OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Non, je ne regrette rien

"Non, je ne regrette rien" ("No, no em penedeixo de res"), és una cançó francesa composta l'any 1956, reconeguda per la interpretació que en feu la cantant francesa Édith Piaf el 10 de novembre de 1960. La lletra va ser escrita per Michel Vaucaire, i la música per Charles Dumont.
Piaf va dedicar la cançó a la Legió Estrangera. En el moment de la gravació, França estava immersa en la Guerra d'Algèria (1956-1962), i la legió va donar suport a un Cop d'Estat contra el govern civil d'Algèria imposat per De Gaulle. La Legió Estrangera va adoptar la cançó quan la seva resistència va defallir l'abril de 1961. Els comandaments del regiment van ser arrestats i jutjats, però la resta dels oficials, i legionaris van ser assignats a altres formacions de la Legió Estrangera. Els legionaris van sortir de les seves barraques cantant la cançó, que ha esdevingut un símbol de la Legió Estrangera i s'entona durant les desfilades.

## Interpretacions

La cançó va ser interpretada posteriorment per diversos artistes i ha estat utilitzada per Bad Boys Blue, Johnny Hallyday, Tina Arena, Isabelle Boulay, Dalida (en italià i en castellà), Raphael, Estela Raval, Vicky Leandros (en alemany), Les Garçons Bouchers, Garou, Patricia Kaas, Mireille Mathieu, Marc Lavoine, Nicole Martin, Amy Diamond, el grup de reggae francès Danakil, la seva gira de 2009, Julie Pietri, Candan Erçetin, Elena Roger, Rammstein, Marie-Chantal Toupin, In-Grid, Natasha Saint-Pier, Cássia Eller, Javiera Mena, entre d'altres. Va ser la peça de tancament de la pel·lícula biogràfica sobre Piaf, "La vida en rosa" protagonitzada per Marion Cotillard i que li va valer l'Oscar a la millor actuació femenina l'any 2007. Forma part important de la pel·lícula “Inception” de Christopher Nolan ja que, a banda de sonar repetides vegades, gran part de la seva banda sonora s'inspira en una versió lenta i modificada per Hans Zimmer. També és interpretada per Madame Dubois a Madagascar 3: Europe's Most Wanted, pel·lícula estrenada el 2012. A més va ser interpretada per la model colombiana Bianca Arango durant la seva presentació a Tu cara me suena (Colòmbia).

## Referències

* ↑ IInterpretació de la cançó
* ↑ Cooke, James J. (1990). Alexander Harrison, Challenging de Gaulle: The O.A.S. and the Counterrevolution in Algeria, 1954–1962. The International Journal of African Historical Studies. Boston: Boston University African Studies Center.
* ↑ Porch, Douglas (1991). The French Foreign Legion: A Complete History. London: Macmillan. ISBN 0-333-43427-7
# Temporada 1969-1970 de la Unió Esportiva Sant Andreu

Dades de la Temporada 1969-1970 de la UE Sant Andreu, llavors anomenat oficialment Club Deportivo San Andrés.

## Lliga (Segona)

* Segona divisió: 8a posició.

### Classificació

| | | PJ | Pts | PG | PE | PP | GF | GC |
| 1 | Real Gijón | 38 | 54 | 23 | 8 | 7 | 77 | 32 |
| 2 | CD Málaga | 38 | 49 | 17 | 15 | 6 | 56 | 33 |
| 3 | RCD Español | 38 | 49 | 19 | 11 | 8 | 64 | 35 |
| 4 | Real Betis Balompié | 38 | 47 | 16 | 15 | 7 | 44 | 34 |
| 5 | Córdoba CF | 38 | 43 | 17 | 9 | 12 | 40 | 40 |
| 6 | AD Rayo Vallecano | 38 | 41 | 14 | 13 | 11 | 41 | 32 |
| 7 | Real Oviedo CF | 38 | 40 | 14 | 12 | 12 | 39 | 32 |
| 8 | CD San Andrés | 38 | 37 | 13 | 11 | 14 | 32 | 34 |
| 9 | Ontinyent CF | 38 | 36 | 15 | 6 | 17 | 34 | 33 |
| 10 | Club Ferrol | 38 | 36 | 14 | 8 | 16 | 37 | 50 |
| 11 | CE Castelló | 38 | 35 | 14 | 7 | 17 | 36 | 43 |
| 12 | Calvo Sotelo CF | 38 | 35 | 12 | 11 | 15 | 37 | 43 |
| 13 | Bilbao Atlético | 38 | 35 | 13 | 9 | 16 | 33 | 39 |
| 14 | Burgos CF | 38 | 35 | 12 | 11 | 15 | 46 | 54 |
| 15 | CA Osasuna | 38 | 33 | 12 | 9 | 17 | 52 | 57 |
| 16 | CD Ilicitano | 38 | 32 | 11 | 10 | 17 | 46 | 59 |
| 17 | Real Valladolid Dep. | 38 | 32 | 12 | 8 | 18 | 45 | 59 |
| 18 | Real Murcia CF | 38 | 31 | 9 | 13 | 16 | 34 | 46 |
| 19 | UD Salamanca | 38 | 30 | 11 | 8 | 19 | 35 | 54 |
| 20 | CD Orense | 38 | 30 | 11 | 8 | 19 | 36 | 55 |

### Partits
#### Segona volta
## Referències

* ↑ «Classificacions de la temporada 1969-70 (Arefe)». Arxivat de l'original el 2010-06-01. [Consulta: 31 maig 2011].

## Bibliografia

* Unió Esportiva Sant Andreu 1909-2009. Autors: Xavier Araguz, Joan Esteve, Àngel Domingo, Jordi Petit, Eduardo Quintana, Quim Terrè i Vicenç Martínez. Editorial: Ajuntament de Barcelona. ISBN 978-84-9850-175-9.
# Lovemilla

Lovemilla és una pel·lícula de comèdia romàntica fantàstica finlandesa estrenada el 2015 dirigida per Teemu Nikki. La pel·lícula està basada en la sèrie de televisió #lovemilla que es mostra al canal Yle TV2 protagonitzada per Milka Suonpää i Joel Hirvonen.

## Argument

A la pel·lícula, Milla (Milka Suonpää) i Aimo (Joel Hirvonen), de 19 anys, viuen junts amb els pares zombis alcohòlics de Milla (Mari Rantasila i Matti Onnismaa). Amb els ingressos de Sakun Grill, que dirigeix Aimo, es poden moure. Aimo vol compensar les seves debilitats mentals amb força física i, finalment, compra extremitats metàl·liques per al seu cos, convertint-se lentament en un robot.
La pel·lícula es va estrenar en DVD el 15 d'abril de 2015.

## Repartiment

* Milka Suonpää - Milla
* Joel Hirvonen - Aimo
* Teemu Nieminen - Ämpäri
* Miina Penttinen - Gitta
* Pauliina Suominen - Siiri
* Elina Knihtilä - Pirjo
* Olli Rahkonen - Jukka Kasvi
* Mari Rantasila - Malla
* Matti Onnismaa - Mikko
* Rami Rusinen - Maskotti
* Ville Jankeri - Vartija
* Jouko Puolanto - Roope
* Jari Virman - Kyösti Kyyhkynen
* Pelle Heikkilä - Esa
* Antti Reini -

## Reconeixements

Al XLVIII Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya va rebe una menció especial al Premi Noves Visions Plus.

## Referències

* ↑ «Kotimaisten elokuvien katsojaluvut 2015», 01-06-2015.
* ↑ «Zombeja, robotteja ja nuorta rakkautta: Lovemilla-elokuvan traileri nostaa odotukset kattoon», 01-12-2014.
* ↑ «LoveMilla».
* ↑ It's Alive Films. «LOVEMILLA-elokuvan traileri on julkaistu», 28-12-2014.
* ↑ 'The Invitation', mejor película en el Festival de Sitges 2015, Fotogramas, 19 d'octubre de 2015

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Tràgul dorsiargentat

El tràgul dorsiargentat (Tragulus versicolor) és una espècie d'artiodàctil de la família dels tragúlids. Té la mida d'un conill i es considera l'ungulat més petit del món.
L'espècie es va descobrir el 1910 a la serralada Annamita, però després se li va perdre la pista fins que se'n va trobar un exemplar el 1990. Des del 2004 es considerava incert si l'espècie continuava existint o si s'havia extingit, però el 2019 se'n van fotografiar exemplars mitjançant càmeres trampa en un bosc del Vietnam.

## Referències

* ↑ «tràgul dorsiargentat». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ editor, Ian Sample Science «Mouse deer species not seen for nearly 30 years is found alive in Vietnam» (en anglès). The Guardian, 11-11-2019.
* 1 2 Elcacho, Joaquim «Redescubren un ‘ciervo’ en miniatura que se creía extinguido desde hace 30 años» (en castellà). La Vanguardia, 12-11-2019 [Consulta: 12 novembre 2019].
* ↑ E. Meijaard, C.P. Groves (2004), «A taxonomic revision of the Tragulus mouse-deer (Artiodactyla)», Zoological Journal of the Linnean Society 140 (1), 63–102 doi:10.1111/j.1096-3642.2004.00091.x
* ↑ «Camera-trap evidence that the silver-backed chevrotain Tragulus versicolor remains in the wild in Vietnam». Nature.com (11 November 2019). [Consulta: 12 novembre 2019].
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Paul Henri Lecomte

Paul Henri Lecomte fou un botànic francès (8 de gener de 1856, Saint-Nabord - 12 de juny de 1934, París).

## Biografia

Ingressa a la "Escola Normal de Vosges i és preceptor a Xertigny i després a Épinal. Posteriorment obté el seu Batxillerat, i és assistent de professor a Chaumont i a Nancy.
L'any 1881, és llicenciat en Ciències Naturals i Polítiques. El 1884 és agregat en Ciències Naturals, i esdevé professor en el Liceu Saint-Louis de París. Complint les seves funcions, es troba sovint al laboratori de Botànica del Museu Nacional d'Història Natural de França, a París, dirigit per Philippe Van Tieghem (1839-1914).
Obté el seu doctorat el 1889 i participa de missions científiques a Àfrica del Nord, Egipte, Antilles, Guyana, i Indoxina.
Després de treballar " ad honorem" durant vint anys al Museu, obté la càtedra de Fanerògames en aquest Museu Nacional d'Història Natural l'any 1906, succeint a Louis Édouard Bureau (1830-1918).
L'any 1917 és nomenat membre de l'Acadèmia de les Ciències.
És autor de quinze llibres, entre ells:
* Notions de botanique,
* Formation de la vanilline dans la vanille,
* Els bois d'Indochine (Els Arbres de la Indoxina)
* Madagascar: els bois de la forêt d'Analamazaotra (Madagascar: Els arbres dels boscos d'Analamazaotra (Andasibe)).
Es retira l'any 1931.

## Honors

* President de la Société Botanique de France, l'any 1910

### Epònims
#### Gènere

* (Podostemaceae) Lecomtea Koidz.

#### Espècies

* (Anacardiaceae) Protorhus lecomtei H.Perrier
* (Lauraceae) Actinodaphne lecomtei C.K.Allen>
* (Loganiaceae) Strychnos lecomtei A.Chev. exHutch., Dalziel

## Font

* Brummitt, R. K.; C. I. Powell. 1992. Authors of Plant Names. Royal Botanic Gardens, Kew. ISBN 1-84246-085-4
* Philippe Jaussaud & Édouard R. Brygoo. 2004. Du Jardin au Muséum en 516 biographies. Museu Nacional d'Història Natural de Paris : 630 p.
* Traduccions dels Articles en llengua anglesa i francesa de Wikipedia.

## Referències

* ↑ Lecomte, Paul Henri. 1904. Notions de botanique Masson et cie, París, OCLC 49440669
* ↑ Lecomte, Henri (1914) Formation de la vanilline dans la vanille Augustin Challamel, Paris, OCLC 57658753
* ↑ Lecomte, Henri (1925) Les bois d'Indochine Agence Économique de l'Inochine, Paris OCLC 9318081
* ↑ Lecomte, Henri (1922) Madagascar: les bois de la forêt d'Analamazaotra A. Challamel, Paris, OCLC 6596211
* ↑ in Y. Doi, Fl. Satsum. i. 52 1929 (IK)
* ↑ Mém. Mus. Hist. Nat., Paris n.s. xviii 262 1944 (IK)
* ↑ Ann. Missouri Bot. Gard. 1938, xxv. 399, 413 1937 (IK)
* ↑ Bull. Misc. Inform. Kew 1937, 333, latine (IK)
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Península de Bataan

Bataan és una província peninsular a la regió de Luzon Central a les Filipines. La seva capital és Balanga.

## Geografia

Bataan, que és una península, és una extensió rocosa de les Muntanyes Zambales de Luzón. Està separada de la Badia de Manila pel Mar de la Xina Meridional. La península s'elevacions fins als 1253 metres al Mont Natib, situat al nord, pel sud les Muntanyes Mariveles inclouen el Mont Samat, lloc històric per la tràgica Marxa de la Mort durant la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ Escrit Bataan en els idiomes filipins.
# Pere Figuera i Serra

Pere Figuera i Serra (Barcelona 1929 - Llemotges, França, 1970) fou un activista contra la repressió de la cultura catalana per la dictadura franquista i un patriota català.
Va fer els primers estudis al Grup Escolar Francesc Macià i el batxillerat al Col·legi de la Salle de la Bonanova. Més tard cursà el peritatge químic a l'Escola Industrial i es llicencià en Dret a la Universitat de Barcelona. A l'Escola Industrial, Josep Maria Ainaud de Lasarte el va posar en contacte amb la gent del Grup Torras i Bages, de la FNEC i del Front Universitari de Catalunya. Coincidí amb Jordi Pujol en nombrosos actes pacífics de protesta contra el règim. Fou un dels impulsors de la revista clandestina Ictini i de les primeres Antologies Poètiques universitàries. Conscient de la importància de la llengua catalana, fou un lluitador incansable en qualsevol front on fos necessària la seva col·laboració. Morí d'accident prop de Llemotges als 41 anys.

## Referències

* ↑ Jordi Pujol, Memòries (1930-1980). Editorial Proa, Barcelona 2007. ISBN 978-84-8437-045-1
# Benauja

La Benauja és una regió de l'Entre dos mars, situada a l’extrem est del Bordelès (Guiena), a la Gironda. Forma part de la Gascunya, ja que tradicionalment s'hi parla una forma de gascó. La ciutat principal de la Benauja és Cadilhac.

## Etimologia

El nom està documentat l'any 1285, en llatí, in castro et castellania Benaugia, i Bénédicte Boyrie-Fénié n'explica l'origen així: d'un compost cèltic vindaudia, de vindo, «blanc», i el sufix -audia, derivat de Sapaudia ("Savoia"), amb l'evolució *Vindaudia > *Vinaudya (-nd- > -n- en gascó) > Benaugia (v- inicial > b- en gascó i -dy- > [ʒ]) > Benauja. El significat seria «país blanc» a causa del substrat calcari (terres llimoses) o de la presència d'arbustos blancs. L'autora explica, però, que el lloc queda fora de l'isoglossa gascona -nd- > -n-, tot i que probablement hi pertanyia en una etapa passada de la llengua.
Segons la etimologia popular, el nom de la regió provindria de l'expressió gascona "ben auge" que significa "que tingui sort!".

## Història

Correspon a la senyoria, vescomtat i després comtat del mateix nom, el domini del qual cobria, segons les èpoques, entre una quinzena i una trentena de parròquies situades al territori de l'antic cantó de Targon, dins el districte de Lengon, amb el castell de Benauja a Arbís com a centre.
Ha donat nom a les denominacions geogràfiques de les AOC Bordeus-Alta Benauja i Entre dos mars-Alta Benauja. Després de l'annexió del barri de La Bastida a Bordeus i la construcció de la nova ruta de París (actual avinguda Thiers), l'antiga ruta de París, que abans era la via més gran de Senon, es va rebatejar com a carrer de la Benauja i, al seu torn, va donar nom a La Benauja, un conjunt residencial modern construït després de la guerra a la seva extremitat nord-est.

## Gastronomia

La Benauja, excepte la vall de Garona, és una regió molt rural, on l'activitat principal és la viticultura, amb denominacions com Santa Crotz, Cadilhac, Lopiac, Costes de Bordeus, Primeres Costes de Bordeus, Entre dues Mars. Hi existeixen aperitius a base de vi, com el Bròc (Sent German de Grava) i la Benaujana (amb plantes de Salabrunau); a més, una beguda a base de grataculs es produeix al Pian. Una altra especialitat, avui gairebé desapareguda, és la cirera, o el guindó en la seva versió silvestre. Una festa que se celebra a Escoçan a principis de juny ha recuperat aquesta especialitat. De fet, nombrosos cirerers es plantaven als extrems de les rengleres de ceps; es van arrencar per permetre l’expansió de la vinya, però encara se’n poden trobar alguns.

## Referències

* ↑ Boyrie-Fénié, Bénédicte. Dictionnaire toponymique des communes. Gironde.. Pau: CAIRN e Institut Occitan, 2008, p. 43. ISBN 978-2350680125.
* ↑ Fénié, Bénédicte et Jean-Jacques. Dictionnaire des pays et provinces de France. Bordeus: Éditions Sud-Ouest, 2000, p. 349. ISBN 978-2-87901-367-1.
# Pere Taillant

Pere Taillant (Pià, Rosselló, 17 de febrer de 1937 - 1 de gener de 1998) fou un escriptor i activista cultural nord-català. Va estudiar dret i treballà com a inspector de correus. Simultàniament, interessat per la cultura catalana, des de 1983 va radiar a l'emissora Ràdio Val Dadou (Graulhet, Tarn) els dimarts a la tarda el programa Català per a tots, i va publicar articles a les revistes Conflent i Almanac Català del Rosselló (del Grup Rossellonès d'Estudis Catalans). Ha col·laborat en estudis de recerca sobre tradicions culturals rosselloneses. En 1978 fou guardonat a les Festes Populars de Cultura Pompeu Fabra celebrades a Prada de Conflent. També va rebre el premi Realmont de poesia. En 1997 fou guardonat amb el Premi Joan Blanca per l'ajuntament de Perpinyà juntament amb Renada Laura Portet.

## Obres

* Engrunes de poesia. Valdariás: Vent Terral, 1987

## Referències

* ↑ Martí Garcia-Ripoll Duran, Cinto Niqui Espinosa La ràdio en català a l'estranger p.77
* ↑ Contes de Nadal al web de l'Almanac
* ↑ CINC CATALANADES ANÒNIMES (FINALS DEL SEGLE XIX), de Joan-Pere Pujol.
* ↑ Pere Taillant a lletrescatalanes.cat
* ↑ Dolors Serra i Kiel Bibliografia nord-catalana, p. 120
# Període finestra

En medicina, el període finestra, també conegut com a període de finestra immunològica o període de finestra, és un examen fet per detectar una malaltia concreta, particularment de caràcter infecciós. L'examen es duu a terme durant el temps de la primera infecció, quan la prova ja pot detectar de manera segura la infecció. En proves basades en anticossos, aquest període depèn del temps que es pren la seroconversió, és a dir, el moment en què l'estat d'anticossos d'una persona canvia de negatiu a positiu.
La importància d'aquest període és epidemiològica i per estratègies de sexe segur, i també en la donació de sang i d'òrgans, ja que en aquest temps, no és possible detectar la infecció a la persona o animal, però segueix sent possible el contagi a altres. Per aquesta raó, l'estratègia més efectiva de prevenció de malalties és amb exàmens juntament amb esperes de temps més llargues que el període de finestra estimat.

## Exemples

* Hepatitis B: durant el període de finestra de l'hepatitis B, ambdós marcadors serològics HBsAg (antigen de superfície de l'hepatitis B), i anti-HBs (anticòs contra l'HBsAg), donen negatiu a les proves pel fet que no hi ha prou anti-HBs, estant, els pocs que hi ha, units al HBsAg.
* VIH SIDA: Ja que els anticossos contra el VIH triguen cert temps a formar-se, una prova d'anticossos contra el VIH no donarà resultats positius immediatament després que la persona s'infecti. La demora típica oscil·la entre 14 i 21 dies, però varia en cada persona. Gairebé totes les persones infectades pel VIH tenen anticossos detectables al cap de 3 a 6 mesos de produir-se la infecció.

## Referències

* ↑ p. 168, "Hepatitis serologic markers",Li, Tao, Bhushan, Vikas, Rao Deepak. First Aid for the USMLE STEP 1. New York: McGraw Hill Medical, 2008. ISBN 978-0-07-149868-5. , p.1943 "Harrison s Principles of Internal Medicine ed.17th"
* ↑ «p. 110, 108 Glossari de Lloc oficial de salut dels EUA». Arxivat de l'original el 2019-08-01. [Consulta: 15 maig 2012].

## Vegeu també

* Test HIV
* Període d'incubació, el temps entre la infecció i la presentació de símptomes.
# María Jesús Salido Rojo

María Jesús Salido i Rojo (Barcelona, 1970) és una empresària, feminista i activista social catalana. Fundadora de The Project (2010), cofundadora de SocialDiabetes (2012) i Listen.Doctor (2024) juntament amb Victor Bautista.
Per la seua trajectòria i activitat destacada va rebre el Premi Dona TIC 2021.

## Referències

* ↑ «Mosaic | Entrevista amb María Jesús Salido». [Consulta: 1r novembre 2024].
* ↑ «Mejorando la vida de las personas con diabetes - SocialDiabetes» (en castellà). [Consulta: 1r novembre 2024].
* ↑ Listen.Doctor. «Listen.Doctor - AI-Powered Medical Transcription Services». [Consulta: 1r novembre 2024].
# Petroica pitblanca

El petroica pitblanca (Quoyornis georgianus) és un ocell de la família dels petròicids (Petroicidae) i única espècie del gènere Quoyornis (Quoy et Gaimard, 1832).

## Hàbitat i distribució

Habita boscos, matolls i acàcies del sud-oest d'Austràlia Occidental.

## Taxonomia

Aquesta espècie era adscrita al gènere Eopsaltria, del qual va ser separat en els seu propi, arran els treballs de Christidis et al. (2011)

## Referències

* ↑ «Petroica pitblanca». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/10/2023(català)
* ↑ L Christidis, M Irestedt, D Rowe, WE Boles et JA Norman. 2011. Mitochondrial and nuclear DNA phylogenies reveal a complex evolutionary history in the Australasian robins (Passeriformes: Petroicidae). Molecular Phylogenetics and Evolution 61: 726–738.
# Meritxell Huertas Canut

Meritxell Huertas Canut (Barcelona, 24 d'abril de 1973) és una actriu catalana coneguda en teatre per haver format part de La cubana i en televisió per la seva participació en la sèrie Com si fos ahir de Televisió de Catalunya.
Llicenciada en Filologia i formada a l'estudi de Nancy Tuñon, va formar parella artística amb Mag Lari als inicis de la seva carrera. Després va entrar a formar part de la companyia de teatre La Cubana on va treballar amb "Equipatge pel 2000", "Me lo dijo Pérez", "Una nit d'òpera", "Mamá, quiero ser famoso" i "Cómeme el coco, negro".
Va formar part del programa de televisió "El Club del Chiste"i actualment forma part de la sèrie dels migdies "Com si fos ahir"

## Referències

* 1 2 3 oscar. «Meritxell Huertas, actriz: 'El Poble Sec es muy abierto y tiene mucha interacción'» (en castellà), 02-10-2017. [Consulta: 26 octubre 2024].
* 1 2 Peláez, Arnau. «Gir de guió a 'Com si fos ahir': Meritxell Huertas ho confessa tot», 17-10-2024. [Consulta: 26 octubre 2024].
* ↑ «Meritxell Huertas: 'El chiste funciona y tiene éxito a causa de la crisis'» (en castellà), 04-05-2010. [Consulta: 26 octubre 2024].
# Phlebotomus perniciosus

Phlebotomus perniciosus és una espècie de dípter nematòcer de la família Psychodidae. És el vector que transmet el paràsit Leishmania donovani causant de la malaltia del Mediterrània anomenada kala-azar, una forma de leishmaniosi. El gos domèstic és el reservori natural del paràsit.
El mosquit també transmet els virus Toscana i virus del Nil Occidental. Només les femelles intervenen en la transmissió de la leishmaniosi a hostes humans.

## Referències

* ↑ Campino L., i col. Leishmaniasis in Portugal: enzyme polymorphism of Leishmania infantum based on the identification of 213 strains (article complet disponible en anglès). Trop Med Int Health. 2006 [citat 3 novembre 2008]; novembre; 11 (11) :1708-14.
* ↑ Amaro F, Ciufolini MG, Venturi G, Fiorentini C, Alves MJ. Phleboviruses laboratory diagnosi (Toscana virus) Arxivat 2009-06-22 a Wayback Machine. (article complet disponible en portuguès). Acta Med Port. 2007 Jul-Aug; 20 (4) :341-6. Epub 2007 novembre 15. Últim accés 3 de novembre, 2008.
* ↑ PONCE G, Carlos i Solórzano E, Nelson. Avaluació de la transmissió vertical de Bartonella bacilliformis en Lutzomyia verrucarum (Diptera: Psychodidae). Rev perú. med. exp. salut pública. [En línia]. abril-juny. 2002, vol.19, no.2 [citat 3 novembre 2008], p.93-96. Disponible a la World Wide Web: . ISSN 1726-4634.
* ↑ SANDOVAL, I, JUAREZ, E i ROJAS, E. Mecanismes de transmissió d'alguns protozous paràsits heteroxénicos. Rev Soc Vine. Microbiol. [En línia]. juliol. 2003, vol.23, no.2 [citat 3 novembre 2008], p.175-182. Disponible a la World Wide Web: . ISSN 1315-2556.