OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Projecte Chatter

El Projecte Chatter fou un projecte secret de la Marina dels Estats Units que es començà a dur a terme la tardor de l'any 1947, el qual s'enfocava en la investigació i posteriorment la prova de droges usades en interrogació i captació d'agents secrets. Aquest programa comptava amb experiments tant a animals com a humans. El Projecte Chatter fou cancel·lat poc després de la fi de la Guerra de Corea l'any 1953.

## Desenvolupament

El Projecte Chatter fou deixat a mans de control del doctor Charles Savage, del Centre Mèdic Militar Nacional Walter Reed, a Bethesda, Maryland, des de l'any 1947 al 1953.
El Projecte Chatter es destinava a la identificació de productes naturals o bé sintètics que foren capaços d'ajudar en un interrogatori. El Projecte també s'enfocava (tot i que no completament) en les proves de l'ús d'Anabasis aphylla (un alcaloide), d'Escopolamina i de Mescalina.
Es suggereix que el Projecte Chatter fou cancel·lat l'any 1953 pels seus pocs èxits i a l'èxit d'altres programes de control mental de la CIA.

## Referències

* ↑ Acid Dreams - The CIA, LSD, and the Sixties Rebellion, by Martin A. Lee and Bruce Shlain
* ↑ FOIA Documents from the Department of the Navy; (Entregado en 2002) Project Chatter - U.S. Navy Human Drug Test Program, The Black Vault
* ↑ Estabrooks, G.H. Hypnosis comes of age. Science Digest, 44-50, April 1971
* ↑ Gillmor, D. I Swear By Apollo. Dr. Ewen Cameron and the CIA-Brainwashing Experiments. Montreal: Eden press, 1987.
* ↑ Scheflin, A.W., & Opton, E.M. The Mind manipulators. New York: Paddington Press, 1978.
* ↑ Thomas, G. Journey into Madness. The Secret Story of Secret CIA Mind Control and Medical Abuse. New York: Bantam, 1989 (paperback 1990).
* ↑ Weinstein, H. Psychiatry and the CIA: Victims of Mind Control. Washington, DC: American Psychiatric Press, 1990.
# Prolabeops melanhypopterus

Prolabeops melanhypopterus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Sanaga (el Camerun).

## Referències

* ↑ Schultz L. P., 1941. A new genus and species of cyprinid fish from the Cameroons, Africa. Proc. New England Zool. Club v. 18. 85-90.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Prolabeops melanhypopterus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* ↑ Daget, J., 1984. Contribution à la faune du Cameroun. Poissons des fleuves côtiers. Bull. Mus. Natn. Hist. Nat., 4e sér., 6(1):177-202.
* ↑ Vivien, J., 1991. Faune du Cameroun. Guide des mammifères et des poissons. GICAM. 271 p.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Registres de peixos dins de la base de dades del Museu de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica central. MRAC, Tervuren, Flandes, Bèlgica.
* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Propietats intrínseques i extrínseques

En ciència i enginyeria, una propietat intrínseca és una propietat d'un subjecte especificat que existeix en si mateix o dins del subjecte. Una propietat extrínseca no és essencial ni inherent al subjecte que s'està caracteritzant. Per exemple, la massa és una propietat intrínseca de qualsevol objecte físic, mentre que el pes és una propietat extrínseca que depèn de la força del camp gravitatori on es col·loca l'objecte.

## Aplicacions

A la ciència de materials, una propietat intrínseca és independent de la quantitat d'un material present i és independent de la forma del material, per exemple, una peça gran o una col·lecció de partícules petites. Les propietats intrínseques depenen principalment de la composició química fonamental i de l'estructura del material. Les propietats extrínseques es diferencien perquè depenen de la presència de contaminants químics evitables o defectes estructurals.
En biologia, els efectes intrínsecs s'originen a l'interior d'un organisme o cèl·lula, com ara una malaltia autoimmunitària o la immunitat intrínseca.
En electrònica i òptica, les propietats intrínseques dels dispositius (o sistemes de dispositius) són generalment aquelles que estan lliures de la influència de diversos tipus de defectes no essencials. Aquests defectes poden sorgir com ara una conseqüència de les imperfeccions de disseny, errors de fabricació o extrems operatius i pot produir propietats extrínseques distintives i sovint indesitjables. La identificació, optimització i control de propietats intrínseques i extrínseques es troben entre les tasques d'enginyeria necessàries per aconseguir un alt rendiment i la fiabilitat dels sistemes elèctrics i òptics moderns.

## Referències

* ↑ Food and Packaging Engineering (IFNHH, Massey University, NZ)
* ↑ Mishra, Umesh and Singh, Jasprit, Chapter 1: Structural Properties of Semiconductors. In: Semiconductor Device Physics and Design, 2008, Pages 1-27, doi:10.1007/978-1-4020-6481-4, ISBN 978-1-4020-6481-4
* ↑ Sune, Jordi and Wu, Ernest Y., Chapter 16: Defects Associated with Dielectric Breakdown in SiO2-Based Gate Dielectrics. In: Defects in Microelectronic Materials and Devices (Edited by Fleetwood, Daniel and Schrimpf, Ronald), 2008, Pages 465-496, doi:10.1201/9781420043778, ISBN 9781420043778
* ↑ Ueda, Osamu and Pearton, Stephen J. editors, Materials and Reliability Handbook for Semiconductor Optical and Electron Devices, 2013, doi:10.1007/978-1-4614-4337-7, ISBN 978-1-4614-4337-7
# Psammogobius knysnaensis

Psammogobius knysnaensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima subtropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-àfrica.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith J. L. B., 1935. New and little known fishes from South Africa. Rec. Albany Mus. Grahamstown v. 4. 169-235.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Smith, J. L. B., 1935. New and little known fishes from South Africa. Records of the Albany Museum Grahamstown v. 4: 169-235, Pls. 18-23.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Bennett, B.A., 1989. The diets of fish in three south-western Cape estuarine systems. S. Afr. J. Zool. 24(3):163-177.
* ↑ Harrison, T.D., 2001. Length-weight relationships of fishes from South African estuaries. J. Appl. Ichthyol. 17(1):46-48.
* ↑ Whitfield, A.K., 1998. Biology and ecology of fishes in southern African estuaries. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Sud-àfrica. 223 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pseudeutropius buchanani

Pseudeutropius buchanani és una espècie de peix de la família dels esquilbèids i de l'ordre dels siluriformes.

## Reproducció

És ovípar i els ous no són protegits.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: l'Índia.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1862. Notice sur les genres Parasilurus, Eutropiichthys, Pseudeutropius, et Pseudopangasius. Versl. Akad. Amsterdam v. 14. 390-399.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Jacquemont, V., 1835-1844. Voyage dans l'Inde pendant les années 1828 à 1832, publié sous les auspices de M. Guizot, Ministre de l'instruction publique. Journal. 4 vols. text, 2 vols. Atlas. París. (1835-1844). Voyage dans l'Inde pendant les années 1828 à 1832, ...: No text for fishes, Pls. 13-18 of vol. 2.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Puig de Son Agulla

El Puig de Son Agulla (pronunciat [sɔŋgújə]) és una elevació de 512 m situada dins el terme municipal de Santa Maria del Camí. Es tracta d'un puig situat a la zona de contacte de la Serra de Tramuntana amb el Raiguer de Mallorca, delimitat pel Camí Vell d'Alaró i el Camí de Coanegra. Marca l'inici de la carena oriental de la Vall de Coanegra, que té continuïtat amb el Puig de s'Ermita (512 m.) i els Cingles de Son Guitart (525 m) En els seus costers s'hi ubicà una zona de rotes procedents de segregacions de la possessió de Son Verdera, entre les quals destaca la de Ca la Cova. Confronten amb el puig les possessions de Son Verdera, Son Credo, Son Torrella, Son Palou, Son Pinet, Son Lluc, Can Gener, Son Berenguer, Son Agulla i Son Oliver (Santa Maria del Camí) i sa Boal, sa Teulera Vella i Son Guitart (Alaró).

## Notes

* ↑ Mascaró Pasarius, Josep Mapa General de Mallorca. Palma, 1958.
# Quarta expedició de Tamerlà al Mogolistan (1376)

La quarta expedició de Tamerlà al Mogolistan (1376) fou una campanya militar de Timur contra el kanat de Mogolistan, que es va iniciar el 1375 quan Timur va enviar una part de l'exèrcit en expedició contra el kanat mentre ell mateix es dirigia a Coràsmia. La revolta dels caps militars de l'expedició, que van tirar enrere i van atacar Samarcanda, va obligat a Timur a retornar, i encara que va rebutjar als rebels, cap de les dues expedicions no va assolir els objectius.
Els principals caps de l'expedició que s'havien revoltat foren Adil Shah Jalayir i Sarbugha. Derrotats van fugir al kanat de l'Horda Blanca amb Urus Khan, però enfrontats a aquest, es van escapar d'allí i es van dirigir al Mogolistan, on van començar a incitar al kan Kamar al-Din contra Timur. Kamar al-Din els va escoltar, va recollir un gran exèrcit i va marxar altre cop cap a Transoxiana. El governador hazara (comandant de mil homes) de Kudak, al país d'Andijan (la vall de Fergana), va abandonar a Omar Shaikh i es va passar als mogols. Andijan va caure a les seves mans i Omar es va fer fort a les muntanyes i va enviar un missatger de nom Dashmend per alertar a Timur del que passava. Aquest furiós, va marxar a la zona amb cinc mil homes però la notícia va arribar aviat a Kamar al-Din, que estava a Atbachi, que va abandonar amb quatre mil cavallers per situar-se en un lloc on podia emboscar a Timur. L'exèrcit de Timur tenia a l'avantguarda a Khetai Bahadur, Muvayad Arlat i Shaikh Ali Bahadur; Timur es va quedar amb nomes 200 homes cosa que va saber Kamar al-Din que va veure l'ocasió per fer caure al seu enemic en l'emboscada que havia planejat; els 4000 homes van sortir del lloc i es van dirigir contra el petit grup de Timur. Aquest havia deixat al seu fill Jahangir ibn Timur malalt i havia enviat un missatger a buscar notícies i no li portava pas una millora sinó tot el contrari. Poc després els dos contingents es van trobar a Shenghezigadge i tot i la inferioritat Timur va derrotar el seu enemic que es va retirar, perseguit per l'amir Utx Kara; el va atrapar i li va matar el cavall, però va poder fugir ferit i a peu, amb nomes 8 servidors. Poc després en el campament de Timur es va calar foc accidentalment i en les tasques d'extinció, l'amir Pulad Bugha,que ja havia resultat ferit a la batalla, va resultar mort. La mort del fill Jahangir va posar fi a la campanya.

## Referències

* ↑ segurament es refereix a 200 cavallers, i omet el nombre de infants
* ↑ Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, II, 17
# Sigmodon fulviventer

Sigmodon fulviventer és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a Mèxic i el sud-oest dels Estats Units. Els seus hàbitats naturals són els herbassars, els matollars i els boscos. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, fulviventer, significa ‘ventre bru’ en llatí.

## Referències

* ↑ Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I.; Lacher, T. Sigmodon fulviventer. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 15 abril 2017.
# Gastronomia de Malawi

La gastronomia de Malawi inclou els aliments i les pràctiques culinàries de Malawi. El te i el peix són característiques populars de la cuina del país sud-africà. El sucre, el cafè, el blat de moro, les patates, el sorgo, el bestiar boví i les cabres també són components importants de la seva cuina i l'economia.
El llac Malawi és una font de peixos que inclouen el chambo (semblant a l'orada), l'usipa (semblant a la sardina), la mpasa (semblant al salmó) i el kampango.

## Plats típics

La nsima és un plat bàsic elaborat amb blat de moro mòlt i se serveix amb guarnicions de carn, mongetes i verdures, i que tant es pot menjar per dinar i com per sopar. És considerat el plat nacional de Malawi.
Altres elements tradicionals que podem trobar dins de la gastronomia de Malawi són:
* Kachumbari, un tipus d'amanida de tomàquet i ceba, coneguda localment a Malawi com a sumu o shum o simplement «amanida de tomàquet i ceba».
* Thobwa, una beguda fermentada feta de blat de moro blanc i mill o sorgo.
* Kondowole, elaborat amb farina de mandioca i aigua. El podem trobar principalment del nord de Malawi i és un menjar molt enganxós que s'assembla al nsima de Malawi, l'ugali tanzà o el posho d'Uganda. Es cuina principalment a terra per la seva textura, ja que normalment és difícil passar un pal de cuina, ja que es necessita molta força. El kondowole es menja normalment amb peix.
* Futali
* Nthochi, pa de plàtan
* Ubicació de Malawi
* Recollida de cacauets en una estació d'investigació agrícola a Malawi
* Dones al districte de Salima, Malawi, venent cacauets
* Camps d'arròs a Karonga
* Una varietat local de sorgode Malawi

## Peix

Els peixos a Malawi inclouen utaka, kapenta, kampango, bombe, mlamba, micheni, peix mantega (conegut com batala) i chambo (un famós peix del llac Malawi ), entre d'altres. El chambo (Oreochromis karongae), en destaca pel fet que està inclòs en les llistes d'espècies en perill d'extinció.

## Referències

* 1 2 3 «Food» (en anglès). Ambaixada de Malawi. Arxivat de l'original el 14 març 2013.
* ↑ Jacob, 2014, p. 820.
* ↑ «Food in Malawi - Kondowole» (en anglès). Malawi Plus. [Consulta: 22 maig 2024].
* ↑ The World Cassava Economy: Facts, Trends and Outlook. Food & Agriculture Org., 1 January 2000, p. 24–. ISBN 978-92-5-104399-8.
* ↑ Michael M'tisunge Phoya. Walks of Life: The Other Side of Malawi. IITA, 2008, p. 29–. ISBN 978-99908-941-0-3.

## Bibliografia

* Jacob, Jeanne; Ashkenazi, Michael. The world cookbook: the greatest recipes from around the globe (en anglès). Revised. Santa Barbara, California: Greenwood, an imprint of ABC-CLIO, LLC, 15 gener 2014. ISBN 9781610694698.

## Vegeu també

* Gastronomia d'Àfrica
# Suzuki Van Van 125

Suzuki Van Van és una motocicleta creada per la companyia Suzuki; té una cilindrada de 125cc.

## Història

Originalment va néixer el 1972, el seu nom en aquell moment era RV 125 Tracker, això semblava una moto tot terreny amb pneumàtics exagerats. També es comercialitzava a altres cilindrades (50cc i 90cc).
Al principis dels 80' es van deixar de fabricar i no va ser fins al 2003 quan Suzuki va a tornar a produir-la.
Les del 2003 tenien com a problema la manca d'autonomia, frens limitats i suspensions suaus. El model s'ha anat millorant, i l'any 2007 van apostar per l'obligat pas de la injecció.
Les sèries són catalogades amb la designació K i un número, això augmenta amb cada model, coincidint aquestes últimes versions amb l'any del model. (Exemple: Suzuki Van Van 2008 = Suzuki Van Van k8).
La curiositat del seu nom és que "Van Van" en japonès resulta ser una cosa com "Va, va!"
La Van Van té un estil similar a les Monkey Bikes (Honda) i Bultaco. També hi ha detalls de l'estil americà Boober.
Hi ha un model 200cc. Aquest model es comercialitza al Japó, sent una sèrie especial: el 200Z.

## Mecànica

La seva mecànica des del 2007 és mono cilíndrica 125cc, de quatre temps refrigerada per aire i amb 6 velocitats. Està equipada amb fre de disc amb pinça de doble pistó de la marca Tokiko a la roda de davant i un clàssic tambor a la part posterior. Destaquen les enormes rodes (180/180 en la roda del darrere, anomenada "Donut") tacs i llantes de 14" a radis. Protegides per uns parafangs grans que crea una presència original.

## Característiques

| Dimensions | |
| Longitud total: | 2140 mm |
| Distància entre eixos: | 1385 mm |
| Amplada total: | 860 mm |
| Altura des del terra: | 215 mm |
| Capacitat del dipòsit: | 7,5 l |
| Altura total: | 1120 mm |
| Altura del seient: | 770 mm |
| Motor | |
| Tipus de Motor: | Monocilíndric 4T, refrigeració per aire, SOHC |
| Diàmetre x carretera: | 57,0 x 48,8 mm |
| Cilindrada: | 125 cc |
| Arranc: | Electrònic CDI |
| Transmissió: | 6 velocitas |
| Potència: | 12 CV |
| Suspensió | |
| Suspensió davant: | Telescòpica, amortiment hidràulic |
| Suspensió darrere: | Basculant, amortiment hidràulic |
| Frens | |
| Fre davant: | Simple disc |
| Fre darrere: | Tambor |
| Pneumàtics | |
| Pneumàtic davant: | 130/80-18 M/C 66P |
| Pneumàtic darrere: | 180/80-14 M/C 78P |

## Referències

* 1 2 «Suzuki RV Van Van 125». moto.suzuki.es. Suzuki. Arxivat de l'original el 12 de maig 2014. [Consulta: 9 maig 2014].
* ↑ «Suzuki RV Van Van 125». solomoto.es. Suzuki. Arxivat de l'original el 12 de maig 2014. [Consulta: 9 maig 2014].
# Platja de les Gavines

La platja de les Gavines és una platja semiurbana del municipi de Cubelles (Garraf), situada en una cala semicircular compartida amb el municipi de Cunit (Baix Penedès), que està limitada per espigons exempts, paral·lels a la platja. La riera Mas d'en Pedro parteix la cala en dos. La meitat est pertany a Cubelles i l'oest, a Cunit. A llevant, la platja limita amb la dàrsena de Cubelles, que la separa de la platja de les Salines. Es troba dins de la zona protegida de l'espai natural de les costes del Garraf. Orientada al sud-oest, té una longitud de 250 metres i una amplada mitjana de 100 metres, formada per sorra fina, amb un pendent d'entrada a l'aigua suau. A la zona posterior hi ha un cordó dunar amb rereduna. Disposa de vigilància i equip de socorrisme, dutxes i lavabos públics.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control quinzenal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent.

## Referències

* 1 2 3 «Platja de les Gavines». Agència Catalana de l'Aigua.
* 1 2 «Les Gavines». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «Platja de Les Gavines». Ajuntament de Cubelles.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
# Zincourt

Zincourt és un municipi francès, situat al departament dels Vosges i a la regió del Gran Est. L'1 de gener del 2021 tenia 76 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 9 novembre 2024].