OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gustavo Barros Schelotto

Gustavo Barros Schelotto (La Plata, 4 de maig de 1973) és un exfutbolista argentí, que ocupava la posició de migcampista. És germà bessó del també futbolista Guillermo Barros Schelotto.

## Trajectòria

Format al Club de Gimnasia y Esgrima La Plata, amb aquest club va guanyar la Copa Centenario de l'Associació Argentina, el 1993. Tres anys després, fitxa pel Boca Juniors, un any abans que el seu germà. Amb els de Buenos Aires hi va sumar sis gols en 65 partits, i va guanyar diversos títols domèstics i continentals.
El gener del 2001 fitxa pel Vila-real CF, de la primera divisió espanyola, junt el seu compatriota Martín Palermo. El migcampista no va consolidar-se al quadre valencià, retornant al seu país als pocs mesos, tot jugant a clubs com Racing d'Avellaneda, Rosario Central i una segona etapa al Gimnasia de La Plata.
El 2005 marxa a l'Alianza Lima peruà, i a l'any següent recala al Puerto Rico Islanders de la USL First Division, on hi va penjar les botes.

## Títols

* Copa del Centenario: 1993
* Torneig Apertura: 1998, 2000, 2001
* Torneig Clausura: 1999
* Copa Libertadores: 2000
* Copa Intercontinental: 2000

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Passendale

Passendale és un poble de l'actual municipi de Zonnebeke a la província Flandes Occidental de Bèlgica. L'1 de gener de 1977 es va fusionar amb Zonnebeke. El 1999 tenia 2928 habitants. Es troba als marges del Ravebeek i Passendalebeek, a terres argiloses-arenoses. Al sud del poble naix l'Heulebeek. És un poble rural i residencial. L'única activitat industrial és una formatgeria,
El primer esment escrit, Pascandala, data del 855 i provindria de Pasko (un nom) i dale (vall). En molts relats històrics d'origen anglès sobre la Primera Guerra Mundial, es fa servir sovint l'ortografia antiga Passchendaele. A la Primera Guerra Mundial el poble va ser totalment devastat. La màxima violència es va produir durant la batalla de Passendale del 31 de juliol fins al 10 de novembre del 1917. Després de la guerra, el poble va ser reconstruït segons els plans de l'arquitecte brugenc R. Cauwe.

## Llocs d'interès

El poble compta amb cementiris militars del Regne Unit, Canadà i Nova Zelanda, búnquers alemanys i altres monuments commemoratius de la Primera Guerra Mundial:
* El Tyne Cot New British Cemetery: el cementiri militar britànic més gran de tota la Europa continental, amb el Missing Memorial, un mur amb 34.957 noms.
* Canadian Memorial
* New Zeeland Memorial
* 85th inf. Ballion Memorial
* El museu Memorial Museum Passchendaele 1917

## Passendale en l'art

* El grup musical Iron Maiden li va dedicar la cançó Paschendale al seu àlbum Dance of Death del 2003
* L'àlbum Passiondale del grup God Dethroned (2009)
* Passchendaele (2008), pel·lícula del director canadenc Paul Gross
* Cementiri britànic
* Trinxeres al museu
* entrada del museu

## Referències

* 1 2 «Passendale». Inventaris van het Bouwkundig Erfgoed, 2005,. (en català: Fitxa de l'institut del patrimoni immoble de Flandes)
* ↑ Passchendaele a Internet Movie Database (anglès)

## Enllaços externs

* «Passchendaele 2017». «Web per la commemoració del centenari de la batalla de Passendale»
# Alba (Aragó)

Alba és un municipi d'Aragó, a la província de Terol i a la comarca de la Comunitat de Terol. El 2018 tenia 178 habitants, segons l'INE. S'anomena també Alba del Campo i es troba a la vall del riu Jiloca. Es pot arribar al poble a través de la Nacional 330. L'agricultura i la ramaderia són les principals activitats econòmiques. Un castell presideix el poble, que compta amb una bonica església i una torre.
Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 1996 | 2006 |
| 627 | 703 | 726 | 766 | 712 | 653 | 609 | 559 | 369 | 311 | 294 | 251 |

## Referències

* ↑ «Alba» (en castellà). [Consulta: 16 novembre 2024].

## Enllaços externs

* CAI Aragón-Alba Arxivat 2011-01-06 a Wayback Machine.
* Web d'Alba del Campo Arxivat 2019-06-15 a Wayback Machine.
* Fòrum d'Alba del Campo
Viccionari
# Steven Sharp Nelson

Steven Sharp Nelson és un violoncelista estatunidenc, més conegut com "The Cello Guy" ("El noi del cello") dels The Piano Guys, el canal de YouTube d'un grup de música amb el mateix nom.

## Vida personal

Quan Nelson tenia set anys, el seu pare va decidir que cada un dels seus fills aprendria a tocar un instrument inventat abans de l'any 1800. Ell inicialment va provar el violí però després va preferir el cello. L'any 2002 es va graduar de la Universitat de Utah amb una llicenciatura de música i més tard va fer el màster d'administració pública. Abans d'unir-se als The Piano Guys, va treballar en una immobiliària.
Nelson i la seva muller, Julie, tenen quatre fills.

## Carrera

L'any 2006, Nelson era un desenvolupador d'immobiliària i va descriure la seva música com una via de desconnexió més que una vocació. Ell mai va pretendre que la música li donés els seus ingressos principals. Nelson va enregistrar el seu primer àlbum solista, Sacred Cello, amb el segell discogràfic Stone Angel Music (creat per Paul Cardall el 1999) i el 2006 va guanyar el Premi Pearl pel millor disc clàssic instrumental. La cançó es va situer entre les 20 millors del Billboard. Nelson, i la resta dels The Piano Guys, va signar un contracte amb Sony Masterworks el 2012 que els va permetre per retenir control artístic del grup. També ha tocat amb la Orquesta Filarmònica de la Xina. Nelson va alliberar dos altres àlbums de solo: Tender Mercies el 2008, seguit per Christmas Cello el 2010.

## Referències

* ↑ "Steven Sharp Nelson's Biography" Arxivat 2016-11-01 a Wayback Machine. sacredcello.com.
* 1 2 3 4 5 6 Carma Wadley. «Music is an escape, not a vocation, for cellist». Deseret News, 08-10-2006. Arxivat de l'original el 23 de novembre 2018. [Consulta: 10 juny 2014].
* 1 2 «University of Utah Alumni Association awards $550,000 in scholarships and honors Piano Guys cellist and U professor». U News Center. University of Utah, 06-04-2015.
* ↑ «U. to honor Piano Guys musician, professor». Deseret News, 06-04-2015. Arxivat 10 August 2017$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* ↑ Carma Wadley. «Utah pianist, cellist working together to make beautiful music». Deseret News, 16-11-2008. Arxivat de l'original el 10 d’agost 2017. [Consulta: 10 juny 2014].
* 1 2 3 «A-List Performances at the Podium». Manila Bulletin, 24-02-2010. Arxivat de l'original el 10 de setembre 2016. [Consulta: 10 juny 2014].
* 1 2 «The Piano Guys' Steven Sharp Nelson releases independent cello collection with former record label.». Stone Age Music, 06-03-2014. Arxivat de l'original el 15 de juliol 2014. [Consulta: 10 juny 2014].
* ↑ Blair Howell. «TV preview: the Piano Guys enter the big time with PBS broadcast». Deseret News, 15-09-2012. Arxivat de l'original el 27 de juny 2017. [Consulta: 10 juny 2014].

## Vegeu també

* The Piano Guys

## Enllaços externs

* Steven Sharp Nelson - Lloc web oficial
# Cadència

En música, distintes situacions reben el mot de cadència. Una cadència, harmònicament, és un punt de repòs que o bé conclou una frase musical (cadència conclusiva), o bé té un punt de tensió que li dona un caràcter suspensiu (cadència suspensiva). També s'anomena cadència (de l'italià, cadenza) el passatge virtuosístic interpretat pels solistes durant la interpretació d'un concert, la qual pot ser improvisada o no.

## Harmonia

Hi ha diverses cadències ja estandarditzades a l'harmonia tradicional, les quals reben el seu nom en funció de la successió d'acords que hi hagi. Les cadències bàsiques que es poden trobar són:
* Cadència autèntica: Cadència en què la funció de tònica és precedida per la funció de dominant (V o VII grau) que, alhora, sovint és precedida per la de subdominant.
   * Cadència autèntica perfecta: Una cadència autèntica es considera cadència perfecta quan l'acord del I grau és en un temps fort, es troba en estat fonamental, i hi ha la tònica a la veu superior. Té un caràcter conclusiu.
   * Cadència autèntica imperfecta: Una cadència autèntica es considera imperfecta quan trobem acords invertits i/o la veu superior no finalitza amb la tònica. Pot tenir un caràcter conclusiu o suspensiu.
* Cadència plagal: Cadència en què la funció de tònica és precedida per la funció de subdominant (II o IV grau, bàsicament). Té un caràcter resolutiu.
* Semicadència: Tipus de cadència en què es reposa sobre la funció de dominant. Aquesta sol estar succeïda per una funció de subdominant, tònica o d'una dominant secundària. Té un caràcter suspensiu.
* Cadència trencada: Cadència en què es trenca l'expectativa de la resolució de la funció de dominant. En comptes de ser succeïda per la funció de tònica, es reposa, normalment sobre el sisè grau (o sisè rebaixat, o altres variants). Té un fort sentit de suspensió del discurs harmònic.
* Cadència picarda: Cadència en què hi ha un canvi de mode (de menor a major) a l'últim acord. En si mateixa no és un tipus de cadència, ja que no es caracteritza per la successió de dues funcions tonals, sinó que es troba en la plagal o bé en l'autèntica.

## Cadència de concert

És costum, als concerts per a solista i orquestra, que el primer faci un solo en el qual demostri el seu virtuosisme. Segons el període musical, el compositor o l'intèrpret aquest solo pot ser improvisat durant el concert o prèviament escrit; també pot ser una part de l'obra exclusiva del solista, o pot tenir acompanyament de l'orquestra.

## Fonts

* «Cadència». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* «Cadència». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Adelospondylus

Adelospondylus watsoni és una espècie de tetràpode lepospòndil que va viure a la fi del Carbonífer inferior al territori que actualment és Escòcia.

## Referències

* ↑ «Adelospondylus». Paleobiology Database. Fossilworks.. [Consulta: 10 novembre 2024].
* ↑ Carroll, Robert L. «An adelogyrinid lepospondyl amphibian from the Upper Carboniferous» (en anglès). Canadian Journal of Zoology, 45, 1, 01-01-1967, pàg. 1–16. DOI: 10.1139/z67-001. ISSN: 0008-4301.
# Alise Post

Allisi Rose Post (St. Cloud, 17 de gener de 1991) és una esportista nord-americana que competeix en ciclisme en la modalitat de BMX.
Va participar en els Jocs Olímpics de Rio de Janeiro 2016, obtenint una medalla de plata a la cursa femenina. Ha obtingut sis medalles en el Campionat del món de BMX entre els anys 2010 i 2017.

## Palmarès internacional

* 2016
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Rio de Janeiro en BMX
* 2017
** Campiona del món en BMX

## Referències

* ↑ «Allisi Post» Arxivat 2015-11-21 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Allisi Post» en The-sports.org (anglès)

## Enllaços externs

* The American Bicycle Association (ABA) Website
* The National Bicycle League (NBL) Website
* Alise Post's 2005 interview by young fellow racer Joey Bradford
* Fitxa a cyclebase.nl
# Lloro de galtes rosa

El lloro de galtes rosa (Pyrilia pulchra) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita bosc i selva humida de l'oest de Colòmbia i de l'Equador.

## Referències

* ↑ IUCN «Pyrilia pulchra» (en anglès). BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2016:, 01-10-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t22686107a93098805.en.
# Platt Adams

Platt Adams (Belleville, Nova Jersey, 23 de març de 1885 - Normandy Beach, Nova Jersey, 27 de febrer de 1961) va ser un atleta estatunidenc que va competir a començaments del segle xx. Era germà del també medallista olímpic Benjamin Adams.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on disputà cinc proves del programa d'atletisme. En el triple salt i en el salt d'alçada aturat fou cinquè, en el salt de llargada aturat sisè, i es desconeix la posició exacta en el llançament de disc i el llançament de disc estil antic.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Estocolm, disputà quatre proves del programa d'atletisme. En el salt d'alçada aturat guanyà la medalla d'or, i la de plata en el salt de llargada aturat. En el triple salt fou cinquè i vint-i-tresè en el salt d'alçada. En aquest mateixos Jocs disputà la competició de demostració de beisbol.
El gener de 1915 la Metropolitan Association de l'Amateur Athletic Union trobà a Adams no culpable dels càrrecs de professionalisme per haver venut un premi o haver rebut diners per una medalla, violant d'aquesta manera la condició d'amateur.
Resident a South Orange, Nova Jersey, Adams serví a l'Assemblea General de Nova Jersey quan fou nomenat inspector en cap de boxa el març de 1923.
Morí a casa seva, a Normandy Beach, el 27 de febrer de 1961.

## Referències

* 1 2 3 «Platt Adams Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2 de febrer 2013. [Consulta: 1r agost 2016].
* ↑ Staff. "CLEAR PLATT ADAMS OF SELLING PRIZES; A. A. U. Committee Dismisses Charges of Professionalism Against Athlete.", The New York Times, 21 gener 1915. Consulta 21 octubre 2015. "Platt Adams, Olympic champion and holder of several jumping records, was acquitted last night by the Registration Committee of the Metropolitan Association of the A.A.U. of the charges of professionalism made against the New York A.C. athlete by T.I. Glynn, Max Theimer and Peter L. Schenck."
* ↑ Staff. "Platt Adams, Former Olympic Champion, Made Chief Boxing Inspector in Jersey", The New York Times, 25 març 1923. Consulta 13 abril 2013. "Assemblyman Platt Adams of South Orange, one of the Republican delegation from Essex County was named Chief Boxing Inspector under the new Stevens bill today."
* ↑ "PLATT ADAMS, 75, ATHLETE, IS DEAD; Won Standing High Jump at 1912 Olympics -- Ex-Chief Jersey Boxing Inspector", The New York Times, 3 març 1961. Consulta 13 abril 2013.
* ↑ "A Roundup Of The Sports Information Of The Week" Arxivat 2013-06-28 at Archive.is, Sports Illustrated, 13 març 1961. Consulta 13 abril 2013. "DIED: PLATT ADAMS, 75, winner of the 1912 Olympic standing high jump, at Normandy Beach, N.J. Adams won the now-discontinued Olympic event with a jump of 5 feet 4 inches."
# Cal Torroella

Cal Torroella és una masia del municipi de Ribes de Freser (Ripollès) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Un temps fou torre de guaita i defensa i d'això li prové el nom. La pairalia, rodejada per les cabanes, capella annexa i masoveria, té ja influències de l'arquitectura urbana. Les torres tenen una forma de construcció primitiva del mas al segle xii amb finalitats defensives.

## Referències

* 1 2 «Cal Torroella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Paurava

Paurava (sànscrit: पौरव: sànscrit: पौरव) fou un antic regne al nord-oest del subcontinent indi datat de com a mínim el 890 aC fins al 322 aC. La seva primera capital fou Hastinapur.
En el segle viii aC, Hastinapur va ser destruïda per una inundació severa i el rei Nikasu va construir una nova capital, Kosambi. Amb l'augment del poder dels Mahajanapades, l'estat va entrar en decadència durant els segles V i IV aC.
L'origen de la tribu dels Pauraves és bastant antic i anterior al Mahabharata. Els reis que descendien de Chandra ("lluna") van ser anomenats Chandravanshi (o "de la dinastia lunar"). Yayati fou un rei Chandravanshi, amb Puru i Yadu com dos dels seus molts fills. Foren els fundadors de les dues branques principals dels Chandravamshes; els Yadus o Yadaves (Iadaves), que descendien de Yadu, i els Pauraves que eren descendents de Puru. Els pauraves al seu torn foren els avantpassats comuns dels pandaves i els kauraves, els llegendarios protagonistes del text èpic-religiós Mahabharata (segle III aC).
El Pauraves també havien existit anteriorment a l'edat vèdica. Van ser dirigits pel rei Sudas, qui va lluitar contra els invasors perses a la Batalla dels Deu Reis (segle XIV aC) Els Pauraves va ser situats en o a prop del riu Indus, on els seus monarques van créixer rics i pròspers a través del comerç. Els reis perses Darios i Xerxes van reclamar la sobirania sobre els Pauraves, però aquesta reclamació era en el millor dels casos només nominal. Les tribus més potents, dirigides per Ambhi i Porus, va ser derrotades pel rei macedoni Alexandre el Gran el 326 aC. Porus va lluitar un feroç batalla contra Alexandre coneguda com la Batalla del Hidaspes. Alexandre no va poder conquerir l'àrea sencera a causa que el seu exèrcit va rebutjar lluitar contra l'Imperi Nanda situat més a l'est. Pel 322 aC, la regió havia estat conquerida per Chandragupta Maurya, un aventurer adolescent de Magadha, qui més tard va conquerir l'Imperi Nanda i va fundar l'Imperi Maurya.

## Referències

* ↑ Warder, A K. «Indian Buddhism». 2001 (4th) Ed.
# Jack Aitken

Jack Aitken és un pilot de curses automobilístiques britànic que ha arribat a disputar curses de Fórmula 1.
Va néixer el 23 de setembre del 1995 a Londres, Anglaterra

## A la F1

Entre els anys 2016 i 2018 fou pilot de l' Academia de Renault Sport, arrivant a ésser provador de Renault a la Fórmula 1. A partir de 2020 fou pilot reserva de l'escuderia Williams, i va debutar com a tercer pilot al Gran Premi d'Estiria.
Jack Aitken va debutar a la setzena cursa de la temporada 2020 del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 6 de desembre del 2020 el G.P. de Sakhir al circuit de Sakhir. Va ocupar el lloc de George Russell que al seu torn va córrer amb el cotxe de Lewis Hamilton. Va finalitzar en setzè lloc. Fins ara és la seva única participació a la F1.

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

## Referències

* ↑ «Jack Aitken» (en anglès). [Consulta: 10 març 2023].
* ↑ Tera, Sofía. «Turno para Alonso: Estas son las alineaciones de pilotos para los test postcarrera de Bahréin». Car and Driver, 01-04-2019. [Consulta: 8 abril 2019].
* ↑ Rodríguez García, Cristian. «OFICIAL: Jack Aitken, nuevo piloto reserva de Williams para la temporada 2020». F1 al Día, 04-02-2020. [Consulta: 9 febrer 2020].
* ↑ «Jack Aitken se estrenará con Williams este viernes en Austria». Mundo Deportivo, 06-07-2020. [Consulta: 6 juliol 2020].
* ↑ «Oficial: Russell suplirá a Hamilton en Sakhir y Aitken, con el Williams» (en castellà), 02-12-2020.
* ↑ «Jack Aitken». [Consulta: 10 març 2023].
# Bistrot

Un bistrot (o bistró) és un petit establiment popular de França, on se serveixen begudes alcohòliques, cafè, formatges i d'altres begudes. Poden ser també restaurants amb preus econòmics.

## Etimologia de «bistrot»

L'origen de la paraula «bistrot» és dubtós i porta a disputes. Una de les versions esmenta que el seu origen pot provenir del rus: быстро (IPA:[bɨstrə]), en transcripció bwystra) que significa 'ràpid '. Segons sembla els soldats russos que van ocupar França després de les Guerres Napoleòniques s'adreçaven sovint als civils francesos en els restaurants demandant el menjar ràpid: "быстро !, 'быстро !", d'aquesta manera el mot es va convertir en un neologisme: Bistro . Però diversos lingüistes francesos no accepten aquesta etimologia perquè sorprenentment no es troba aquesta paraula fins a la fi del segle xix.
Una altra de les versions esmenta que es tracta probablement d'un regionalisme importat a París al segle xix, per això es va difondre a través de tota França. Pot ser una variant del peitoví Bistraud o Bistroquet (Occitània), que designava al principi a un servent, va anar canviant per referir-se al servent d'un negociant de vins, després al propi negociant de vins i finalment al despatx de vins.

## Estil

El bistró tradicional és simplement una taverna o un local de París, que servia sobretot vi. Era un lloc popular, que sovint no tenia gaire bona fama. A tot el segle xx el turisme en va fer una referència del mode de vida parisenca.
El bistró francès encara no té pas un estil de menjar definit: pel seu origen obrer i popular, sempre ha servit plats tradicionals, fets amb aliments frescos i considerats com saludables. El menú dels bistrós, igual que la seva decoració, s'ha anat renovant fins a arribar a ser sovint elegant, a causa de l'èxit creixent del menjar tradicional i regional. Alguns cócs anglosaxons com Jamie Oliver i Gordon Ramsay fan referència a aquest estil. Alguns bistrós tenen, com abans, despatx de venda de vins i altres ofereixen plats de cuina internacional.
El terme "bistrot" s'ha estès a altres països, en els quals se sol referir a establiments de recent creació la cuina dels quals es basa en plats clàssics.

## Referències

* ↑ «bistrot». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 9 desembre 2023].
* ↑ John Train, Remarkable Words with Astonishing Origins, 1980. (P. 21).
* ↑ Le Grand Robert de la langue française , 8 vol., 2001, p.1445
* 1 2 Alain Rei, Dictionnaire historique de la langue française , 2 vol., 1995, p. 226.
* ↑ diccionari Larousse
* ↑ Larousse s French-English, Anglais-Français Dictionnaire, novembre 1955.
* ↑ «Bistrot» (en francès). Diccionario del CNRTL, 2012. [Consulta: 13 juliol 2015].
* ↑ Le Grand Robert de la langue française, 8 vol., 2001, p.1445
* ↑ «Bistrot o bistro» (en francès). Larousse. [Consulta: 13 juliol 2015].
# Guacamai frontvermell

El guacamai frontvermell (Ara rubrogenys) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita boscos i matolls de les valls andines, a Bolívia central.

## Referències

* ↑ IUCN «Ara rubrogenys» (en anglès). BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2021, 11-02-2021. DOI: 10.2305/iucn.uk.2021-3.rlts.t22685572a196567391.en.
# Atletisme als Jocs Olímpics d'Estiu de 1908 - llançament de javelina estil lliure masculí

Els llançament de javelina estil lliure masculí va ser una de les sis proves de llançaments que es disputaren durant els Jocs Olímpics de Londres de 1908. La prova es va disputar el 15 de juliol de 1908 amb la participació de 33 atletes procedents de nou nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Eric Lemming (SWE) | Michalis Dorizas (GRE) | Arne Halse (NOR) |

## Resultats

Eric Lemming va establir un nou rècord olímpic i del món amb un millor llançament de 54,44 metres que va fer seguit l'estil convencional.
| Posició | Nom | País | Distància |
| 1 | Eric Lemming | Suècia | 54.44 metres WR |
| 2 | Michalis Dorizas | Grècia | 51.36 metres |
| 3 | Arne Halse | Noruega | 49.73 metres |
| 4 | Charalambos Zouras | Grècia | 48.61 metres |
| 5 | Hugo Wieslander | Suècia | 47.56 metres |
| 6 | Armas Pesonen | Finlàndia | 46.04 metres |
| 7 | Imre Mudin | Hongria | 45.96 metres |
| 8 | Jalmari Sauli | Finlàndia | 43.30 metres |
| 9 | Juho Halme | Finlàndia | 39.88 metres |
| 10-33 | Ferenc Jesina | Hongria | 36.82 metres |
| 10-33 | Edward Barrett | Regne Unit | Desconegut |
| 10-33 | Emilio Brambilla | Itàlia | Desconegut |
| 10-33 | Conrad Carlsrud | Noruega | Desconegut |
| 10-33 | Alfred Flaxman | Regne Unit | Desconegut |
| 10-33 | Nikolaos Georgantas | Grècia | Desconegut |
| 10-33 | György Luntzer | Hongria | Desconegut |
| 10-33 | Walter Henderson | Regne Unit | Desconegut |
| 10-33 | István Mudin | Hongria | Desconegut |
| 10-33 | Evert Jakobsson | Finlàndia | Desconegut |
| 10-33 | Jarl Jakobsson | Finlàndia | Desconegut |
| 10-33 | Verner Järvinen | Finlàndia | Desconegut |
| 10-33 | John Johansen | Noruega | Desconegut |
| 10-33 | Johan Kemp | Finlàndia | Desconegut |
| 10-33 | Henry Leeke | Regne Unit | Desconegut |
| 10-33 | Knut Lindberg | Suècia | Desconegut |
| 10-33 | Ernest May | Regne Unit | Desconegut |
| 10-33 | Mór Kóczán | Hongria | Desconegut |
| 10-33 | Otto Nilsson | Suècia | Desconegut |
| 10-33 | Aarne Salovaara | Finlàndia | Desconegut |
| 10-33 | Bruno Söderström | Suècia | Desconegut |
| 10-33 | František Souček | Bohèmia | Desconegut |
| 10-33 | Ludwig Uettwiller | Alemanya | Desconegut |
| 10-33 | Emil Welz | Alemanya | Desconegut |

## Referències

* Cook, Theodore Andrea. The Fourth Olympiad, Being the Official Report. Londres: British Olympic Association, 1908.
* De Wael, Herman. «Athletics 1908». Herman's Full Olympians, 2001. Arxivat de l'original el 27 de setembre 2006. [Consulta: 15 juliol 2006].
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. Arxivat de l'original el 14 de juliol 2015. [Consulta: 15 juliol 2006].