OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fratres

Fratres (Germans en llatí) és una obra del compositor estonià Arvo Pärt concebuda originalment (el 1977) per a tres veus i sense instruments específics. Aquesta primera versió ha generat fins ara 17 versions per a diferents formes instrumentals i que s'agrupen en dues famílies: 7 versions de la música original de tres veus i 10 versions amb variacions individuals. Fratres és una de les obres més conegudes i reproduïdes del compositor.
El 1977, Pärt va definir el seu estil distintiu mitjançant un procediment (tintinnabuli) que evocava la meditació de qui escolta una campana. Aquesta tècnica consistia a combinar una línia melòdica amb una tríada, creant una continuïtat hipnòtica mitjançant el moviment progressiu de la línia melòdica per graus conjunts i l'encavalcament de la tríada. El desenvolupament d'aquests bucles senzills, que descendien lentament i de manera processional, es va convertir en la base de Fratres
Com a elements musicals distintius, Pärt va emprar la velocitat del violí solista per arpegiar les tríades, així com contrapunts solemnes que recorden l'organum de l'Ars antiqua. La simplicitat dels materials i el caràcter cerimonial destacaven amb algunes innovacions que Pärt introduïa per primera vegada en les seves obres tintinnabuli. Un exemple d’això és l'ús de la segona augmentada (si bemoll-do sostingut), característica de l'escala de re menor, que donava al ritual sonor una atmosfera orientalitzant. Fratres representa una trobada sorprenent entre una simplificació tècnica radical d'arrel minimalista i l'impacte d'un so gairebé despullat; una confluència que només podia sorgir d’una crisi sublimada en una espiritualitat intensa.

## Versions

Totes les versions existents fins ara estan compostes de la manera següent:
* Versions de la música original a tres veus
* orquestra de cambra (1977)
* quatre, vuit o dotze violoncels (1982)
* quartet de cordes (1989)
* octet de vents i percussió (1990)
* orquestra de corda i percussió (1991)
* banda d'instruments de metall (2004)
* tres gravadores, percussions i violoncel o viola da gamba (2009)
* Versions de la música a tres veus amb variacions individuals
* violí i piano (1980)
* violoncel i piano (1989)
* violí, orquestra de corda i percussió (1992)
* trombó, orquestra de corda i percussió (1993)
* violoncel, orquestra de corda i percussió (1995)
* guitarra, orquestra de corda i percussió (2000)
* viola i piano (2003)
* quatre percussionistes (2006)
* viola, orquestra de corda i percussió (2008)
* quartet de saxòfon (2010)

## Referències

* ↑ (anglès) Paul Hillier, Arvo Pärt, Oxford University Press, coll. « Oxford studies of composers », Oxford, 1997 ISBN 978-0-19-816616-0, p. 106
* 1 2 Kähler, Peer. «Biografia» (en anglès). Universal Edition. Arxivat de l'original el 27 d’abril 2018. [Consulta: 16 novembre 2018].
* ↑ (anglès) Paul Hillier, Arvo Pärt, Oxford University Press, coll. « Oxford studies of composers », Oxford, 1997 ISBN 978-0-19-816616-0, p. 175.
* 1 2 Fernández Guerra, Jorge. «Programa de mà» (en castellà). Orquesta y Coro Nacionales de España. [Consulta: 27 octubre 2018].
# Bacteris àcid-làctics

Els bacteris àcid-làctics (BAL) són bacteris gram positius que per fermentació produeixen àcid làctic.
Són considerats probiòtics, ja que aporten activitat antimicrobiana i antioxidant. Alhora promouen la descomposició de proteïnes i greixos generant així precursors com aminoàcids i àcids grassos lliures que aporten gustos característics als aliments fermentats on s'hi troben.
Els BAL, són usats com cultius iniciadors en aliments fermentats. En destaquen, els productes làctics com el iogurt on aquests contribueixen al desenvolupament del gust. També les carns fermentades on s'associa la presència dels bacteris a un millor gust, aportant dolçor o la panificació de massa mare. En aquest últim cas, els BAL ajuden a desenvolupar el gust, la textura i promouen la bona conservació del pa. Juntament amb el procés de backslopping, els BAL es mantenen actius i asseguren una acidesa i un gust determinats a llarg termini del pa.
* ↑ «Fermented Dairy Product - an overview | ScienceDirect Topics». [Consulta: 12 novembre 2024].
* ↑ Handbook of plant-based fermented food and beverage technology, 2012, p. 493-511.
# Fetească regală

Fetească Regală (pronunciat en romanès: [feˈte̯askə reˈɡalə]) és una varietat de raïm blanc, creada a la dècada de 1930, al comtat de Mureș (Romania). És un encreuament natural de Grasă i Fetească albă.
Aquesta varietat es cultiva principalment a Romania (Transsilvània i Moldàvia Occidental), així com a Moldàvia, Eslovàquia, Hongria i Àustria.
La qualitat dels vins oscil·la entre els vins de taula i els de qualitat. Els vins són secs i frescos i tenen una acidesa i gustos específics.

## Sinònims

Fetească Regală també es coneix amb els sinònims Danasana, Danesana, Danosi, Danosi Leányka, Dunesdorfer Königsast, Dunesdörfer Königsast, Dunnesdiorfer, Erdei Sárga, Feteasca Corolevscaia, Feteasca de Danes, Feteasca Korolevskaia, Feteasca Muskasna, Feteasca Muskatna., Galbena di Ardeal, Kenigrast, Kiraileanka, Királyleányka, Königliche Mädchentraube, Königsast, Königstochter, Konigsast, Kralovska Leanka, Pesecka Leanka.

## Vegeu també

* Vi romanès

## Referències

* 1 2 Feteasca Regala Arxivat 2012-04-22 a Wayback Machine., Vitis International Variety Catalogue, accessed 2010-07-14
* ↑ Feteasca Regala at Romanian Wine
* ↑ Fetească regală Arxivat 2011-09-25 a Wayback Machine. at winetaste.ro
* ↑ https://www.wine-searcher.com/grape-2177-feteasca-regala
# Maria Antònia de Borbó-Dues Sicílies

Maria Antònia de Borbó-Dues Sicílies, princesa d'Astúries (Caserta 1784 - Palau d'Aranjuez 1806). Princesa de les Dues Sicílies amb l'habitual tractament d'altesa reial dels membres d'aquesta casa sobirana.
Nascuda al Palau de Caserta el dia 14 de desembre de 1784. Filla del rei Ferran I de les Dues Sicílies i de l'arxiduquessa Maria Carolina d'Àustria. Neta del rei Carles III d'Espanya i de la princesa Maria Amàlia de Saxònia per via paterna, era neta per via materna de l'emperador Francesc I, emperador romanogermànic i de l'arxiduquessa Maria Teresa I d'Àustria.
Educada en l'ambient conservador i religiós de la Cort de Nàpols, Maria Antònia mai destecà per la seva bellesa física ni pels seus dots intel·lectuals. Malgrat tot, la seva mare, l'arxiduquessa Maria Carolina d'Àustria, realitzà una brillant política de matrimonis entre les seves filles, casà a la princesa Maria Teresa amb l'emperador Francesc I d'Àustria, a la princesa Lluïsa amb el gran duc Ferran III de Toscana, a la princesa Maria Cristina amb el rei Carles Fèlix I de Sardenya, a la princesa Maria Amèlia amb el rei Lluís Felip I de França i finalment a la princesa Maria Antònia amb el rei Ferran VII d'Espanya.
Maria Antònia es casà a Nàpols per poders el dia 16 d'agost de 1802 i la unió fou confirmada a la Catedral de Barcelona el dia 6 d'octubre del mateix any. Alhora també se celebrà la unió entre el duc de Calàbria i futur rei Francesc I de les Dues Sicílies amb la infanta Maria Isabel d'Espanya, unions que tenien la voluntat d'aproximar les dues branques de la Casa de Borbó.
Maria Antònia esdevingué per matrimoni princesa d'Astúries, en ser el seu espòs hereu al tron espanyol que en aquell moment era ocupat pel rei Carles IV d'Espanya, pare del príncep d'Astúries.
Políticament parlant fou molt activa en favor de la causa del seu marit en contra de la reina Maria Lluïsa i del seu vàlid, Manuel Godoy. Maria Antònia i Maria Lluïsa mai tingueren una relació fàcil, la princesa napolitana de gran caràcter no permeté que la reina entrés en els seus afers privats i aquesta relació personal afectà i enrarí les relacions en el si de la Cort amb una profunda divisió entre el bàndols dels reis i del seu vàlid en contra del que capitanejaven els prínceps d'Astúries.
Malgrat tot, Maria Antònia morí al Palau d'Aranjuez el dia 21 de maig de 1806 com a conseqüència d'una tuberculosi. La parella no tingué fills, tot i que patiren dos avortaments, el 1804 i el 1805.
# Jacob Elordi

Jacob Elordi (Brisbane, 26 de juny de 1997) és un actor australià. Interpreta el paper de Nate Jacobs a la sèrie de televisió Euphoria a HBO.
Els seus pares són Melissa i John Elordi. Té tres germanes grans. Té ascendència basca. Estudià educació secundària a St. Kevin's College, Melbourne, i després va anar al Nudgee College de Brisbane. Va mostrar interès pel teatre des de ben jove i va participar en moltes obres de teatre escolar.
Elordi va tenir la seva primera experiència a Hollywood en la pel·lícula Pirates del Carib: La venjança de Salazar, com a extra. Va tenir el seu primer paper a la pel·lícula australiana Swinging Safari el 2018 i va interpretar el paper de Rooster. També va tenir protagonisme en la pel·lícula romàntica de Netflix The Kissing Booth, protagonitzada per Noah Flynn, que es va estrenar el maig del 2018. I va seguir a The Kissing Booth 2, que el 2019 es va rodar a mitjans d'any a Ciutat del Cap i es va estrenar el juliol del 2020. L'estrena de The Kissing Booth 3 s'espera per a 2021.
El 2019, Elordi va protagonitzar la pel·lícula de terror The Mortuary Collection, i va actuar a la sèrie de televisió HBO Euphoria com a Nate Jacobs.
I en el 2023, va interpretar a Felix Catton a la pel·lícula de thriller, Saltburn.

## Filmografia
### Pel·lícules

| Any | Títol | Paper |
| 2015 | Carpe Liam | Liam |
| 2016 | Max & Iosefa | Max |
| 2017 | Pirates del Carib: La venjança de Salazar | St. Martins Marine |
| 2018 | El Kissing Booth | Noah Flynn |
| 2018 | Safari Swinging | Rooster |
| 2019 | Bad Dream | El marit |
| 2019 | The Mortuary Collection | Jake |
| 2020 | The Kissing Booth 2 | Noah Flynn |
| 2020 | Deep Water | Ricky |
| 2020 | 2 Hearts | Chris |
| 2021 | The Kissing Booth 3 | Noah Flynn |
| 2022 | Deep Water | Richard |
| 2023 | Saltburn | Felix Catton |

### Televisió

| Any | Títol | Paper |
| 2019 | The Bend | Lucas Jackson |
| 2019 - avui | Euphoria | Nate Jacobs |

## Referències

* ↑ Rodriguez, Victoria «Who Is Jacob Elordi from The Kissing Booth? - 10 Facts About Joey King's BF and Co-Star in Real Life». Seventeen Magazine, 05-07-2020 [Consulta: 2 agost 2020].
* ↑ P. Martín, Javi «Jacob Elordi revela que tiene ascendencia vasca: "Mi abuelo me estrangularía si dijera que soy español"». eCartelera, 31-07-2020 [Consulta: 2 agost 2020].
* ↑ O'Keefe, Meghan «‘The Kissing Booth’ Stars Joey King and Jacob Elordi Are Kissing In Real Life». Decider, 15-05-2018 [Consulta: 2 agost 2020].
* ↑ Westbrook, Caroline «Will there be a sequel to The Kissing Booth?». Metro News, 27-05-2018 [Consulta: 2 agost 2020].
* ↑ Gemmill, Allie «Joey King Is Officially Done Filming ‘The Kissing Booth’ Sequel». Teen Vogue, 19-08-2019 [Consulta: 2 agost 2020].
* ↑ Framke, Caroline «'Euphoria' Review: Zendaya Stars in HBO's First Teen Drama». Variety, 13-06-2019 [Consulta: 2 agost 2020].
# Parraleta

La parraleta o cua-tendra és una varietat mediterrània de raïm negra. El seu probable lloc d'origen és a la comarca del Somontano, i es produeix a la DO Somontano, on la seva importància ha disminuït del 22% de la superfície plantada el 1975 al 0,2% el 2002.
La parraleta és una varietat de baix rendiment que dona grans rodons de mida mitjana en gotims petits o mitjans i moderadament compactes. Es pot utilitzar per a elaborar vins varietals o barrejar-se amb moristel o ull de llebre. Els vins solen tenir un color intens, fenol elevat i acidesa. El contingut alcohòlic és potencialment més alt, tot i que els vins sovint es destaquen pels sabors aromàtics, amb bon color, estructura, acidesa i fragància.
El seu perfil genètic suggereix que és la mateixa varietat anomenada Tinta Caiada a Alentejo, Carenisca a Sardenya, Carcaghjolu Neru a Còrsega o Salceño Negro al Somontano.

## Referències

* ↑ «Diccionari Català-Valencià-BalearB». [Consulta: 2 octubre 2021].
* 1 2 C. Montaner, J. P. Martínb, J. Casanovaa, C. Martía, D. Badíaa, F. Cabelloc and J. M. Ortiz. Application of microsatellite markers for the characterization of ‘Parraleta’: an autochthonous Spanish grapevine cultivar. Scientia Horticulturae Volume 101, Issue 3, 10 September 2004, Pages 343-347
* ↑ H. Johnson & J. Robinson "The World Atlas of Wine", 5th ed., pg 195 Mitchell Beazley 2001 ISBN 1-84000-332-4
* ↑ J. Robinson, J. Harding and J. Vouillamoz Wine Grapes - A complete guide to 1,368 vine varieties, including their origins and flavours pgs 89-90 Allen Lane 2012 ISBN 978-1-846-14446-2
# Torre Medieval de Parpers

La Torre Medieval de Parpers es troba al Parc de la Serralada Litoral, concretament a la Roca del Vallès (el Vallès Oriental).

## Descripció

Només en queden les restes de dues estructures: la primera, un pany de paret amb unes petites finestres que podrien ésser espitlleres, i la segona que podria ser una fossa, cisterna o estança soterrada. La fitxa del Catàleg del Patrimoni de la Roca del Vallès en diu el següent:
| « | Restes de murs d'una estructura defensiva o de control, doncs es creu que per ací a prop hi passava la Via Romana de Parpers. El mur més sencer té un gruix de 90 cm i hi té obertes dues o tres espitlleres en dos registres. El registre inferior és situat actualment sota el nivell del sòl. El recinte té forma més o menys rectangular i al seu interior hi ha una cambra soterrada amb murs de factura medieval. Tots els murs que considerem medievals són realitzats amb còdols de riu amb la cara vista aplanada, unida amb morter de calç i disposada en filades horitzontals força regulars. | » |
Hom creu que estava més o menys vinculada al Castell de la Roca del Vallès.

## Accés

És ubicada a la Roca del Vallès: sortint de la Roca cap al Coll de Parpers per la C-1415c, al PK 13 prenem la pista cap a Can Companys de Baix. No entrem a la casa, sinó que seguim avall cap a la fondalada. Un cop travessada la riera, agafem el primer camí a la dreta. Als 320 m prenem un altre camí a la dreta i passats 70 m girem a l'esquerra. De seguida arribem a un punt on trobem un petit barranc a la dreta. Ací cal enfilar-se entre la màquia de bruc en direcció SSO i cercar la part més alta (on hi ha les restes). Coordenades: x=446202 y=4603839 z=197.

## Referències

* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàgs. 73-74.
* ↑ Flickriver (català)

## Enllaços externs

* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
# 458 aC

L'any 458 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República Romana es coneixia com l'Any del consolat de Rútil i Augurí o, de vegades, any 296 Ab urbe condita o de la fundació de Roma. La denominació 458 aC per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va ser el mètode més usat a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments
### Grècia

* Èsquil guanya el primer premi a les Dionísies al presentar la trilogia anomenada l'Orestea, formada per Agamèmnon, Les Coèfores i Les eumènides.
* Plistòanax, encara menor d'edat, succeeix a Plistarc al regne d'Esparta. A l'expedició espartana en ajut dels doris contra els focis de l'any següent, el 457 aC, el seu oncle Nicomedes fill de Cleombrot va ser el cap militar efectiu, i Plistòanax de fet només l'acompanyava, segons diu Tucídides.

### República romana

* Els romans vencen els eques en la batalla del Mont Algidus. Luci Quint Cincinnat és nomenat dictador per conduir aquesta batalla.
* Elegits cònsols a Roma Gai Nauci Rútil i Marc Papiri Carventà, que segurament devia morir a l'inici del seu mandat. Va se nomenat cònsol sufecte Luci Minuci Esquilí Augurí. Gai Nauci Rútil va fer la guerra amb èxit als sabins mentre el seu col·lega Esquilí Augurí va ser derrotat pels eques. Rutil va haver de tornar a Roma per nomenar dictador a Luci Quint Cincinnat.

## Necrològiques

* Plistarc d'Esparta, rei d'Esparta.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Carles Riba «Notícia preliminar», a: Èsquil. Tragèdies vol. III: Les Eumènides. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1934, p.132-135
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, I, 107
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, II, 52; III, 25-26, 29
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, I, 132
# Erèbor

Erèbor fou, en l'imaginari de J.R.R. Tolkien, un regne dels nans de la Terra Mitjana ubicat a la Muntanya Solitària, prop dels límits del Bosc Llobregós.
La Muntanya Solitària va ser ocupada per primer cop per Thrain I però el seu fill Thorin I la va abandonar per emigrar a les Muntanyes Grises.
Els dracs del fred expulsaren Thror i el seu seguici de les Muntanyes Grises. D'aquesta manera Thror retornà a Erèbor, on acumulà una gran quantitat de riqueses i feu amistat amb els homes de Dale. Decennis després un drac (de nom Smaug) va baixar del Glever Marcit, va foragitar els nans del seu regne i va destruir la populosa ciutat de Dale.
Alguns nans emigraren a les Serralades de Ferro però la majoria es van dirigir a les Muntanyes Blaves encapçalats per Thror, Thrain i Thorin Escutderoure. Temps després Thror morí a Mòria a mans d'Azog, aquest fet provocà la terrible guerra entre els nans i els orcs de les Muntanyes Boiroses. El resultat va ser d'una victòria ajustada per part dels nans. Més endavant Thrain va emprendre un viatge deseperat cap a Erèbor per recuperar el regne; l'intent fou desastrós i Thrain acabà a les masmorres de Dol Guldur.
Llavors Thorin passà a ser el rei de tots els nans i després d'una trobada amb en Gàndalf decidí marxar amb tretze nans i un hòbbit cap a la Muntanya Solitària, per tal de foragitar el drac i recuperar el seu regne. Fou en aquest viatge quan en Bilbo Saquet trobà l'Anell Únic al bell mig de les Muntanyes Boiroses. Finalment i després de moltes aventures els nans van recuperar Erèbor tot i que Thorin i dos dels seus companys van morir en la batalla dels Cinc Exèrcits (Smaug ja havia estat mort per Bard l'Arquer d'Èsgaroth).
Dain II (cosí de Thorin) va passar a ser el Rei sota la Muntanya i gràcies al seu savi regnat els nans van prosperar durant molts anys més.
Durant la Guerra de l'Anell Erèbor va ser atacada pels aliats orientals d'en Sàuron. Els exèrcits de Dale i de la Muntanya Solitària van lluitar junts contra els Orientalencs i van aguantar el setge dins de la muntanya. Quan el Senyor Fosc fou derrotat els assetjats van vèncer els seus enemics. En aquesta batalla perderen la vida el rei Dain d'Erèbor (que fou succeït pel seu fill Thorin Elm de Pedra) i bard el rei de Dale (que fou succeït pel seu fill Bard II)
# Solidaritat-People Before Profit

Solidaritat-People Before Profit (irlandés: Dlúthphairtíocht–Pobal Roimh Bhrabús; anglés: Solidarity–People Before Profit) és una aliança electoral a Irlanda, formada per dos partits socialistes i trotskistes: People Before Profit (PBP) i Solidaritat el 2015. Des de 2019, l'aliança també inclou el partit RISE, partit que finalment acabaria unint-se al PBP. Cada formació política té una organització i identitat separades.

## Antecedents

Sota la normativa del Dáil Éireann, un grup parlamentari ha de tindre 5 TD o més per aconseguir drets plens en termes d'intervencions en la cambra. A més, els partits polítics que aconseguisquen el 2% o més en el vot nacional reben finançament extra des de l'estat per les activitats polítiques. Combinant els escons i vots de People Before Profit i de l'Aliança Antiausteritat s'incrementarien les probabilitats d'arribar a aquests llindars. People Before Profit va participar en una aliança electoral anomenada Aliança de l'Esquerra Unida al començament de la dècada de 2010, i en molts sentits va servir de precursora d'aquesta aliança.
L'aliança electoral buscava incrementar la veu socialista al parlament, i el seu programa es comprometia a abolir les taxes sobre l'aigua, la càrrega social universal sobre les classes mitjanes baixes, i altres mesures d'austeritat implementades a Irlanda. Així mateix, l'aliança diu representar el 57% de la gent que va boicotejar el pagament de les taxes sobre l'aigua, a més de dir-se ser portaveu de la classe treballadora al parlament.
L'any 2019, el TD de Solidaritat Paul Murphy va formar RISE, un nou partit polític que immediatament va esdevindre el tercer membre de l'aliança.

## Resultats electorals
### Eleccions generals

| Any | Vots 1a pref. | % | Escons | +/- |
| 2016 | 84.168 | 3.9% (#5) | 6 / 158 | ▲2 |
| 2020 | 57.420 | 2,6% (#7) | 5 / 160 | ▼1 |
| 2024 | 62,481 | 2.84 (#9) | 3 / 174 | ▼2 |

### Eleccions locals

| Any | Vots 1a pref. | % | Escons | +/- |
| 2019 | 32.883 | 1,9% | 11 / 949 | Nou |
| 2024 | 22,231 | 1.5% | 13 / 949 | ▲2 |

### Eleccions europees

| Any | Vots 1a pref. | % | Escons | +/- | Grup Europeu |
| 2019 | 38.771 | 2,3% (#7) | 0 / 13 | Nou | - |
| 2024 | 31,802 | 1.82% (#11) | 0 / 14 | = | - |

## Referències

* ↑ Bardon, Sarah. «Anti Austerity Alliance and People before Profit to launch new party» (en anglès). [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ McNally, Tadgh. «'The left is pulling together': Dublin TD Paul Murphy has joined People Before Profit» (en anglès). [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ 15432692. «AAA-PBP Common Principles: Radical Alternative & Real Equality» (en anglès). [Consulta: 17 maig 2021].
* ↑ Lehane, Mícheál «Paul Murphy leaves Socialist Party to set up new group» (en anglès). , 26-09-2019.
# 477 aC

El 477 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República Romana es coneixia com l'Any del consolat de Pulvil i Lanat, o de vegades, any 277 Ab urbe condita o de la fundació de Roma. La denominació 477 aC per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va ser el mètode més usat a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments
### Grècia

* Leotíquides, rei d'Esparta, va ser enviat a Tessàlia després de la Segona Guerra Mèdica, amb un exèrcit per castigar els tessalis que havien ajudat als perses, però els alèvades el van subornar, segons Heròdot i Pausànias. Per això el van portar a judici al seu retorn, i va ser deposat i enviat a l'exili a Tegea (469 aC) on va morir.
* El general Pausànies va dirigir una flota que va aconseguir expulsar els perses d'Europa i les illes. Va atacar Xipre a la que va sotmetre en gran part. De Xipre va anar a Bizanci i va ocupar la ciutat.
* Cimó al front d'un contingent atenenc sota la direcció suprema del general Pausànies, va conquerir la fortalesa d'Eïon començant així l'establiment de la supremacia atenenca i obrint la regió a la colonització per part d'Atenes.
* Aquest any, l'escultor Críties i el seu ajudant Nesiotes van renovar les estàtues d'Harmodi i Aristogitó que Xerxes s'havia emportat quan es va retirar a Pèrsia.

### República Romana

* Gai Horaci Pulvil i Tit Meneni Lanat són elegits cònsols a Roma. En aquest any els Fabis van ser derrotats pels etruscs en la batalla del Cremera i Lanat, que tenia el seu campament ben a prop, va deixar que fossin destruïts tal com volia el partit dirigent al senat de Roma. Però aquest acte el va pagar car, ja que els etruscs també el van atacar i el van derrotar i es van apoderar del mont Janícul.
* Pulvil va ser enviat a continuar la guerra amb els volscs, però el senat el va cridar per fer front als etruscs que s'havien apoderat del Janícul i havien creuat el Tíber després de derrotar els Fabis a Cremera i al cònsol Lanat. Pulvil va lluitar contra els etruscs en una primera batalla prop del temple de l'Esperança, sense resultat decisiu, però a la segona batalla a la porta Col·lina, es va imposar.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Heròdot. Històries, VI, 71,72
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, III, 7, 9
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, I, 49
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Cimó, XIV, 6
* ↑ Smith, William (ed.). «Harmodius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 8 gener 2024].
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, II, 51
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XI, 53