OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Districte de Willisau

El Districte de Sursee és un dels 5 districtes del cantó de Lucerna (Suïssa). Té una població de 47436 habitants (cens de 2007) i una superfície de 336.99 km². El cap del districte és Willisau i està format per 24 municipis.

## Municipis

| Municipi | Habitants (Dez. 2007) | Superfície in km² | Número SFOS |
| Alberswil | 558 | 3.53 | 1121 |
| Altbüron | 904 | 6.80 | 1122 |
| Altishofen | 1'331 | 5.76 | 1123 |
| Dagmersellen | 4'683 | 24.00 | 1125 |
| Ebersecken | 415 | 8.56 | 1126 |
| Egolzwil | 1'271 | 4.18 | 1127 |
| Ettiswil | 2'253 | 12.58 | 1128 |
| Fischbach | 710 | 8.05 | 1129 |
| Gettnau | 948 | 6.05 | 1130 |
| Grossdietwil | 813 | 10.20 | 1131 |
| Hergiswil bei Willisau | 1'834 | 31.04 | 1132 |
| Luthern | 1'387 | 37.76 | 1135 |
| Menznau | 2'740 | 30.33 | 1136 |
| Nebikon | 2'184 | 3.73 | 1137 |
| Ohmstal | 326 | 4.43 | 1138 |
| Pfaffnau | 2'133 | 17.68 | 1139 |
| Reiden | 6'092 | 27.10 | 1140 |
| Roggliswil | 644 | 6.21 | 1142 |
| Schötz | 3'332 | 10.84 | 1143 |
| Ufhusen | 838 | 12.21 | 1145 |
| Wauwil | 1'651 | 2.96 | 1146 |
| Wikon | 1'346 | 8.30 | 1147 |
| Willisau | 7'142 | 41.69 | 1151 |
| Zell | 1'901 | 13.91 | 1150 |
| Total (24) | 47'436 | 336.99 | 0305 |

## Fusions de municipis

* Gemeinden bis 2005
* 2006: Buchs, Dagmersellen i Uffikon → Dagmersellen
* 2006: Ettiswil i Kottwil → Ettiswil
* 2006: Willisau Land i Willisau Stadt → Willisau
* 2006: Langnau bei Reiden, Reiden i Richenthal → Reiden

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Lucerna
# Sílvia Manzana i Martínez

Sílvia Manzana i Martínez (Girona, 10 de setembre de 1957) és una escriptora i periodista catalana.

## Biografia

Nascuda a Girona va estudiar periodisme. Ha col·laborat amb diversos mitjans de comunicació com Punt Diari, Presència, Diari de Barcelona o La Farga. Va ser guanyadora dels premis Just Manuel Casero (1987) amb Tendra és la nit, La Colla (1987) amb Tres històries de dos i Marian Vayreda (1988) amb Oasi. Després de la seva darrera novel·la ha continuat publicant alguns relats com «Cau la nit» (2006) a la Revista de Girona.

## Obra

* Tendra és la nit (Barcelona: Columna Edicions, 1988), novel·la, premi de novel·la curta Just Manuel Casero (Llibreria 22, Girona) 1987. ISBN 978-84-8300-508-8, ISBN 9788482410289
* Tres històries de dos (1988), relats, premi La Colla (Cassà de la Selva) 1987.
* Tapís (1988), obra col·lectiva
* Oasi (Barcelona: Columna Edicions, 1989), novel·la, premi Marian Vayreda (Olot) 1988. ISBN 9788486612221
* La profecia (Barcelona: Àrea Contemporània, 1989), obra col·lectiva. ISBN 9788477830115
* Quatre Llunes, un instant (Barcelona: Columna Edicions, 1996), relats fantàstics. ISBN 8478096280, ISBN 9788478096282
* Cau la nit (Girona, Revista de Girona, 2006), relat.

## Referències

* 1 2 «Sílvia Manzana i Martínez». Diccionari de Literatura Catalana (enciclopèdia.cat), 15-03-2020. [Consulta: 14 abril 2020].
* ↑ Rabionet Ribas, Mercè «Coneguem els nostres escriptors. Sílvia Manzana». Tosquija, 33, 7-1995, pàg. 7-9.
* ↑ «Còpia arxivada». Guia de la Comunicació de les comarques gironines, 2016, pàg. 318. Arxivat de l'original el 2022-01-07 [Consulta: 15 abril 2020].
* 1 2 «Guanyadors - Premi Just M. Casero de novel·la curta». [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ «Premis Ciutat d'Olot». Institut Municipal de Cultura d'Olot. [Consulta: 15 abril 2020].
* ↑ Manzana, Sílvia «Cau la nit». Revista de Girona, 256, 2006, pàg. 124-126.
* ↑ Vázquez, Eva «La primera trama del "Tapís"». El Punt Avui, 23-04-2015.
* ↑ Ripoll, Josep Maria «Una novela sin generación?». La Vanguardia, 16-06-1989, pàg. 42.
# Benito García Cano

Benito García Cano (Honrubia de la Cuesta, 3 d'abril de 1915 - Barcelona, 24 d'agost de 1999) fou un futbolista castellanolleonès de les dècades de 1930 i 1940.

## Trajectòria

Començà la seva trajectòria al Betis de Cuatro Caminos, Peña Álvarez de Madrid, Nacional Madrid i al Cartagena FC. El 1939 fitxà pel FC Barcelona, essent un dels defenses titulars del club durant la primera meitat de la dècada. Jugà al club fins al 1945 un total de 58 partits de lliga. Guanyà una lliga la temporada 1944-45 i una Copa la temporada 1941-42. Disputà un partit amb la selecció catalana l'any 1942.
Un cop finalitzada la seva etapa com a jugador esdevingué entrenador de diversos equips catalans, com UE Sant Andreu (1947-1951), Terrassa FC, CE Manresa, CE Europa i CF Badalona.
També fou empresari. Juntament amb Marià Martín creà una botiga d'esports que amb el temps ha esdevingut Benito Sports.

## Referències

* ↑ «Muere Benito, defensa histórico de los años 40». Mundo Deportivo, 26-08-1999. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «Don Benito García Cano». La Vanguardia, 25-08-1999. [Consulta: 20 abril 2013].
* 1 2 «BENITO GARCIA CANO». webdelcule.com. Arxivat de l'original el 2019-04-03. [Consulta: 20 abril 2013].
* 1 2 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Después del partido». Mundo Deportivo, 24-05-1940. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ Closa, Antoni; Jaume Rius. Selecció Catalana de Fútbol: nou dècades d'història. Editorial Jaume Rius, 1999. ISBN 8492294434.
* ↑ «BENITO GARCIA CANO». blaugranas.com. [Consulta: 20 abril 2013].
* ↑ «Qui som?». Benito Sports. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 20 abril 2013].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Suzanne Chaigneau

Suzanne Chaigneau (14 de juny de 1875 - 13 d'abril de 1946) va ser una violinista i músic de cambra francesa i una destacada professora de violí.
Va passar la seva infància entre Barbizon i París, rebent la seva educació musical de la seva mare i amics de la família, inclosos Charles Lamoureux i Camille Chevillard. Amb les seves germanes va formar un trio de piano que va donar el seu primer concert a París el 25 de febrer de 1895.
Era filla del pintor Ferdinand Chaigneau i Louise Deger, germana bessona de la violoncel·lista Marguerite i germana de la pianista Thérèse, amb qui interpretava el Trio Chaigneau. El 1910 es va casar amb el fill del violinista Joseph Joachim, Hermann Joachim, oficial de l'exèrcit alemany, i va ser la mare de la cantant Irène Joachim. La casa de Chaigneau va acollir molts visitants artístics i també es va considerar propera a l'Afer Dreyfus, amb Georges Picquart entre altres visitants de la casa.
El Trio Chaigneau va tocar a Londres i Edimburg i, amb l'ajut de Joachim, va realitzar una gira per Alemanya el 1905. El seu repertori eren tant els clàssics austro-alemanys (Beethoven, Brahms, Mozart) com els compositors francesos moderns. A part d'algunes aparicions el 1920, el trio va acabar al començament de la Primera Guerra Mundial.
Suzanne Chaigneau va quedar aturada a Berlín durant la guerra i el seu marit va morir de tuberculosi el 1917. Tot i així, va poder continuar amb l'activitat musical que la va posar en contacte amb Wanda Landowska i Carl Flesch. Tot i que va poder enviar la seva filla a França el 1918, ella mateixa només va poder tornar cap al 1920. De tornada a París va ensenyar el violí i va fundar "l'Institut moderne du violon" amb Lucien Capet el 1924. També es va convertir en corresponsal musical de la berlinesa "Tageblatt", signant els seus articles com a "S Francoeur".
El 1926 i el 1927 Chaigneau va passar un temps a Chicago amb la família Yanker per ensenyar-li el mètode del violí. Entre els seus llibres sobre el joc de violí s'incloïa L'Art d'etudier, a més d'una traducció del Journal Intime of Novalis.

## Fonts

* Massin B. Les Joachim – Une famille de musiciens. Fayard, Paris, 1999.
* https://www.worldcat.org/identities/viaf-44460693/
* https://www.idref.fr/084705477
* https://catalogue.bnf.fr/ark:/12148/cb13536367m
# Lutrogale

Lutrogale és un gènere de llúdries que conté una única espècie vivent, la llúdria de l'Índia. També inclou dues espècies fòssils que visqueren durant el Plistocè.
* Lutrogale cretensis †
* Lutrogale palaeoleptonyx †
* Lutrogale perspicillata

## Referències

* ↑ «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès). Arxivat de l'original el 2013-05-27. [Consulta: 9 febrer 2011].
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# StarCraft: Ghost

StarCraft: Ghost és un videojoc inèdit joc de sigil i acció de ciència-ficció militar anteriorment desenvolupat per Blizzard Entertainment. Part de la saga StarCraft, el joc va ser anunciat el 20 de setembre de 2002, i anava a ser desenvolupat per Nihilistic Software per les Nintendo GameCube, Xbox, i PlayStation 2. Diversos retards en el desenvolupament van causar que Blizzard per retroceix la data de llançament i el joc encara no s'ha materialitzat. Nihilistic Software va cedir el desenvolupament a Swingin' Ape Studios en 2004 abans que Blizzard comprara la companyia, i els plans per la versió de GameCube version van ser cancel·lats en el 2005.
# L'eixida a la primavera de la dama Guoguo

L'eixida a la primavera de la dama Guoguo (虢國夫人遊春圖) era una obra del pintor xinés Zhang Xuan (xinés: 張萱; pinyin: Zhāng Xuān), datada de l'era Kaiyuan (開元 Kāi yuán, 713-741), del regnat de l'emperador Xuanzong (唐玄宗) de la dinastia Tang. L'obra original s'ha perdut. El Museu Provincial de Liaoning (Shenyang), però, en conserva una còpia realitzada amb tinta i color sobre un rotlle de seda. La còpia, la van fer durant la dinastia Song (960-1127), i a vegades ha estat atribuïda a l'emperador xinés Huizong de Song (1082-1135). N'hi ha una altra còpia realitzada pel pintor Li Gonglin (Museu Nacional del Palau, Taipei).
La dama Guoguo (虢國夫人) era una de les germanes de la concubina Yang Guifei, que arribà a tenir un enorme poder a la Xina després d'haver-se enamorat d'ella l'emperador Xuanzong. En l'obra, la dama Guoguo apareix al centre d'una petita comitiva, amb un cos rabassut i un comportament tranquil. És la representació pictòrica d'una bella dama feta amb una fina pinzellada.

## Referències

* 1 2 «Facsimile of Zhang Xuan’s Lady Guoguo's Outing in Spring (Northern Song Dynasty)» (en anglés). Museu Provincial de Liaoning. [Consulta: 27 agost 2020].
* 1 2 Richard M. Barnhart; James Cahill; Wu Hung; Yang Xin; Nie Chongzheng. Three Thousand Years of Chinese Painting (en anglés). New Haven; London; Beijing: Yale University Press; Foreign Languages Press, 1997, p. 76-78. ISBN 978-0-300-09447-3.

## Bibliografia

* Richard M. Barnhart; James Cahill; Wu Hung; Yang Xin; Nie Chongzheng. Three Thousand Years of Chinese Painting. New Haven ; London ; Beijing: Yale University Press ; Foreign Languages Press, 1997. ISBN 978-0-300-09447-3.