OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jove arquer

El Jove arquer és una escultura exempta en marbre de 97 cm d'altura, atribuïda a Miquel Àngel, que data a l'entorn de 1491-1492 i es troba al Metropolitan Museum of Art, Nova York.

## Història

L'obra era anteriorment a la col·lecció Borghese i que va passar a Stefano Bardini. El 27 de maig 1902 es va vendre en una subhasta de Christie's amb l'atribució a Miquel Àngel i des d'aleshores es va perdre per complet la seva pista, de manera que la reproducció gràfica en el seu catàleg va ser per llarg temps el que va mantenir l'única evidència de l'existència de l'obra.
Aquesta obra ha estat relacionada amb la pèrdua de l'escultura del Cupido dret o Cupido-Apol·lo esculpit per Miquel Àngel per al banquer Jacopo Galli.
L'obra va ser redescoberta el 1990 pel conservador del Museu Metropolità James David Draper a l'ambaixada francesa (Departament de Cultura), a la Cinquena Avinguda de Nova York. Durant dècades, l'escultura havia decorat una font al vestíbul d'entrada on havia estat col·locada, probablement, per l'arquitecte que havia dissenyat l'edifici, Stanford White L'atribució a Miquel Àngel va ser refermada el 1997 per Kathleen Weil-Garris Brandt, guanyant una mica de consens, però també amb alguna crítica.
Va ser prestada per deu anys al museu de Nova York, i ha estat el centre d'una exposició sobre el jove Miquel Àngel al Palazzo Vecchio el 1999 i al MET durant l'any 2009.

## Descripció i estil

L'escultura mostra a un home jove, nu, sense braços i les cames fins a sota els genolls. El braç esquerre sosté, un carcaix amb forma de pota de lleó. Comparable a altres obres juvenils de l'artista, com l'Àngel de l'Arca de sant Domènec, el Crucifix del Santo Spirito i el sàtir del Bacus, es caracteritza per una certa morbidesa al modelatge i una entonació sentimental delicada encara lluny de la terribilità de les seves obres de maduresa.
La figura sembla fer un pas, amb una torsió en el cos, que augmenta els punts de vista "d'interès" prop de l'estàtua. És probable que la inclinació del cap estava realitzada per l'acte de disparar una sageta. La precisió anatòmica és notable i comparable amb algunes figures de La batalla dels centaures.
L'estat de conservació està en perill, així com les parts que falten i abrasions a la superfície, per la seva exposició durant anys en un jardí, com l'Horti Borghese. Algunes juntes de metall es troben en diversos llocs de l'escultura, per tornar a muntar les peces perdudes. S'observa, tanmateix, algunes petites parts no polides (els cabells i el tors) com deixats pendents, fet freqüent a l'art de Miquel Àngel. Altres parts semblen haver estat acabades amb gran cura, com la cara o les natges.

## Referències

* ↑ Baldini (1978) pàg. 88
* ↑ «Art review» (en anglès). [Consulta: 29 juny 2011].

## Bibliografia

* Baldini, Umberto. Miguel Ángel: La Escultura (en castellà). Editorial Teide, 1978. ISBN 84-307-8163-3.

## Enllaços externs

* L'evento della presentazione della statua al MET En anglès
* Is this a Michelangelo?En anglès
# Lexington Steele

Clifton Todd Britt conegut artísticament com a Lexington Steele (nascut el 28 de novembre del 1969 a Nova Jersey) és un actor pornogràfic estatunidenc.

## Educació i vida prèvia a la pornografia

Va néixer a Nova Jersey i es va graduar en la Morristown High School el 1987. Posteriorment va acudir al Morehouse College, entre 1988 i 1990. Després d'aquest període canvia de centre educatiu per graduar-se a la Universitat de Siracusa el 1993.
Va treballar a Nova York com a corredor de borsa, en el World Trade Center, i segons les seves paraules hagués estat una de les víctimes de l'atemptat del 11S de 2001 d'haver-hi seguit treballant com a corredor.

## Carrera pornogràfica

Va començar a participar en pel·lícules per a adults el 1997, adquirint certa fama a Nova York i Los Angeles pel dramatisme de les seves escenes d'ejaculació. Des de llavors ha rebut una infinitat de premis, dirigint desenes de pel·lícules i participant en al voltant de 500 com a actor protagonista.
D'entre les seves obres destaquen El empalador i El retorn del empalador, les que li han donat el sobrenom amb el qual és conegut. En elles l'argument gira entorn de la tremenda grandària del seu penis, perquè en les escenes de penetració -o empalación- es pot apreciar el dolor sofert per les dones que participen en el rodatge.

## Premis

* 2009: Premi AVN Hall of Fame.

## Referències

* ↑ «2009 AVN Award-Winners Announced» (en anglès). AVN, 10 de gener de 2009. [Consulta: 11 gener 2009].
# Kara-Khodja

Kara-Khodja (Idiqutshahri) fou una ciutat de l'oasi de Turfan, a uns 40 km al sud-est de Turfan
Fou fundada al segle i amb el nom de Kara-Khodja o Khodja de l'Oest. El regne de Turfan fou dominat des del 507 per la dinastia xinesa dels K'iu. La seva capital no era l'actual ciutat de Turfan sinó que estava una mica més a l'est a la ciutat que van anomenar Kao-ch'ang (xinès 高昌国, Gaochang) que correspon a Idiqutshahri o Idiquot-chahri, o Kara-Khodja. El budisme fou la religió del regne i un nombre de restes budistes es poden veure avui dia a la moderna vila, incloent texts budistes escrits en uigur posteriors, i pintures maniquees també posteriors. Al començament del segle VI el monjo xinès Hsyan-tsang fou convidat a visitar Kao-ch'ang pel rei local i va tenir una amistosa benvinguda.
Vers el 640 va passar a domini xinès (dinastia Tang) que va durar un segle, i després va caure en mans dels uigurs sota els que va portar el nom d'Idiqutshahri (idiqut era el títol del kan uigur). Va romandre en mans dels uigurs durant segles. Els uigurs foren vassalls karakhànides al segle X ikara khitai al segle xi. Kara-Khodja fou una de les seus del comissaris del gur khan dels kara khitai a la cort del idiqut dels uigurs. El comissari, de nom Chaukam, fou assassinat el 1209 i els uigurs van reconèixer la sobirania mongola. La "Història secreta" dels mongols diu que Genguis Kan va donar la mà de la seva filla Alaltun (o Altun-baki) al idiqul uigur.
La ciutat fou abandonada al segle xiii degut a les guerres.
Les excavacions arqueològiques han demostrat que la ciutat disposava de mercats, temples, tendes i residencies. Les ruïnes cobreixen una superfície de dos milions de metres quadrats amb la ciutat exterior, la interior i el palau; la ciutat exterior estava rodejada per muralles amb accés per nou portes, dos en cada vent excepte al sud que eren tres; a la part sud-oest un gran temple amb pati i residència; la ciutat interior està en molt mal estat; a la part occidental hi havia la fortalesa del kan considerat el palau.
A poca distància de les ruïnes es troben les antigues tombes d'Astana-Karakhoja (Astana vol dir capital) que era la necròpolis de la ciutat; tenen 2 km de nord a sud i 5 km d'est a oest amb una superfície de 10 km², i estan datades entre finals del segle ii i començament del segle ix; cada tomba correspon a una família amb molts objectes funeraris tots molt ben conservats pel clima; els cossos han quedat momificats i estan en excel·lent estat. Tres cambres es poden visitar.
A uns 30 km a l'oest, prop de Turfan, a la vall de Yarnaz, en una mena d'illa entre dos rius, es troben les ruïnes de Jiaohe, molt ben conservades; la ciutat fou seu d'una important guarnició xinesa que va existir fins al segle VIII; la ciutat està formada pels temples i residències oficials, la residència del poble, i la zona de feina; les cases estaven construïdes en part enterrades al terre i s'han conservat bé; només el temple està fet amb rajola.

## Referències

* ↑ P. Pelliot, Kao-tx'ang, Wotcho, Huo-Txeou et Qara-khodja, 1912
* ↑ Barthold a Turkestan, pàgina 362, citant com a font a Djuweini

## Fonts

* "Kara-Khodja" a Enciclopèdia de l'Islam
# Karina Gosteva

Karina Gosteva (1989) és una pintora contemporània italiana coneguda per la seva obra "Quantum Jellyfish". Va obtenir el seu títol de la Nova Acadèmia de Belles Arts de Milà (NABA) el 2019 i ha estat reconeguda amb diversos premis artístics, incloent-hi el Ricoh Artistic Prize el 2019 i l'Aviccc Artistic Prize el 2021. Gosteva preten immortalitzar la bellesa de les meduses i promoure el respecte pel medi ambient a través de la seva obra artística.

## Obres

* 2022, Hell inside, beyond boundaries
* 2021, White fire Limpia

## Museu

* Col·lecció museale Fondazione Sandretto Re Rebaudengo

## Exposició

* 2018, Steam Plant, patrocini de la ciutat de Milà

## Referències

* ↑ The Map Report (Ngày 7 tháng 6 năm 2011) . L’arte contemporanea sul podio del Premio Ricoh
* ↑ Affari Italiani (Ngày 4 tháng 10 năm 2021) . Karina Castorani Gosteva, l'Aviccc la premia e torna in asta da capofila
* ↑ The Map Report (13 Tháng Mười Một, 2019) . E' a Londra il prossimo step di Karina Gosteva Castorani, l'artista delle Meduse Quantiche
# Ke

El ke (en pinyin: ke) és una unitat xinesa tradicional de temps decimal que dura aproximadament un quart d'una hora occidental. Tradicionalment el ke divideix un dia en cent intervals iguals de 14.4 minuts (14 min 24 s). El ke és equivalent al centidía (c d), un prefix d'una unitat que no pertany al sistema SI. En forma literal l ke signidfica 'marcar' o 'tallar', i és part del substantiu Kedu que fa a marques tallades en els dispositius de mesura.
Juntament amb l ke, els antics xinesos mesuraven el temps amb hores dobles (tradicional 时辰, simplificat 时辰, pinyin shíchen) també anomenats "torns ". Atès que no és possible dividir 12 hores dobles en 100 ke en forma uniforme, cada ke va ser subdividit en 60 fen (分; pinyin fen).
Hi va haver diversos intents de redefinir el ke en 96, 108, o 120 de manera de poder dividir en forma uniforme les 12 hores dobles. Durant la dinastia Qing per l'època en què van arribar els missioners jesuïtes, la durada del ke havia estat redefinida a un 96 avo (1/96) d'un dia, o exactament 1/4 d'hora occidental. En l'actualitat ke és el terme estàndard xinès per denominar al quart d'hora. A més, en l'actualitat el fen és utilitzat per referir-se a un lapse de temps que no és 1/60 del ke sinó 1/60 d'una hora, o sigui 1 minuts.

## Referències

* ↑ Segons el Shuowen Jiezi de Xu Shen, "漏 以 铜壶 盛水, 刻 节, 昼夜 百 刻." Traducció : "Gotes d'aigua d'un recipient de coure/bronze amb aigua. Es mesura el temps que transcorre. Així podem dividir la durada del dia en 100 unitats. "
* ↑ F. Richard Stephenson i David A. Green; Historical supernovae and their remnants, Oxford University Press, Oxford (2002), pages 15-16. ISBN 0-19-850766-6

## Bibliografia

* Colin Ronan, p 247-250 in Walker, Ch ed.: Astronomy before the telescope. Brit. Museum P., UK (1999). ISBN 0-7141-2733-7
Viccionari
# Kigeli IV de Ruanda

Kigeli IV Rwabugiri, nascut en 1840, o 1853 i mort en novembre 1895 era el rei (mwami) del regne de Ruanda a finals del segle xix. Era un tutsi amb nom de naixement Rwabugiri. Va ser el primer rei de la història de Ruanda en entrar en contacte amb els europeus. Va establir un exèrcit equipat amb armes que va obtenir dels alemanys i va prohibir que la majoria d'estrangers, especialment àrabs, entressin al seu regne.
Rwabugiri va imposar la seva autoritat en 1853-1895.
Al final del govern de Rwabugiri, Ruanda es va dividir en una estructura estandarditzada de províncies, districtes, turons i barris administrats per una jerarquia de caps predominantment tutsi als nivells superiors i amb un major grau de participació mútua d'hutus.
Va defensar les fronteres actuals del regne de Ruanda contra la invasió de regnes veïns, comerciants d'esclaus i europeus. Rwabugiri era un rei guerrer i és considerat com un dels reis més poderosos de Ruanda. Alguns ruandesos el veuen com l'últim veritable rei de Ruanda a causa del tràgic assassinat del seu successor, el seu fill Rutarindwa i el cop d'estat per la seva madrastra Kanjogera que va instal·lar el seu fill Musinga. Al començament del segle xx, Rwanda era un estat unificat amb una estructura militar centralitzada.

## Referències

* ↑ Annalen - Koninklijke Museum voor Midden-Afrika, Tervuren, België. Reeks in-80, 1964, p. 473.
* 1 2 «RwandaNet - Documents histoire». [Consulta: 16 gener 2021].
* ↑ (anglès) Library of Congress
* ↑ Alex Kagame

## Bibliografia

* Léon Delmas. Généalogie de la Noblesse du Ruanda. Kabgaye, 244 pp.
* Laurent Gakuba, Histoire du Rwanda. segle xix : Règne sanglant du roi Kigeri IV Rwabugiri (1853-1895), Éditions du Panthéon, 2015, 272 p. ISBN 9782754728980
* Alexis Kagame, La notion de génération appliquée à la généalogie dynastique et à l'histoire du Rwanda des Xè-XIè siècles à nos jours, Académie royale des sciences coloniales, Bruxelles, 1959, 117 p.
* David Newbury, « Les campagnes de Rwabugiri : chronologie et bibliographie » in Cahiers d'études africaines, 1974, vol. 14, N. 53, p. 181-191
* (anglès) Aimable Twagilimana, « Rwabugiri, Kigeri IV (1840 ?-1895) », in Historical dictionary of Rwanda, Scarecrow Press, Lanham, Md., 2007, p. 148-149 ISBN 978-0-8108-5313-3.
* Jan Vansina, L'évolution du royaume rwanda des origines à 1900, Bruxelles, 1962, 100 p.

## Enllaços externs

* The International Response to Conflict and Genocide: Lessons from the Rwanda Experience, see Historical Perspective
Títols de regnat :
| Precedit per: Mutara II Rwogera | Rei de Ruanda 1853–1895 | Succeït per: Mibambwe IV Rutarindwa |
# Kim Adams

Kim Adams (Edmonton, 1951) és un escultor Canadenc que realitza acoblaments en diferents escales.
El seu estil visual està influenciat pel disseny industrial, l'arquitectura i el disseny d'automòbils. Les seves obres incorporen la tècnica de modelisme ferroviari coneguda com a kit bashing. Destaca l'ús de colors vius i elements prefabricats, que són ingredients importants en les seves escultures de gran format. Els seus petits paisatges surrealistes són reminiscències de Hieronymus Bosch.
A Catalunya va col·laborar en l'exposició El Geni de les Coses, promoguda per l'Oficina d'Arts Visuals de la Diputació de Barcelona.

## Referències

* ↑ Marg Langton «Earth Machines». The Hamilton Spectator, 23-07-1992 [Consulta: 15 setembre 2011]. Arxivat 8 de novembre 2012 a Wayback Machine.
* ↑ El kitbashing és una tècnica consisteix a acoblar elements de diferents models a escala per obtenir peces més aproximades a la real, en el cas de Adams barreja elements per obtenir major realisme
* ↑ Colin Dabkowski «Kim Adams' 'Optic Nerve' lights up Babeville». The Buffalo News, 08-10-2010 [Consulta: 15 setembre 2011].
* ↑ DDAA. El Geni de les coses. Exposició Itinerant. Barcelona: Diputació de Barcelona, 2010. ISBN L-24-2010 [Consulta: 22 desembre 2013].
# Kurt G. Kreuzinger

Kurt Kreuzinger (1905- 1989, o 1990) va ser un botànic alemany, més conegut per la seva obra amb la família de cactàcies. Registre de les seves identificacions de 158 noves espècies de cactàcies
D'acord amb IPNI (http://www.ipni.org/), mor el 1989.

## Algunes publicacions

* 1935. Eger Verzeichnis amerikanischer und anderer Sukkulenten mit Revision der Systematik der Kakteen. Tom: Heft Seite 20-21 K. Kreuzinger-Verlag

## Honors
### Epònims

* (Cactaceae) Hymenorebutia kreuzingerii Frič ex-Buining
* (Cactaceae) Lobivia kreuzingerii (Frič ex-Buining) Krainz
Va realitzar valuoses aportacions a la taxonomia, identificant i classificant més de 140 espècies; les que publicava habitualment en :
* Verzeichn. Amer. Sukkulent.; Succulenta; Repert. Spec. Nov. Regni Veg.; Möller's Deutsche Gärtn.-Zeitung; Kakteen Südamerika; Cactaceae (Backeberg); Succulenta (Netherlands); Verzeichnis Sukk. Revis. Syst. Kakt.

## Referències

* ↑ (GCI)
* ↑ Sukkulentenkunde 3: 45. 1949 (GCI)
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).

## Bibliografia

* Guido Heinrich, Karl Schlimme, Magdeburger Biographisches Lexikon. 2002. Magdeburg, ISBN 3-933046-49-1
# L'amor violat

L'amor violat (títol original: L'Amour violé) és una pel·lícula de França de Yannick Bellon, estrenada el 1978. Ha estat doblada al català.

## Argument

Una dona, infermera a Grenoble, és violada per quatre homes un vespre. Empesa per una amiga, ho denuncia perquè l'afer sigui jutjat davant un tribunal.

## Llocs de rodatge

Rodada principalment a Grenoble, al final de la pel·lícula hi ha escenes curtes de París.
* Auberge de Sainte-Marie-du-Mont (regió de Grenoble)
* Clinica Juliette de Wils (Champigny-sur-Marne)

## Repartiment

* Nathalie Nell: Nicole
* Alain Fourès: Jacques
* Michèle Simonnet: Catherine
* Pierre Arditi: Julien
* Daniel Auteuil: Daniel
* Bernard Granger: Patrick
* Marco Perrin: El pare de Jean-Louis
* Marianne Épin: La dona de Patrick
* Alain Marcel: Jean-Louis
* Gilles Tamiz: René
* Tatiana Moukhine: La mare de Nicole
* Lucienne Hamon: El jutge
* Guylène Péan: L'advocat
* Andrée Damant: La mare de Jean-Louis

## Crítiques

| « | Yannick Bellon sent el despertar sense pal·liatius de les consciències somnolentes, i provocar l'opinió i, un cop donada l'alarma, recórrer metòdicament les peces d'un dossier que vol examinar a fons. L'Amor violat serà una pel·lícula útil, per suscitar el debat, una arma per la lluita en favor de la independència femenina i contra els valors sexistes de la societat on vivim. | » |
| « | D'un costat, hi ha la bellesa en calma dels paisatges. De l'altre, la violència estúpida dels homes. Entre els dos, el silenci de Nicole i la seva mirada. No lluita per venjar-se. | » |

## Referències

* ↑ esadir.cat. L'amor violat. esadir.cat.
* ↑ «L'amour violé». The New York Times.
* ↑ Michel Perez, Le Matin.
* ↑ Claude-Marie Trémois, Télérama.
# La Conquista del Estado

La Conquista del Estado va ser un setmanari polític espanyol fundat el 14 de març de 1931 (un mes abans de la proclamació de la Segona República Espanyola) per l'escriptor Ramiro Ledesma Ramos. Van sortir a la llum 23 números, sent l'últim d'ells el 24 d'octubre de 1931.

## Objectius polítics

De caràcter feixista, estava inspirat en la publicació homònima italiana de Curzio Malaparte (La Conquista dello Stato) i pretenia convertir-se en l'embrió del feixisme espanyol des d'un punt de vista teòric. En el seu primer número va publicar un manifest les idees primordials eren: supremacia de l'Estat, afirmació nacional, articulació comarcal d'Espanya i estructura sindical de l'economia (nacionalsindicalisme). El periòdic va redactar a més 17 punts bàsics, que destacaven els seus objectius primordials.

### Revolució Nacional i Social

Declaradament partidària d'un socialisme de tipus nacionalista, en tots els nombres del setmanari es posa l'accent en la idea de revolució, que s'enfronti tant al marxisme com al capitalisme, enfocant-se en l'anomenada tercera via i fent contínues lloes tant a la Itàlia feixista com al Partit Nacional Socialista dels Treballadors Alemanys d'Adolf Hitler, que arribaria dos anys més tard al poder. També va ser molt combatiu amb el separatisme, especialment amb el català, al que va dedicar diversos articles de clara oposició al mateix.
Al seu voltant va intentar reclutar als descontentaments d'alguns moviments revolucionaris proletaris, fonamentalment de membres de la CNT, assistint al Congrés Extraordinari de 1931 de l'organització anarcosindicalista i donant suport a la Vaga de la Telefònica convocada per aquests.

## Fi del setmanari i fundació de les JONS

Després de sofrir moltes penúries de caràcter econòmic, per la censura establerta en la Llei de Defensa de la República (1931), va anunciar a l'octubre el final de la seva marxa, encara que feia oficial la formació d'una nova organització política i un nou setmanari amb el mateix nom, Juntas de Ofensiva Nacional Sindicalista (JONS), que es convertirà en el primer partit feixista existent a Espanya.

## Referències

* ↑ La Conquista del Estado, núm 1 del 14 de març de 1931
* ↑ La Conquista del Estado, núm 18 d'11 de juliol de 1931
# Abdón Prats Bastidas

Abdón Prats Bastidas (Artà, Illes Balears, 7 de desembre de 1992), és un futbolista mallorquí. Juga de davanter al Real Club Esportiu Mallorca de la Primera Divisió.

## Carrera de club

Abdón és producte del planter local del RCD Mallorca, i va debutar com a sènior als 17 anys. Va passar diverses temporades a Segona Divisió B amb el RCD Mallorca B. El 14 de desembre de 2011 va debutar amb el primer equip, jugant uns minuts en una derrota a casa per 0-1 contra l'Sporting de Gijón a la Copa del Rei de futbol 2011–12.
El 28 d'abril de 2012, Abdón va jugar el seu primer partit de La Liga entrant per suplir Víctor Casadesús en una victòria per 3–1 contra el Getafe CF. El 23 d'agost de l'any següent fou cedit al Burgos CF de Segona B, i va tornar al final de la temporada al primer equip mallorquí, aquest cop a Segona Divisió.
Abdón va marcar el seu primer gol com a professional el 21 de setembre de 2014, tot i que fou en una derrota per 4–6 a casa contra el CA Osasuna. El 30 de gener de l'any següent va acabar contracte, i en va signar un altre amb el CD Tenerife hores després.
El 3 de juliol de 2015, Abdón va signar per dos anys amb el CD Mirandés de segona divisió. El 25 de gener de 2017, va deixar el club per mutu consentiment, i va fitxar pel Racing de Santander.
El 4 de juliol de 2017, després de marcar 14 gols pel Racing, el màxim de la seva carrera, Abdón va retornar al Mallorca, novament a Segona B.

## Referències

* ↑ Muñiz guía la eliminatoria para el Sporting en Mallorca (Muñiz puts tie in favour of Sporting in Mallorca); Diari AS, 14 desembre 2011 (castellà)
* ↑ Mallorca leapfrog Getafe Arxivat 2012-05-10 a Wayback Machine.; ESPN Soccernet, 28 abril 2012
* ↑ Abdón Prats se marcha cedido al Burgos CF de la Segunda B (Abdón Prats goes on loan to Burgos CF of Segunda B) Arxivat 19 octubre 2013 at Archive.is; Mallorca Esport, 23 agost 2013 (castellà)
* ↑ Festival de goles en Pamplona (Goal festival in Pamlona); Marca, 21 setembre 2014 (castellà)
* ↑ Abdón Prats se desvincula del club (Abdón Prats cuts ties with club) Arxivat 18 May 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.; RCD Mallorca, 30 gener 2015 (castellà)
* ↑ Abdón Prats, nuevo jugador del CD Tenerife (Abdón Prats, new player of CD Tenerife) Arxivat 18 May 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.; CD Tenerife, 30 gener 2015 (castellà)
* ↑ Abdón Prats firma por dos temporadas con el Club Deportivo Mirandés (Abdón Prats signs for two seasons with Club Deportivo Mirandés) Arxivat 4 July 2015$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.; CD Mirandés, 3 juliol 2015 (castellà)
* ↑ Comunicado oficial, C.D. Mirandés S.A.D. (Official announcement, C.D. Mirandés S.A.D.); CD Mirandés, 25 gener 2017 (castellà)
* ↑ El Racing incorpora a su plantilla 2016/17 al delantero Abdón Prats (Racing add to their 2016/17 squad the forward Abdón Prats); Racing Santander, 25 gener 2017 (castellà)
* ↑ Abdón Prats vuelve a casa (Abdón Prats returns home); Marca, 4 juliol 2017 (castellà)

## Enllaços externs

* Abdón a BDFutbol
* Abdón, Fitxa a Soccerway