OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zamora Club de Fútbol

El Zamora Club de Fútbol és un club de futbol de la ciutat de Zamora a Castella i Lleó. Actualment juga a la Primera Divisió RFEF.

## Història

Es fundà el 2 d'agost de 1969. Ocupà a la ciutat el lloc del desaparegut Atlético Zamora (1943-1964). El primer president fou Manuel Fidalgo Domínguez. El club debuta a Segona B la temporada 1978-79. Des d'aleshores ha combinat la Segona B amb la Tercera Divisió. Els anys 2001, 2003 i 2005 disputà el play off d'ascens a Segona A sense reeixir. El 2006 arribà a vuitens de final de la Copa del Rei, essent eliminat pel FC Barcelona (1-3 i 6-0).
L'Estadi Ruta de la Plata, inaugurat el 2002, substituí l'antic estadi de La Vaguada. El nou estadi té una capacitat per a 7.813 persones i unes dimensions de 104x70 metres.

## Dades del club

* Temporades a Primera Divisió: 0
* Temporades a Segona Divisió: 0
* Temporades a Segona Divisió B: 21
* Temporades a Tercera Divisió: 19
* Millor classificació a la lliga: 2n (Segona B temporada 2002-03)
* Pitjor classificació a la lliga: 16è (Segona B temporada 1997-98)
* Millor classificació a la Copa del Rei: Vuitens de Final contra FC Barcelona (temporada 2005-06)

## Enllaços externs

* Web oficial
* Web de la penya La Polla Rojiblanca Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine.
* Web de la penya El Farón de Barcelona
* Web no oficial del Zamora C.F. Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Kluyveromyces

Kluyveromyces és un gènere de llevats ascomicets dins la família Saccharomycetaceae. Algunes de les espècies, com K. marxianus, són teleomorfs d'espècies de Candida.

## Referències

* ↑ «Kluyveromyces» (en anglès). Index Fungorum. [Consulta: 30 desembre 2020].
* ↑ Cortés-Arganda, José-Francisco; et alii «Uso de la levadura Kluyveromyces marxianus inmovilizada para la producción de bioetanol. Avances recientes». Journalof BioProcess and Chemical Technology, 9, 17, 1-2017, pàg. 20-25.
# Tabula ansata

Una tabula ansata o tabella ansata (en llatí: 'tauleta o cartel·la amb anses', plural: tabulae ansatae o tabellae ansatae) és un element d'arquitectura i ornament, un tauler rectangular o cartel·la amb els dos costats flanquejats per anses en forma de cua d'oreneta.
La tabula ansata pot ser un gravat en baix relleu o una escultura independent.

## Imperi romà

Era una forma preferida per a les tauletes d'ofrena durant l'Imperi romà d'Occident.
Les tabulae ansatae també identificaven les unitats de soldats quan s'han trobat en les tegimenta (cobertes de cuir) dels scuta (armes), per exemple a Vindonissa (Windisch, Suïssa). També n'hi ha exemples escultòrics, com en les mètopes del Tropaeum Traiani (a Adamclisi, Romania), on es mostra que s'empraven amb el mateix objectiu en els escuts.

## Era moderna

Les tabulae ansatae, les han utilitzades artistes moderns des del segle xv, com es pot veure a la tomba de Carles IV de Maine, atribuïda a Francesco Laurana, a la catedral de Le Mans.
L'Estàtua de la Llibertat sosté una d'aquestes tabulae ansatae amb la inscripció en nombres romans del "4 de juliol del 1776".

## Referències

* ↑ ; Roger; Giroire Roman art from the Louvre. Hudson Hills Press, 2007, p. 109. ISBN 1-55595-283-6.
* ↑ Meyer, Elizabeth A. Legitimacy and law in the Roman world: tabulae in Roman belief and practice. Cambridge University Press, 2004, p. 28. ISBN 0-521-49701-9. LCCN 2003051532.
* ↑ Vegeu Museu de Vindonissa. Arxivat 2012-02-21 a Wayback Machine. Consultat el 5 de desembre de 2017.
* ↑ Tansey, Patrick «M. Titius, Menas and the insignia scutorum». Akademie Verlag, 6-2008, p. 68–70.
* ↑ ; Clark; Barnard Lord Burlington: architecture, art and life. Continuum International Publishing Group, 1995, p. https://archive.org/details/isbn_1852850949/page/118 118]–120. ISBN 1-85285-094-9.
# Stefano Tamburini

Stefano Tamburini (Roma, 18 d'agost de 1955 - Roma, abril 1986) va ser un artista gràfic, autor de còmics i editor de revistes italià. És conegut sobretot com a cocreador del personatge de còmic RanXerox, amb Tanino Liberatore. Juntament amb Andrea Pazienza és considerat un dels autors de còmic italians més brillants de la seva generació.

## Biografia

Nascut a Roma, del 1975 al 1977 va treballar per a Stampa Alternativa, una empresa editorial independent, dissenyant llibres i fulletons. També va ser cofundador de les revistes Combinazioni (1974), Cannibale (1977) i Frigidaire (1980).
El primer personatge de còmics de Tamburini, Fuzzy Rat, es va publicar a Combinazioni. El 1978 Tamburini, juntament amb l'artista Tanino Liberatore, van crear el personatge de còmic RanXerox, una criatura mecànica feta amb peces de fotocopiadora Xerox. Inicialment serialitzat a Frigidaire, RanXerox es va publicar finalment com a novel·la gràfica. Aclamat com un personatge innovador que encarna l'esperit de la dècada de 1980, RanXerox va ser finalment traduït a l'anglès el 1983.
El 1983 Tamburini es va casar amb la galerista d'art Emi Fontana. Va morir a Roma el 1986 a causa d'una sobredosi d'heroïna.

## Referències

* ↑ Filippo Scòzzari, Prima pagare poi ricordare. Da «Cannibale» a «Frigidaire». Storia di un manipolo di ragazzi geniali, Roma, Coniglio Editore, 2004. ISBN 88-88833-13-7
* ↑ Michele Mordente (a cura di), Banana Meccanica, Coniglio Editore. 2006. ISBN 978-88-6063-010-0
* ↑ Federico Pagello Studies in Comics, 3, 2, 12-2012. DOI: 10.1386/stic.3.2.231_1.
* ↑ Simone Castaldi. Drawn and Dangerous: Italian Comics of the 1970s and 1980s. Univ. Press of Mississippi, 2010, p. 8. ISBN 978-1-60473-777-6.
* ↑ «Spending the Day in the Republic of Frigolandia, the Last Refuge of Italian Satire» (en anglès americà). Vice. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Pinot negre

El pinot negre, també conegut pel francès pinot noir, és una varietat de cep negra originària de la Borgonya i introduïda a moltes regions vinícoles.
En francès pinot deriva de 'pinya', per la forma apinyada del raïm. El gotim és petit, de color negre violaci, la pellofa és fina i la polpa és suau.
El raïm de pinot negre és de floració i maduració primerenca, resultant adequat per climes sense gelades primaverals i amb estius curts, com a la Borgonya, la Xampanya, la vall del Rin alemanya i alsaciana o l'estat nord-americà d'Oregon. A Catalunya s'ha adaptat bé al clima de les zones prepirinenques de la denominació Costers del Segre. En canvi en climes més meridionals el raïm madura en el moment de màxima calor produint un vi molt alcohòlic. A la Borgonya el pinot negre és la varietat principal dels vins de qualitat grand cru. A la Xampanya s'utilitza per fer el xampany rosat i el blanc de negre. A Alsàcia dona vins rosats, i a Suïssa el rosat anomenat «ull de perdiu» (Œil-de-Perdrix).
El vi varietal de pinot negre és un vi de qualitat, amb un color no gaire fosc i amb una gran complexitat aromàtica: aroma primària de cireres i maduixa, i aroma terciària d'espècies i regalèssia. Resulta un vi apte per l'envelliment.
# Cachrys

Cachrys és un gènere de plantes amb flors dins la família de les apiàcies. Conté tres o quatre espècies. És un endemisme del sud d'Europa i Nord d'Àfrica. Als Països Catalans es troben les espècies Cachrys trifida i Cachrys sicula.

## Referències

* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
# Sant Feliuet de Vilamilans

Sant Feliuet de Vilamilans és un petit temple, exemple d'art preromànic, la data del qual es desconeix, tot i que els primers documents que parlen d'aquesta església daten de finals del segle x.
Es tracta d'una ermita d'una sola nau, amb planta de creu llatina i tres absis, la qual ha viscut diverses modificacions i reformes al llarg del temps. L'interior acull una ara paleocristiana de marbre amb inscripcions en llatí que permeten datar-ne la construcció entre els segles iv i v. Van ser descobertes durant la restauració de 1949 quan es va baixar el nivell del sòl. És de propietat particular. Fins a 1428 va ser una parròquia que depenia del Monestir de Sant Cugat. El nom de Vilamilans semblaria derivar d'un Villa Aemilianus, però Josep Moran ho posa en dubte en el seu llibre Estudis d'onomàstica catalana.

## Situació i accessos

Forma part del municipi de Sant Quirze del Vallès, en un entorn natural ja molt proper a Rubí, de fàcil accés per un desviament de la carretera C-1413a (en sentit Rubí). També s'hi pot anar a peu, tot passejant per un sender que travessa la serra de Galliners.

## Referències

* ↑ «Sant Feliuet de Vilamilans». Ajuntament de Sant Quirze del Vallès, s.d. Arxivat de l'original el 2017-08-17. [Consulta: 23 novembre 2015].
* ↑ «Sant Feliuet de Vilamilans». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Analecta montserratensia. Volums 9-10. Abadia de Montserrat, 1962, p. 240.
* ↑ «Sant Feliuet de Vilamilans». Festa Catalunya, s.d. [Consulta: 23 novembre 2015].
* ↑ Moran, Josep. Estudis d'onomàstica catalana. Barcelona: L'Abadia de Montserrat, 1995, p. 50. ISBN 978-84-7826-637-1.
# Allianz Parque

L'Estadi Allianz Parque, també anomenat Arena Palmeiras o Arena Palestra Itália, és un estadi de futbol de São Paulo, Brasil, construït el 2014 després de la demolició de l'Estadi Palestra Itália el 2010. El mateix és propietat de la Sociedade Esportiva Palmeiras, club que disputa els seus partits de local en ell. És un estadi de cinc estrelles, d'acord amb la qualificació de la UEFA.

## Història

La transformació de l'antic Estadi Palestra Itália va ser resultat d'un acord aconseguit entre el Palmeiras i l'empresa WTorre Properties/Arenas, del Grup WTorre. Aquesta empresa administrarà l'estadi durant 30 anys sense afectar-li al Palmeiras la plena participació dels ingressos dels partits durant aquest període. Segons el contracte, les despeses fixes per l'ús del complex seran a càrrec del grup empresarial. WTorre ha contractat un especialista en l'administració de la infraestructura amb la finalitat que els percentatges de recaptació per patrocinis, espectacles, etc. siguin correctament distribuïts perquè el club posseeixi una vegada transcorregut els 30 anys, la propietat total de l'estadi.

## Referències

* ↑ cita web |url= http://laudosestadios.fpf.org.br/laudo%20Engenharia%20-%20S%C3%A3o%20Paulo%20-%20Est.%20Arena%20Allianz%20Parc%20-%20Palmeiras-%2029-10-16.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D |títol=Laudo de Engenharia - Allianz Parque |dataaccés= 19 de juliol |anyaccés=2015 |PH_data = | editor= WTorre Engenharia
* ↑ «Sociedade Esportiva Palmeiras - Stadium - Allianz Parque» (en anglès). [Consulta: 22 desembre 2021].
# Lepisma

Lepisma és un gènere d'insectes zigentoms de la família Lepismatidae. El membre més conegut és el peixet d'argent (L. saccharina), un freqüent comensal de l'ésser humà en gairebé tot el món.

## Taxonomia

El gènere gramatical del mot Lepisma és neutre però existeix una resolució que permet que les espècies de Lepisma s'escriguin en gènere femení com es el costum generalitzat.
El gènere Lepisma inclou 13 espècies:
* Lepisma albomaculata Uchida, 1943
* Lepisma baetica Molero-Baltanas et al., 1994
* Lepisma bogdanowi Nasonov, 1886
* Lepisma chlorosoma Lucas, 1846
* Lepisma devadasii Sukumar & Livingstone, 1993
* Lepisma elegans Escherich, 1903
* Lepisma indica Escherisch, 1903
* Lepisma intermedia Carpenter, 1916
* Lepisma lucasi Grassi & Revelli, 1889
* Lepisma pfluegeri Wygodzinsky, 1945
* Lepisma saccharina Linnaeus, 1758
* Lepisma sesotho Wygodzinsky, 1955
* Lepisma simulatrix Wygodzinsky, 1955

## Referències

* 1 2 Molero R., Gaju, M. & Bach, C. 2014. Lepismas y libros: Actualización del conocimiento sobre Lepisma saccharina (Zygentoma: Lepismatidae) en España. Boletín de la Sociedad Entomológica Aragonesa (S.E.A.), 54: 351–357.
* ↑ Hemming, F. 1955. Proposed use of the plenary powers to prescribe for the generic name “Lepisma” Linnaeus, 1758 (Class Insecta, Order Thysanura) a gender in harmony with accepted usage. Bulletin of Zoological Nomenclature, 11(9): 299-30.
* ↑ «IRMNG - Lepisma Linnaeus, 1758». [Consulta: 30 octubre 2021].
# Serra de Turonell

La Serra de Turonell és una serra del municipi de la Cellera de Ter (Selva).

## Referències

* ↑ «la Cellera de Ter». Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya p. 271, 2003.
# Zile

Zile, és un poble i un districte de la província de Tokat, a Turquia.

## Història

Zela fou una ciutat de l'interior del Pont, a la riba esquerra del riu Iris, prop de la frontera amb Galàcia, i al sud-oest d'Amasia, suposadament construïda en un turó artificial construït per la reina Semíramis però que Hirtius diu que era un turó natural.
Realment fou l'antic establiment comercial assiri anomenat Durchamit que després fou la hitita Durmitta. Res se sap entre el 1185 aC i el 546 aC, data en què va passar a Pèrsia i fou centre d'adoració de la deessa Anaitis o Anahita a qui els perses van construir un temple en commemoració d'una victòria sobre els escites, essent governada per un sacerdot com a cap d'una ciutat estat independent sota sobirania persa coneguda per Zelonitis o Zeletis. Després del 334 hi van imposar el seu domini els reis del Pont.
No fou una ciutat important fins que Gneu Pompeu, després de la victòria sobre Mitridates VI Eupator la va elevar al rang de ciutat (65 aC), va incrementar la seva població i en va ampliar les muralles.
És cèlebre per la victòria obtinguda per Mitridates VI Eupator contra els romans dirigits per Luci Valeri Triari, lloctinent de Luci Licini Lucul·le el 67 aC, i per aquesta causa Lucul·le fou cridat a Roma i substituït per Geneu Pompeu.
Una altra batalla es va lliurar a la seva rodalia el 2 d'agost del 47 aC durant la Segona Guerra Civil de la República de Roma en la qual Juli Cèsar va derrotar a Farnaces II del Pont, i en la qual va pronunciar la famosa frase: Veni, vidi, vici.
Fou part dels dominis assignats a la reina Pitodoris al final del segle i aC i de l'anomenat Pont Polemoniac, que va passar a l'Imperi romà en temps de Neró el 64 aC. Inclosa ja abans a la província de Capadòcia com a part del Pont Capadoci, fou transferida a la de Galàcia en temps de Neró. Al segle iv s'inclogué a l'Hel·lenopont.
Durant el segle iv s'hi va celebrar un concili dels arrians. Fou seu d'un bisbe al segle iv i s'esmenten alguns bisbes: Heracli (present al concili de Nicea el 325), Àtic (present al concili de Calcedònia el 451), Hyperequios (el 458), Jordi (el 692), Constantí (el 787) i Pau (el 879). Segons el "Acta Patriarchatus Constantinopolitani" de Miklosich i Muller, hi havia bisbe a Zela encara el 1315 sufragani d'Amasia, però després la seu fou suprimida.
El 625 fou atacada i parcialment destruïda per Khusraw II de Pèrsia i pràcticament fou abandonada quedant reduïda a un llogaret. Va ser ocupada pels turcs el 1397.
# Atletisme en els Jocs Olímpics de Barcelona 1992 – 20 km marxa

L'esdeveniment d'atletisme de 20 km marxa masculina en els Jocs Olímpics de Barcelona 1992, es va dur a terme el dia 31 de juliol de 1992. Va tenir com a escenari principal a l'Estadi Olímpic Lluís Companys i va comptar amb la participació de 42 competidors de 23 països. L'atleta català Daniel Plaza va aconseguir guanyar la medalla d'or amb un temps de 1:21:45, essent el primer esportista català i espanyol en guanyar una medalla d'or en atletisme. El canadenc Guillaume LeBlanc va arribar en segona posició, obtenint la medalla de plata amb un temps de 1:22:25, mentre que l'italià Giovanni De Benedictis va aconseguir arribar en tercer lloc amb un temps de 1:23:1.

## Rècords

Abans de la competició, els rècords olímpics i mundials eren els següents:
| Rècord mundial | Pavol Blazek | 01:18:13 | Hildesheim, Alemanya Occidental | 16 de setembre de 1990 |
| Rècord olímpic | Jozef Pribilinec | 1: 19.57 | Seül, Corea de Sud | 23 de setembre de 1988 |

## Resultat

La classificació final de la competència va ser la següent:
| Pos. | Nom | Temps |
| | Daniel Plaza | 1:21:45 |
| | Guillaume LeBlanc | 1:22:25 |
| | Giovanni De Benedictis | 1:23:11 |
| 4 | Maurizio Damilano | 1:23:39 |
| 5 | Chen Shaoguo | 1:24:06 |
| 6 | Jimmy McDonald | 1:25:16 |
| 7 | Daniel García | 1:25:35 |
| 8 | Sándor Urbanik | 1:26:08 |
| 9 | Héctor Moreno | 1:26:23 |
| 10 | Miguel Ángel Prieto | 1:26:38 |
| 11 | Robert Ihly | 1:26:56 |
| 12 | Mikhail Shchennikov | 1:27:17 |
| 13 | Vladimir Andreyev | 1:28:25 |
| 14 | Tim Barrett | 1:28:25 |
| 15 | Stefan Johansson | 1:28:37 |
| 16 | Chris Maddocks | 1:28:45 |
| 17 | Pavol Blažek | 1:29:23 |
| 18 | Walter Arena | 1:29:34 |
| 19 | Igor Kollár | 1:29:38 |
| 20 | Axel Noack | 1:29:55 |
| 21 | Joel Sánchez Guerrero | 1:30:12 |
| 22 | Nicholas A'Hern | 1:31:39 |
| 23 | Andrew Penn | 1:31:40 |
| 24 | Martn Rush | 1:31:56 |
| 25 | Shemisu Hasen | 1:32:39 |
| 26 | Viktoras Meškauskas | 1:33:24 |
| 27 | Sérgio Galdino | 1:33:32 |
| 28 | Ján Záhončík | 1:33:37 |
| 29 | Ernesto Canto | 1:33:51 |
| 30 | Allen James | 1:35:12 |
| 31 | Andrew Jachno | 1:36:49 |
| 32 | Marcelo Palma | 1:40:11 |
| — | Li Mingcai | DNF |
| — | Robert Korzeniowski | DNF |
| — | Oleg Trochin | DNF |
| — | Ademar Kammler | DNF |
| — | Jefferson Pérez | DNF |
| — | Valentí Massana | DQ |
| — | Thierry Toutain | DQ |
| — | Bobby O'Leary | DQ |
| — | José Urbano | DQ |
| — | Saleumphone Sopraseut | DQ |

## Vegeu també

* Atletisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1992

## Referències

* 1 2 «20KM WALK MEN» (en anglès). International Olympic Committee. [Consulta: 29 abril 2017].
* ↑ «Récord mundial en marcha». El País, 09-04-1994. [Consulta: 29 abril 2017].
* ↑ «Jozef Pribilinec - Athlete Profile» (en anglès). IAAF. [Consulta: 29 abril 2017].
* ↑ «Athletics at the 1988 Seoul Summer Games: Men's 20 kilometres Walk» (en anglès). Sports-Reference.com. Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 29 abril 2017].
# Fetească albă

La Fetească Albă (pronunciat en romanès: [feˈte̯askə ˈalbə]) és una varietat de raïm blanc romanès - moldau conreada principalment a les regions de Moldàvia i Transsilvània a Romania, a la República de Moldàvia, així com també a la regió vitivinícola hongaresa d'Eger.
A Moldàvia, s'hi troba la superfície més gran plantada entre varietats locals: 900 hectàrees. Aquest raïm s'utilitza molt per a la producció de vi escumós, però també per al vi varietal Fetească.

## Noms alternatius

La Fetească Albă també es coneix amb els noms alternatius de Baratik, Bulgarien Feteasca, Devcenco Hrozno, Devicii Belii, Dievcenske Hrozno, Dievcie Hrozno, Divci Hrozen, Fehér Leányka, Feniaska Belaii, Fetiasca Alba, Fetiasca Belii, Fetiaska Alba, Fetisoka, Fetisoka, Fetisaka, Fetisoka, Fetisaka Fetyaska Belaya, Fetyaska Koroleva, Fetysare, Janyszölde, Jányszőlő, Kanigl Weiss, Lányszőlő, Leanicazea, Leanika, Leánka, Leány Szőlő, Leányka, Leanyszölde, Leányszőlary, Medyan, Lyan Ször Poama Fetei, Poama Fetei Alba, Poama Pasareasca, Roszas Leányka, Rumänien Feteasca, Udssr Fetjaska, Ungarn Leanyka i Varatik.

## Referències

* ↑ «Plavay VITIS info». Arxivat de l'original el 2012-04-22. [Consulta: 2 juliol 2010].
* ↑ Fetească albă Arxivat 2011-09-25 a Wayback Machine. at winetaste.ro
* ↑ Feteasca Alba Arxivat 2012-04-22 a Wayback Machine., Vitis International Variety Catalogue, consultat el 2010-07-15
# Oliver Wolcott

Oliver Wolcott Sr. (20 de novembre de 1726 - 1 de desembre de 1797) fou un polític nord-americà. Va ser signant de la Declaració d'Independència dels Estats Units i també dels Articles de la Confederació com a representant de Connecticut i el XIX governador de Connecticut. Va ser major general de la milícia de Connecticut en la Guerra de la Independència dels Estats Units sota les ordres de George Washington.

## Referències

* ↑ «Wolcott, Oliver» (en anglès). American Medical Biographies. Wikisource. [Consulta: 1r desembre 2024].
* ↑ Stark, Bruce P. «Wolcott, Oliver (1726-1797), Connecticut governor and revolutionary patriot». American National Biography, 2000. DOI: 10.1093/anb/9780198606697.article.0101003.
* ↑ Norton, Frederick Clavin «Biographies of the Governors of Connecticutt» (en anglès). The Connecticut Magazine, vol. 7, 1901, pàg. 175.
# Chalcomitra

Chalcomitra és un gènere d'ocells de la família dels nectarínids (Nectariinidae) que habita les zones forestals de l'ecozona afrotropical. Les diferents espècies han estat incloses al gènere Nectarinia.

## Llista d'espècies

S'han descrit 7 espècies dins aquest gènere:
* Chalcomitra adelberti - suimanga gorjablanc.
* Chalcomitra fuliginosa - suimanga carmelità.
* Chalcomitra rubescens - suimanga gorjaverd.
* Chalcomitra amethystina - suimanga ametista.
* Chalcomitra senegalensis - suimanga de pit escarlata.
* Chalcomitra hunteri - suimanga de Hunter.
* Chalcomitra balfouri - suimanga de Socotra.

## Referències

* ↑ El gènere Chalcomitra a ITIS Rev. 25-02-2014
# George Collingridge

George Collingridge (1847-1931) va ser un escriptor i il·lustrador australià més conegut avui per les seves primeres afirmacions sobre el descobriment portuguès d'Austràlia al segle xvi.

## Biografia

Va néixer en Oxfordshire, Anglaterra, educat a París, va servir en els Zuaus pontificis (al costat del seu germà Alfred, que va morir en la batalla de Mentana), i va emigrar a Austràlia el 1879 a bord del Lusitania (que no tenia res a veure amb la nau del mateix nom que es va enfonsar el 1915). Es va instal·lar a la zona, llavors aïllada de Berowra, abans de traslladar-se a la propera Hornsby, Nova Gal·les del Sud. Els seus títols acadèmics francesos com a "Professor" no van ser reconeguts per les universitats australianes, va treballar com a professor d'art, i va contribuir amb dibuixos i articles en els periòdics locals. Va fundar la primera revista d'art d'Austràlia, i va ser un dels fundadors de la Royal Art Society of New South Wales.
La seva publicació de The Discovery of Austràlia el 1895 li va valer guardó com un "geni" i com a "autoritat en matèria geogràfica" per part dels membres de la Royal Geographical Society, així com honors estrangers: el 1908 va ser creat Caballero Comandante de l'Orde de Santiago pel Rei de Portugal. El 1917 va ser nomenat Caballero Comandant de l'Ordre d'Isabel la Catòlica pel Rei d'Espanya. No obstant això, no tothom l'admirava; el seu biògraf oficial, O.H.K. Spate, el va descriure com d'un "intel·lecte indisciplinat" i freturós amb un "hàbit de judici rigorós"; el llibre va ser un fracàs financer; i un posterior esquema proposat per utilitzar una versió simplificada del llibre, el primer descobriment d'Austràlia i Nova Guinea (1906), va acabar sent retirat de les escoles.

## Obra

* The Discovery of Austràlia el 1895
* The First Discovery of Austràlia and New Guinea (1906)
Collingridge va publicar "Alice in One Dear Land" el 1922. És un llibre fet a mà amb nombrosos petits gravats. Alice es representa en un arbust australià amb un coala, aquesta és la primera representació de "Alice in Wonderland" en un ambient Australià.
Una parent llunyana de Collingridge, Vanessa Collingridge, va publicar un llibre sobre el Capità Cook, titulat Captain Cook (2002), i la publicació d'aquest llibre ha causat un cert ressorgiment de l'interès sobre George Collingridge en els últims anys.

## Vegeu també

* Hakluyt Society
* Richard Henry Major
* Mapes de Dieppe
* Mapamundi de Leonardo
* Projecció octant

## Referències

* ↑ Plein airs and graces : the life and times of George Collingridge. Wakefield Press, 2012. ISBN 978-1-74305-095-8.
* ↑ Mitchell, Adrian «George Collingridge and the Antipathies». Journal of the Australasian Universities Language and Literature Association, 2008, 110, 18-07-2013, pàg. 39–52. DOI: 10.1179/000127908805259716.

## Enllaços externs

* George Collingridge Society
* Papers of George Collingridge at the National Library of Austràlia
# Retrat del general Nicolas Philippe Guye

El retrat del general Nicolas Philippe Guye (1810) és un oli sobre tela de Francisco de Goya. Representa el general napoleònic Nicolas Philippe Guye, conseller de Josep Bonaparte a Espanya durant l'ocupació durant el Primer Imperi.

## Referències

* ↑ «General Nicolas Philippe Guye» (en castellà). Fundación Goya en Aragón. [Consulta: 1r desembre 2024].