuns que causen malalties a les plantes inclouen les espècies Sclerotinia sclerotiorum amb un ampli rang de plantes cultivades i Sclerotinia minor amb un rang de plantes més restringit. Tant una com l'altra espècie produeixen una capa densa cotonosa blanca de micelis en la superfície de la planta hoste i en la superfície adjacent del sòl. Dins aquesta capa densa hi creixeran els cossos fructífers durs del fong anomenats esclerocis que donen nom a aquest gènere i que actuen com llavors per a la reproducció. Els esclerocis en aquestes dues espècies fan de 0,5 (S. minor) fins a 10 mm de diàmetre (S. sclerotiorum).
L'enciam n'és molt susceptible.

## Algunes espècies

S. borealis S. homoeocarpa S. minor S. ricini S. sclerotiorum S. spermophila S. trifoliorum

## Símptomes de les malalties causades per Sclerotinia

Com que aquests fongs colonitzen teixits vegetals produeixen una lesió de color marró pàl·lid a marró gris. La degradació severa del teixit dona lloc a una podridura tova. En el cas de S. minor el patogen destruiex la corona de la planta i aquesta es marceix i es col·lapsa.
Les flors senescents resulten ideals per a la colonització d'aquests fongs per això, per exemple, s'aconsella treure-les dels fruits de carbassó en creixement.

## Control de Sclerotinia

Els esclerocis i micelis d'aquests fongs sobreviuen en el sòl o sobre els residus de teixits de les plantes hoste respectivament. En condicions seques els esclerocis arriben a sobreviure viables durant 10 anys. El control es fa amb una combinació de sistemes de cultiu i de fungicides. l'activitat d'aquests patògens es veu afavorida per l'alta humitat del sòl i de l'aire i les temperatures fresques. El reg gota a gota (que localitza les zones humides) en redueix la incidència, també ho fa la rotació de conreus.

## Anteriorment inclosos dins Sclerotinia

* Sclerotinia allii (Sclerotinia de l'all), actualment dins Ciborinia allii
* Sclerotinia fructicola, actualment dins Monilinia fructicola
* Sclerotinia fructigena, actualment dins Monilinia fructigena

## Referències

* ↑ «Ucdavis.edu». Arxivat de l'original el 2012-10-21. [Consulta: 28 juliol 2012].
* ↑ Kirk (2008)
* ↑ Sclerotinia diseases of crop plants
# Scoot Henderson

Sterling Freeman "Scoot" Henderson (nascut el 3 de febrer de 2004) és un jugador de bàsquet professional nord-americà dels Portland Trail Blazers de la National Basketball Association (NBA).
Va jugar a l'institut Carlton J. Kell (High School) a la seva ciutat natal de Marietta, Geòrgia. Als 17 anys, Henderson va signar amb els Ignite de la NBA G-League, després de graduar-se anticipadament de l'escola de secundària. Es va convertir en el jugador més jove de la història de la G-League.
Henderson va ser seleccionat en la tercera posició del draft de l'NBA de 2023 pels Blazers.

## Referències

* 1 2 «2023 NBA DRAFT PROFILE» (en anglès). [Consulta: 13 juliol 2023].
* 1 2 «2023 DRAFT BOARD» (en anglès). [Consulta: 12 juliol 2023].
* ↑ Five-Star Point Guard Scoot Henderson Signs With NBA G League Ignite
# Seleniolycus robertsi

Seleniolycus robertsi és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Les femelles poden assolir 39,3 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 88-97.

## Hàbitat

És un peix marí i de clima polar que viu entre 1.455-2.290 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a la confluència entre els oceans Antàrtic i Pacífic.

## Referències

* ↑ Anderson M. E., 1988. Biology of the Antarctic Seas 19. Studies on the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes) of the Southern Hemisphere. I. The Antarctic and Subantarctic regions. Antarct. Res. Ser. v. 47. 59-113.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Møller, P.R. & Stewart, A.L., 2006. Two new species of eelpouts (Teleostei, Zoarcidae) of the genus Seleniolycus from the Ross Dependency, Antarctica. Zootaxa, 1376: 53-67.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# HR 8799 b

HR 8799 b és un planeta extrasolar que es troba a aproximadament 129 anys llum a la constel·lació del Pegàs orbitant l'estrella Lambda Boötis HR 8799. La seva massa és entre 5 i 11 vegades la massa de Júpiter i el seu radi és entre un 10 % i un 30 % major que el de Júpiter. El planeta orbita a una distància mitjana de 68 ua (7 ua des de la vora interior del disc circumestelar que envolta l'estel) del seu estel, la seva excentricitat es desconeix i el seu període orbital és de 460 anys. És el planeta més allunyat conegut del sistema de HR 8799. Juntament amb altres dos planetes que orbiten HR 8799, aquest planeta va ser descobert el 13 de novembre de 2008 per Marois et al., usant el Telescopi Keck i l'observatori Gemini en Hawaii. Aquests planetes van ser descoberts usant la tècnica d'imatge directa.

## Referències

* 1 2 Christian Marois «Direct imaging of multiple planets orbiting the star HR 8799» (en anglès). Science, 5906, 28-11-2008, pàg. 1348-52. DOI: 10.1126/SCIENCE.1166585.
* ↑ Daniela Fantinel «First light of the VLT planet finder SPHERE. III. New spectrophotometry and astrometry of the HR 8799 exoplanetary system» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 16-02-2016, pàg. 57–57. DOI: 10.1051/0004-6361/201526835.
* ↑ Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 Christian Marois «Astrometric monitoring of the HR 8799 planets: orbit constraints from self-consistent measurements» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 12-07-2016, pàg. 28–28. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/28.
* ↑ Markus Feldt «First light of the VLT planet finder SPHERE» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 16-02-2016, pàg. 58–58. DOI: 10.1051/0004-6361/201526906.
* ↑ Christian Marois «Direct imaging of multiple planets orbiting the star HR 8799» (en anglès). Science, 5906, 28-11-2008, pàg. 1348-52. DOI: 10.1126/SCIENCE.1166585.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Planet HD 8799 b» (en anglès). Extrasolar Planets Encyclopaedia. Observatori Meudon. [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ «The planetary system HR 8799 hosts at least 4 planets.» (en anglès). Open Exoplanet Catalogue. [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ Marois; et al. «Direct Imaging of Multiple Planets Orbiting the Star HR 8799». Science. Arxivat de l'original el 2016-06-02. DOI: 10.1126/science.1166585 [Consulta: 26 gener 2019].
* ↑ «Astronomers capture first images of newly-discovered solar system». Observatori W. M. Keck, 13-11-2008. Arxivat de l'original el 26 de novembre de 2013. [Consulta: 2 desembre 2008].
* ↑ «Gemini Releases Historic Discovery Image of Planetary First Family». Gemini Observatory, 13-11-2008. [Consulta: 2 desembre 2008].
* ↑ Achenbach, Joel. «Scientists Publish First Direct Images of Extrasolar Planets». The Washington Post, 13-11-2008. [Consulta: 2 desembre 2008].
* ↑ «Stability of the directly imaged multiplanet system HR 8799: resonance and masses», diciembre 2008. [Consulta: 2 desembre 2008].
# Serra de Ternelles

La serra de Ternelles és un conjunt de muntanyes de la serra de Tramuntana, en el terme de Pollença, entre la mar i la vall de Ternelles. Està orientada de sud-oest a nord-est i s'estén entre el puig Gros de Ternelles (839 m.) i la punta Topina, a Cala Castell. El conjunt va perdent altitud a partir de l'esmentat puig i inclou el pla de les Mates Velles (638 m.), el puig d'en Tamorer (539 m.), el coll dels Coloms (328 m.), el puig del Castell del Rei (491 m.), el puig de les Cabres (471 m.) i el de la Font d'Argent (469 m.).

## Referències

* ↑ Gran Enciclopèdia de Mallorca v. 17 Promomallorca: Palma, 1991, p. 157-158
# Shah Walad

Shah Walad ibn Ali ibn Uways fou un príncep jalayírida, possible governant de Bagdad durant uns mesos el 1410-1411. Estava casat amb Tandu (Dundi), vídua del mameluc Barquq.
A finals de l'any 812 de l'hègira (maig del 1409), Ahmad ibn Uways, sabedor de que el kara koyunlu Qara Yússuf havia sortit de Tabriz, va avançar des de Bagdad cap a aquesta ciutat, on havia quedat el fill de Qara Yusuf, Shah Muhammad (o Shah Mehmed, després Ghiyat al-Din Muhammad Shah Bahadur). Aquest es va retirar cap a Khoy i Ahmad va entrar a Tabriz el 3 de juliol de 1410. Poc després Qara Yússuf va retornar i els dos exèrcits es van enfrontar i Ahmad fou derrotat i fet presoner (30 d'agost de 1410) a Asad, prop de Tabriz. Abans de ser executat fou obligat per Qara Yússuf a cedir Bagdad a Shah Mehmed en compensació per haver intentat arrebasar-li Azerbaidjan.
No se sap exactament quan Shah Muhammad va ocupar Bagdad. Els historiadors Mirkhwand i Khwandamir diuen que va marxar allí immediatament però Makrizi assegura que Shah Walad va regnar a Bagdad durant sis mesos després de la mort del seu oncle. Fou assassinat per la seva esposa, que probablement volia governar en nom del seu fill menor d'edat, Mahmud ibn Shah Walad. Però Shah Muhammad es va presentar a Bagdad un temps després (probablement l'estiu del 1412), va ocupar la ciutat, i Tandu va haver de marxar al Baix Iraq, a Shushtar.

## Referències

* ↑ Matla al Sada'in
* ↑ Coins of the Jala'ir, Ḳara Koyunlu, Mush'a'sha and Ak Koyunlu dynasties, per H.L. Rabino, a JSTOR.
# Signe de Duroziez

El signe de Duroziez és un signe d'insuficiència aòrtica. Consisteix en un murmuri diastòlic audible que es pot escoltar sobre l'artèria femoral quan es comprimeix.
El seu nom li ve donat per Paul Louis Duroziez.

## Referències

* ↑ Babu AN, Kymes SM, Carpenter Fryer SM «Eponyms and the diagnosis of aortic regurgitation: what says the evidence?». Ann. Intern. Med., vol. 138, 9, May 2003, pàg. 736–42. PMID: 12729428.
* ↑ Huon H Gray et al, "Examination of the Head and Neck, Chapter 2: The Cardiovascular system, Lecture Notes on Cardiology, 4th Edtn, Blackwell Publishing, Oxford 2002
* ↑ synd/2737 a Who Named It
* ↑ P. L. Duroziez. Du double souffle intermittent crural, comme signe de l'insuffisance aortique. Archives générales de médecine, Paris, 1861, 5 sér., 17: 417-443, 588-605.
# Siphamia fistulosa

Siphamia fistulosa és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 4 cm de llargària màxima.
* És de color marró groguenc amb taques platejades.
* Aleta caudal petita.
* Té set espines a la primera aleta dorsal.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical (14°N-12°S) que viu fins als 18 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: Indonèsia, Guam i Tonga.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Weber M., 1909. Diagnosen neuer Fische der Siboga-Expedition. Notes Leyden Mus. v. 31 (note 4). 143-169.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Weber, M., 1909. Diagnosen neuer Fische der Siboga-Expedition. Notes Leyden Mus. v. 31 (note 4): 143-169.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Siphamia fistulosa» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 1. Eels- Snappers, Muraenidae - Lutjanidae. Zoonetics, Austràlia. 302 p.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Myers, R.F., 1999. Micronesian reef fishes: a comprehensive guide to the coral reef fishes of Micronesia. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 330 p.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Randall, J.E., J.T. Williams, D.G. Smith, M. Kulbicki, G.M. Tham, P. Labrosse, M. Kronen, E. Clua i B.S. Mann, 2003. Checklist of the shore and epipelagic fishes of Tonga. Atoll Res. Bull. Núms. 497-508.
* ↑ Myers, R.F., 1991. Micronesian reef fishes. Segona edició. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 298 p.
* ↑ Randall, J.E., 1973. Tahitian fish names and a preliminary checklist of the fishes of the society of islands. B.P. Bishop Museum Occas. Pap. 24(11):167-214.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Thresher, R.E., 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. 399 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Sisó de Rüppell

El sisó de Rüppell (Heterotetrax rueppelii) és una espècie de gran ocell de la família dels otídids (Otididae) que habita garrigues i praderies no lluny de la costa d'Angola i Namíbia.

## Taxonomia

Aquesta espècie era inclosa fins fa poc al gènere Eupodotis, del qual van ser separada arran treballs genètics recents

## Referències

* ↑ «Sisó de Rüppell». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 17/11/2023(català)
* ↑ Josep del Hoyo i J. Nigel. Illustrated checklist of the birds of the world. Vol.1, Non passerines. Lynx Edicions, 2014. ISBN 978-84-96553-94-1
* ↑ C Pitra, D Lieckfeldt, S Frahnert et J Fickel. 2002. Phylogenetic relationships and ancestral areas of the bustards (Gruiformes: Otididae), inferred from mitochondrial DNA and nuclear intron sequences. Molecular Phylogenetics and Evolution 23: 63–74.
* ↑ O Broders, T Osborne et M Wink. 2003. A mtDNA phylogeny of bustards (family Otididae) based on nucleotide sequences of the cytochrome b-gene. Journal für Ornithologie. 144, 176-185
# Alfa del Microscopi

Alfa del Microscopi (α Microscopii) és un estel a la constel·lació del Microscopi. De magnitud aparent +4,89, és només la quarta més brillant de la constel·lació malgrat tenir la denominació de Bayer «Alfa». De fet, a Microscopium els estels no estan ordenats d'acord amb la seva lluentor, com caldria esperar, sinó d'acord amb la seva posició d'oest a est.
Situada a 360 anys llum de distància del sistema solar, Alfa del Microscopi és un gegant groc de tipus espectral G7III.
Amb una temperatura superficial de 4.920 K, la seva lluminositat és 163 vegades major que la del Sol. La seva edat s'estima en menys d'una desena part de la del Sol, entorn dels 420 milions d'anys. En començar va ser un estel de tipus B8 de la seqüència principal per, 70 milions d'anys enrere, per començar a expandir-se en un estel gegant el diàmetre actual del qual és 16 vegades més gran que el del Sol.
L'estel tènue de magnitud 10 que hi ha a només 20 segons d'arc, denominat Alfa del Microscopi B, sembla no ser un company real, sinó simplement un altre estel en la mateixa línia de visió, sent per tant una estrella binària visual.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Catalogue of two-dimensional spectral types for the HD stars, Vol. 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Pàgina: 0. Data de publicació: 1982. Autor: Nancy Houk.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* 1 2 3 4 URL de la referència: https://dx.doi.org/10.1051%2F0004-6361%3A20065105.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 3 Vardan Adibekyan «CORALIE radial-velocity search for companions around evolved stars (CASCADES). I. Sample definition and first results: Three new planets orbiting giant stars». Astronomy and Astrophysics, 1-2022. DOI: 10.1051/0004-6361/202040078.
* ↑ Pablo Mauas «Stellar parameters and chemical abundances of 223 evolved stars with and without planets» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 26-01-2015. DOI: 10.1051/0004-6361/201424474.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* 1 2 «* alf Mic -- Star in double system» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 18 maig 2021].
* ↑ NSV 13329, database entry, New Catalogue of Suspected Variable Stars, the improved version, Sternberg Astronomical Institute, Moscow, Russia. Consultat el 2008.
* 1 2 da Silva, L.; Girardi, L.; Pasquini, L.; Setiawan, J. «Basic physical parameters of a selected sample of evolved stars». Astronomy and Astrophysics, 458, 2, 11-2006, p. 609–623. DOI: 10.1051/0004-6361:20065105.
* ↑ Entrada 20500-3347, The Washington Double Star Catalog Arxivat 2008-09-08 a Wayback Machine., United States Naval Observatory. Consulta on line 4 de Setembre de 2008.
# Alfa del Peix Volador

Alfa del Peix Volador (α Volantis) és un estel en la constel·lació del Peix Volador. De magnitud aparent +4,00, és només el cinquè estel més brillant a la constel·lació, encara que té la denominació de Bayer «Alfa». S'hi troba a una distància de 124 anys llum del sistema solar.
Alfa del Peix Volador ha estat classificat de molt diverses formes als diferents catàlegs. Nominalment és un estel blanc de tipus espectral A2.5, ha estat classificat com subgegant, si bé la seva temperatura de 8.430 K, la seva lluminositat equivalent a 29 sols i el seu radi 2,5 vegades major que el radi solar, difícilment permeten la seva classificació com a tal —implicant que en el seu nucli ha cessat la fusió de l'hidrogen—, i és més apropiat classificar-lo com a estel de la seqüència principal. La seva edat, estimada mitjançant isocrones, és de 420 milions d'anys.
Amb un període de rotació de menys de 3,7 dies, Alfa del Peix Volador és un estel que rota lentament donades les seves característiques, la qual cosa fa que alguns elements pugin cap a la superfície per radiació i uns altres s'enfonsin a l'interior per gravetat. Això dona lloc a un espectre peculiar, entrant Alfa Volantis dins del grup dels estels Am. Per això ha estat classificada des d'Am fins kA3hA5mA5v.

## Referències

* ↑ Christopher J. Corbally «Contributions to the Nearby Stars (NStars) Project: Spectroscopy of Stars Earlier than M0 within 40 pc--The Southern Sample» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 02-06-2006, pàg. 161–170. DOI: 10.1086/504637.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 Robert Rich «Spectroscopy of New High Proper Motion Stars in the Northern Sky. I. New Nearby Stars, New High-Velocity Stars, and an Enhanced Classification Scheme for M Dwarfs» (en anglès). Astronomical Journal, 3, 3-2003, pàg. 1598–1622. DOI: 10.1086/345972.
* ↑ «Accurate stellar rotational velocities using the Fourier transform of the cross correlation maximum» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 7-2011. DOI: 10.1051/0004-6361/201016386.
* ↑ Afirmat a: Gaia DR3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 13 juny 2022.
* ↑ Alpha Volantis Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (The Bright Star Catalogue)
* ↑ Alpha Volantis (Stars, Jim Kaler)
* ↑ Vican, Laura «Age Determination for 346 Nearby Stars in the Herschel DEBRIS Survey». The Astronomical Journal. A35.
* ↑ «Alfa Volantis» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: {{{consulta}}}].