OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José María Jiménez Sastre

José María Jiménez Sastre, de sobrenom El Chava (El Barraco, província d'Àvila, 6 de febrer de 1971 - Madrid, 6 de desembre de 2003), fou un ciclista espanyol, professional entre els anys 1992 i 2001.
En el seu palmarès destaquen 9 victòries d'etapa a la Volta a Espanya, cursa en la qual guanyà quatre vegades el Gran Premi de la Muntanya i una el de la regularitat. El 1997 guanyà el Campionat d'Espanya en ruta i el 2000 la Volta a Catalunya i la Classica dels Alps.
Es retirà del ciclisme el 2002, afectat per una forta depressió. Morí a Madrid el 6 de desembre del 2003, a causa d'una aturada cardíaca.

## Palmarès

* 1992
** 1r al Circuito Montañés
* 1994
** 1r a la Volta a la Rioja i vencedor d'una etapa
** 1r a la Pujada a Urkiola
** 1r al Memorial Manuel Galera
* 1995
** 1r a la Colorado Classic i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Catalunya
* 1996
** 1r a la Pujada a Urkiola
* 1997
** Campió d'Espanya de ciclisme en ruta
** 1r a la Volta a la Rioja i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya i 1r de la classificació de la muntanya
* 1998
** Vencedor de 4 etapes a la Volta a Espanya i 1r de la classificació de la muntanya
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Astúries
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné i 1r de la classificació de la muntanya
* 1999
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya i 1r de la classificació de la muntanya
* 2000
** 1r a la Volta a Catalunya i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Clàssica dels Alps
* 2001
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a Espanya, 1r de la classificació de la muntanya i 1r de la classificació per punts

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1996. 12è de la classificació general
* 1997. 21è de la classificació general. 1r de la classificació de la muntanya i vencedor d'una etapa
* 1998. 3r de la classificació general. 1r de la classificació de la muntanya i vencedor de 4 etapes. Mallot or durant 4 etapes
* 1999. 5è de la classificació general. 1r de la classificació de la muntanya i vencedor d'una etapa
* 2000. Abandona (8a etapa)
* 2001. 17è de la classificació general. 1r de la classificació de la muntanya. 1r de la classificació per punts i vencedor de 3 etapes

### Resultats al Tour de França

* 1996. 57è de la classificació general
* 1997. 8è de la classificació general
* 1998. retirada de l'equip Banesto
* 2000. 24è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1995. 26è de la classificació general
* 1999. 33è de la classificació general

## Referències

* ↑ «El 'Chava' Jiménez fallece de un paro cardíaco». ya.com. Arxivat de l'original el 2012-06-24. [Consulta: 16 gener 2008].

## Enllaços externs

* Palmarès de José María Jiménez a memoire-du-cyclisme.eu
* Fitxa de José María Jiménez a sitiodeciclismo.net
# Simon Clarke

Simon Clarke (Melbourne, 18 de juliol de 1986) és un ciclista australià, professional des del 2006. Actualment corre a l'equip Israel-Premier Tech. En el seu palmarès destaquen dues victòries d'etapa a la Volta a Espanya, el 2012 i 2018, i una al Tour de França de 2022.

## Palmarès en pista

* 2004
** Campió del món júnior en Persecució per equips, amb Michael Ford, Matthew Goss i Miles Olman
* 2006
** Campió d'Austràlia de Madison, amb Miles Olman

## Palmarès en ruta

* 2005
** Campió d'Austràlia en ruta per equips sub-23
** 1r al Baw Baw Classic
** 1r al Tour of the Murray River
** Vencedor d'una etapa del Giro de les Regions
* 2006
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Navarra
* 2008
** Campió d'Austràlia en ruta sub-23
** Vencedor d'una etapa de la Volta al Japó
** 1r al Trofeu Ciutat de San Vendemiano
* 2012
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
*** 1r del Gran Premi de la Muntanya
* 2014
** 1r a la Herald Sun Tour i vencedor d'una etapa
* 2016
** 1r al Gran Premi de la indústria i l'artesanat de Larciano
* 2018
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 2020
** 1r a La Drôme Classic
* 2022
** Vencedor d'una etapa al Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 2013. 68è de la classificació general
* 2014. 113è de la classificació general
* 2017. 86è de la classificació general
* 2018. 100è de la classificació general
* 2019. 61è de la classificació general
* 2021. 123è de la classificació general
* 2022. No surt (15a etapa). Vencedor d'una etapa
* 2023. 109è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2012. 77è de la classificació general. Vencedor d'una etapa. 1r del Gran Premi de la Muntanya
* 2013. 69è de la classificació general
* 2013. 70è de la classificació general
* 2016. No surt (11a etapa)
* 2017. 157è de la classificació general
* 2018. 46è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2015. 63è de la classificació general
* 2016. 67è de la classificació general
* 2020. 75 de la classificació general
* 2023. No surt (16a etapa)

## Referències

* ↑ «Team Qhubeka Assos». UCI.org. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 2 gener 2021. [Consulta: 2 gener 2021].
* ↑ «Qhubeka Assos continue to build 2021 squad with Clarke, Claeys, Frankiny». , 24-11-2020 [Consulta: 24 novembre 2020].
* ↑ «La historia de película de Simon Clarke: de estar en la calle a brillar en el Tour de Francia» (en castellà), 07-07-2022. [Consulta: 25 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Terbolí

Un terbolí és un fenomen meteorològic que consisteix en un vòrtex de vent (una columna d'aire separada amb una posició vertical) que presenta un ràpid moviment giratori al voltant d'un eix que roman relativament estable. Els terbolins es formen quan en una massa d'aire en moviment sorgeix una diferència de velocitat entre dues regions generant turbulències, amb una forma que es podria definir com "remolins de vent". Aquest fenomen ocorre a tot arreu del planeta i en qualsevol estació de l'any. Fins i tot, s'han pogut detectar terbolins en altres planetes.
El fregament de l'aire amb el terra o la pertorbació d'aquest per petits obstacles engendra nombrosos terbolins el diàmetre dels quals pot ser tan sols d'uns decímetres. Aquests terbolins es fan visibles sobre un sòl terrós, ja que aixequen una pols que revela el moviment giratori de l'aire i l'existència d'una zona axial en la qual aquest no té força suficient per arrossegar les partícules sòlides. En les trombes i tornados, el remolí mesura unes desenes de metres de diàmetre i la violenta ascendència que els provoca els permet elevar a molta altura una columna líquida en el cas de les trombes o sorra i tot tipus d'objectes en el cas dels tornados. Els ciclons tropicals tenen un diàmetre de l'ordre de 100 km; al voltant d'un ull (part central relativament en calma) el vent gira amb velocitats de 100 a 200 km/h. D'aquesta manera, les grans pertorbacions ciclòniques són gegantins terbolins que arriben a mesurar milers de km de diàmetre.

## Referències

* ↑ Terbolí a Optimot
* ↑ DCVB:Terbolí
* ↑ en: Dust devil # Martian dust devils

## Vegeu també

* Línia de grop
* Grop
* Esclafit
* Remolí
* Tornado
* Tromba marina
* Vòrtex

## Enllaços externs

* (en castellà) Explicame: Tornados
* (en català) Mànegues, esclafits i caps de fibló Escrit publicat al número 16 del Penell arran de la situació del diumenge 17 d'agost de 2003
* (en català) Més Papers Fiblonaires
Viccionari
# Giro del Friül-Venècia Júlia

El Giro del Friül-Venècia Júlia és una competició ciclista per etapes que es disputa a la regió de Friül - Venècia Júlia (Itàlia). La primera edició data del 1962, i el 2006 va entrar a formar part del calendari de l'UCI Europa Tour.

## Palmarès
### Fins al 2002

| 1962: Giovanni De Franceschi 1963: Felice Gimondi 1964: Giovanni De Franceschi 1965: Marino Basso 1966: Giuseppe Bolzan 1967: Emilio Santantonio 1968: Giorgio Mantovani 1969: Alessio Peccolo 1970: Tommaso Giroli 1971: Giovanni Dalla Bona 1972: Alessio Peccolo 1973: Alfredo Chinetti 1974: Mario Gualdi 1975: Philip Edwards | 1976: No disputat degut al Terratrèmol del Friül 1977: Claudio Corti 1978: Tullio Bertacco 1979: Claudio Gosetto 1980: Maurizio Piovani 1981: Claudio Argentin 1982: Massimo Saccani 1983: Maurizio Bonizzatto 1984: Claudio Chiappucci 1985: Bruno Bulić 1986: Federico Longo 1987: Ivan Parolin 1988: Gianluca Zanini 1989: Carlo Benigni 1990: Vincenzo Galati | 1991: Gilberto Simoni 1992: Cristian Zanolini 1993: Gilberto Simoni 1994: Rudy Mosole 1995: Marco Fincato 1996: Rodolfo Ongarato 1997: Rodolfo Ongarato 1998: Danilo Di Luca 1999: Aleksandar Nikačević 2000: Raffaele Ferrara 2001: Ruslan Pidhornyj 2002: Luca Solari |

### A partir del 2003

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2003 | Ruslan Pidhornyj | Alessandro Ballan | Maksym Rudenko |
| 2004 | Matej Mugerli | Hrvoje Miholjević | Paolo Bailetti |
| 2005 | No disputat |
| 2006 | Boris Špilevskij | Gianluca Coletta | Darwin Urrea |
| 2007 | Aleksandr Filipov | Vladimir Kerkez | Simone Stortoni |
| 2008 | Hrvoje Miholjević | Robert Vrečer | Luca Gasparini |
| 2009 | Gianluca Brambilla | Pavel Kochetkov | Giuseppe Pecoraro |
| 2010 | Vegard Stake Laengen | Carlos Manarelli | Matteo Busato |
| 2011 | Matteo Busato | Carmelo Panto | Axel Domont |
| 2012 | Diego Rosa | Bob Jungels | Edoardo Zardini |
| 2013 | Jan Polanc | Daniele Dall'Oste | Ivan Rovni |
| 2014 | Simone Antonini | David Wöhrer | Rasmus Christian Quaade |
| 2015 | Gaëtan Bille | Stephan Rabitsch | Colin Stüssi |
| 2015-2017. No disputat |
| 2018 | Tadej Pogačar | Dmitry Sokolov | Andrea Di Renzo |
| 2019 | Clément Champoussin | Mattia Bais | Simon Pellaud |
| 2020 | Andreas Leknessund | Alexis Guérin | Roger Adrià |
| 2021 | Jonas Rapp | José Félix Parra | Antonio Puppio |
| 2022 | Emiel Verstrynge | Nicolò Buratti | Davide Toneatti |
| 2023 | Francesco Galimberti | Raffaele Mosca | Owen Geleijn |
| 2024 | Jørgen Nordhagen | Giulio Pellizzari | Pablo Torres |

## Referències

* ↑ Palmarès a memoire-du-cyclisme.eu

## Enllaços externs

* web oficial
# Can Domènec (Sant Feliu de Buixalleu)

Can Domènec és una masia de Sant Feliu de Buixalleu (Selva) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
Masia aïllada, situada al barri de Grions, dins el municipi de Sant Feliu de Buixalleu.
L'edifici consta d'un cos principal de planta baixa i dos pisos, i un cos lateral de planta baixa i pis. El cos principal està cobert per un teulat desigual a doble vessant. El cos lateral dret, està cobert a una vessant.
A la façana del cos principal, a la planta baixa, hi ha la porta d'entrada en arc pla, com totes les obertures de la façana. A la façana en destaca un rellotge de sol.
Els murs són de maçoneria.

## Història

Segons els propietaris (família Domènech) la casa apareix esmentada en algun document del segle xii. D'altra banda, en un document del 1038 s'esmenta l'alou Gilmuno (o Gilmunó), referit a l'afrontació N de Breda, que podria ser Gil Muné, membre de l'antiga família Muné de Grions. Per tant, cal pensar que la masia és força antiga, tot i que l'estructura actual és el resultat d'una reconstrucció global feta al segle xix.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Can Domènec». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 setembre 2017].
# Brandon McNulty

Brandon McNulty, (Phoenix, 2 d'abril de 1998), és un ciclista estatunidenc professional des del 2016. Actualment milita a l'equip UAE Team Emirates. Especialista en el contrarellotge, el 2017 va guanyar la medalla de plata al Campionat del món en contrarellotge sub-23 darrere el danès Mikkel Bjerg. El 2019 guanyà la general del Giro de Sicília. Va prendre part en els Jocs Olímpics de Tòquio del 2020.

## Palmarès

* 2015
** Campió dels Estats Units júnior en contrarellotge
** 1r a la Cursa de la Pau júnior i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa als Tres dies d'Axel
** Vencedor de 2 etapes al Tour de l'Abitibi
* 2016
** Campió del món júnior en contrarellotge
** 1r al Tour de l'Abitibi i vencedor d'una etapa
** 1r al Trofeu Karlsberg i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Tour al País de Vaud
* 2017
** Vencedor d'una etapa al North Star Grand Prix
** Vencedor d'una etapa al Valley of the Sun Stage Race
* 2019
** 1r al Giro de Sicília i vencedor d'una etapa
* 2022
** 1r al Trofeu Calvià
** 1r a la Classic de l'Ardèche
** Vencedor d'una etapa a la París-Niça
* 2023
** Campió dels Estats Units en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2024
** Campió dels Estats Units en contrarellotge
** 1r a la Volta a la Comunitat Valenciana i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi Miguel Indurain
** 1r al Tour de Croàcia i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a l'UAE Tou
** Vencedor d'una etapa al Tour de Romandia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2020. 15è de la classificació general
* 2023. 29è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats al Tour de França

* 2021. 69è de la classificació general
* 2022. 20è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2022. 70è de la classificació general
* 2024. 54è de la classificació general. Vencedor d'una etapa Porta el mallot vermell durant una etapa

## Referències

* ↑ «UAE Team Emirates». UCI.org. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 2 gener 2021. [Consulta: 2 gener 2021].
* ↑ «Bjerg, en lo alto del podio en la crono Sub23». marca.com, 18-09-2017 [Consulta: 18 setembre 2017].
* ↑ «Brandon McNulty se adjudica el Giro de Sicilia y Guillaume Martin la última etapa». esciclismo.com, 06-04-2019 [Consulta: 8 abril 2019].
* ↑ «Olympedia – Brandon McNulty». [Consulta: 24 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.com
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Brandon McNulty a ProCyclingStats
# Conflictes al Caucas

Riu, Abel. «Txetxènia i el Caucas Nord: anatomia d’un conflicte», 03-06-2013. [Consulta: 4 octubre 2021].
Els Conflictes del Caucas són una sèrie de guerres civils, conflictes separatistes i/o conflictes ètnics, fins i tot conflictes entre nacions, que tenen lloc al Caucas des de l'època de la Unió Soviètica i així fins a la Guerra Freda. Bona part del traçat de les fronteres existents a la regió del Caucas és arbitrària i fruit d'allò establert pel dictador Josef Stalin entre el 1922 i el 1936. Governades amb mà de ferro per l'URSS, els conflictes ètnics i separatistes s'esdevenen després de la caiguda del mur de Berlín, amb l'accés de tres Estats nous a la independència i que, de fet, formen part de la CEI (Comunitat d'Estats Independents). Les diferents repúbliques es veuen confrontades entre elles. Per exemple, l'Azerbaidjan es disputa amb Armènia el control de l'Alt Karabakh, àrea avui dia dins de l'Azerbaidjan, però habitada majoritàriament per armenis, reclamada i ocupada per Armènia. Geòrgia es veu confrontada a la voluntat d'independència d'Abkhàzia i Ossètia del Sud. Dins de Rússia, és Txetxènia, el Daguestan i Ingúixia qui demanen l'autodeterminació. Aquests conflictes armats són d'interès global vist que la zona és un punt estratègic atès l'existència dels oleoductes de gas i petroli que travessen el Caucas, els quals són el punt de mira d'Europa i Moscou.

## Principals conflictes

* Conflicte d'Alt Karabakh
* Guerra Civil de Geòrgia
* Guerra d'Abkhàzia
* Conflicte georgiano-osseta
* Conflicte russo-txetxè
* Insurgència al Caucas del Nord

## Conflictes per àrea
### Armènia i l'Azerbaidjan

* Guerra de l'Alt Karabakh
* Enfrontaments a l'Alt Karabakh d'abril de 2016

### Geòrgia

* Ossètia del Sud
** Guerra a Ossètia del Sud (1991-1992)
** Guerra a Ossètia del Sud (2008)
* Abkhàzia
** Guerra d'Abkhàzia (1992-1993)
** Guerra d'Abkhàzia (1998)

### Rússia

* Guerra del Caucas
* Txetxènia
** Primera guerra de Txetxènia
** Segona guerra de Txetxènia
* Daguestan
** Invasió del Daguestan (1999)
* Ingúixia
** Guerra civil d'Ingúixia
* Ossètia del Nord
** Conflicte a Ossètia del Nord (1992)
* Kabardino-Balkària i Karatxai-Txerkèssia
** Insurgència a Kabardino-Balkària i Karatxai-Txerkèssia

## Referències

* ↑ Marimon Riutort, Antoni. «Un món de conflictes. El cas del Caucas» (PDF). UIB. [Consulta: 20 març 2016].
* ↑ Riu, Abel. «Txetxènia i el Caucas Nord: anatomia d’un conflicte - Extramurs | Extramurs», 10-03-2016. Arxivat de l'original el 2016-03-10. [Consulta: 4 octubre 2021].
* ↑ López, Manel. «Ossètia del Sud o les diverses dimensions d’un conflicte – Espai Fàbrica». [Consulta: 4 octubre 2021].
* ↑ Alves Pena, Rodolfo. «Rússia: grupos separatistas no Cáucaso» (en portuguès). http://brasilescola.uol.com.br. [Consulta: 20 març 2016].
* ↑ Riu, Abel. «Txetxènia i el Caucas Nord: anatomia d’un conflicte», 03-06-2013. [Consulta: 4 octubre 2021].
# Natufià

El natufià és una cultura de l'epipaleolític desenvolupada des de l'Eufrates fins a Egipte entre 11.000 i 8.000 BP (abans del present). El nom va ser proposat per Dorothy Garrod el 1932, a partir del jaciment d'Uadi-an-Natuf a Cisjordània.

## Lloc i formes d'habitatge

Durant el natufià es vivia ja en poblacions. S'han excavat diversos poblats al Nègueb, Galilea, Transjordània i Síria. Les cases eren de planta oval o semicircular i en part eren subterrànies. Les parets eren de pedra i la cobertes de fusta. Hi apareixen ja estructures d'acumulació de cereals, com la sitja.

## Economia

Coexistia la caça (sovint de gaseles), la pesca (sobretot mol·luscs) i la recol·lecció de vegetals encara silvestres, però que després originarien els conreats (blat, ordi, llenties, festucs, ametlles, etc.). Hi ha molins barquiformes i morters de pedra dura i falç de fusta amb trossets de pedra tallada incrustats. La domesticació d'altres animals, a banda el gos, no és segura. Consumien cereals d'origen salvatge en una mena de pa.

## Indústria lítica i en os

La lítica està definida pels segments de cercle (natufià) i diverses figures microlítiques. Hi ha peces per a pesar. Segons els diversos jaciments, els utillatges varien. A Murey Bet, hi ha microburins, pics de pedra i puntes amb peduncle.
En os o banya, es fan punxons, atzagaies bicòniques, hams i arpons.

## Enterraments

Podien ser en sepultura individual o col·lectiva i tant dins com fora dels habitatges. L'aixovar funerari es componia de collarets, mol·luscs, obsidiana, ossos de gasela o morters de basalt.

## Referències

* ↑ Moore, Andrew M. T.; Hillman, Gordon C.; Legge, Anthony J. (2000), Village on the Euphrates: From Foraging to Farming at Abu Hureyra, Oxford: Oxford University Press, ISBN 978-0-19-510806-4
# Pensacola (Florida)

Pensacola és una ciutat portuària estatunidenca al Comtat d'Escambia, Florida, situada al nord-oest de l'estat. De 51.923 habitants (2010) si bé a la seva àrea metropolitana viuen 461.227 habitants.
És coneguda com la ciutat de les cinc banderes, car al llarg de la seva història han onejat les d'Espanya, França, Gran Bretanya, Estats Units i la dels Estats Confederats del Sud (1861-1865). Va ser l'escenari de la transcendental Batalla de Pensacola el 1781. Disposa d'una universitat des de 1967. Les principals activitats econòmiques són la indústria fustera, química i el turisme.

## Història

Fundada el 1698 pels espanyols, sota el mandat del governador Andrés de Arriola, si bé la presència espanyola s'inicia en el segle xvi: el 1559 Tristán de Luna y Arellano funda la vila de Santa María, destruïda poc després per un huracà. així es pot parlar de diversos períodes de dominació espanyola, amb altres intercalats de presència francesa i anglesa:
* Primer període sota sobirania espanyola 1559-1719
* Període sota sobirania francesa 1719-1722
* Segon període sota sobirania espanyola 1722-1763
* Període sota sobirania anglesa 1763-1781
* Tercer període sota sobirania espanyola 1781-1819.
Durant la Guerra d'Independència dels Estats Units es va produir la batalla de Pensacola (març-maig 1781), en la qual el governador espanyol de Louisiana Bernardo de Gálvez y Madrid derrota a les tropes angleses de John Campbell, assolint una victòria decisiva.
El 1819 passa a formar part dels Estats Units, que van forçar a Espanya a vendre Florida al govern nord-americà a canvi de mantenir les seves fronteres en l'Oest d'Amèrica del Nord segons el Tractat Adams-Onís.

## Vegeu també

* Territori de Florida
* Florida Occidental

## Referències

* ↑ «Find a County». National Association of Counties. [Consulta: 7 juny 2011].
* ↑ «Annual Estimates of the Population of Metropolitan and Micropolitan Statistical Areas: April 1, 2000 to July 1, 2009 (CBSA-EST2009-01)» (CSV). 2009 Population Estimates. United States Census Bureau, Population Division, 2009. [Consulta: 1r març 2011].
* ↑ John E. Worth, The Tristán de Luna Expedition, 1559–1561, http://uwf.edu/jworth/spanfla_luna.htm Arxivat 2016-06-30 a Wayback Machine.
* ↑ Johnson, Jane. «Santa Rosa Island - a History (Part 1)» (PDF). [Consulta: 6 març 2007].
* ↑ Pinson, Steve. «The Tristan de Luna Expedition». Pensacola Archeology Lab. [Consulta: 6 març 2007].
* ↑ Cronología histórica, 1722
* ↑ Jane E. Dysart, "Another Road to Disappearance: Assimilation of Creek Indians in Pensacola, Florida during the Nineteenth Century", The Florida Historical Quarterly, Vol. 61, No. 1 (July 1982), pp. 37–48, Published by: Florida Historical Society, Article Stable URL: http://www.jstor.org/stable/30146156, accessed 26 June 2014

## Enllaços externs

* Web de la ciutat (anglès)
* Portal turístic (anglès)
* Societat d'Història de Pensacola (anglès)
# Fola

Fola (Croydon, 16 d'agost de 1908 - Montevideo, 3 de febrer de 1997) pseudònim de Geoffrey Edward Foladori, va ser un dibuixant uruguaià, pioner en el còmic del seu país, que utilitzava el pseudònim "Fola" per a signar els seus treballs. És conegut pels seus personatges Pelopincho i Cachirula.

## Referències

* ↑ «Breve reseña biográfica de Fola en el sitio Grumete». Arxivat de l'original el 24 de septiembre de 2015. [Consulta: 21 octubre 2014].
* ↑ Fola, el hombre que fue una biblioteca: Las historietas de Geoffrey Edward Foladori (1931-1993) Còpia de fitxer a la Wayback Machine.,
# Cova Tallada

La Cova Tallada és una cova que pertany al municipi de Xàbia, just en el límit del terme amb el de Dénia, es troba a la Reserva Natural del Cap de Sant Antoni i als peus del Montgó.

## Accés

S'accedeix des de la carretera al far del Cap de Sant Antoni, seguint un quilòmetre per un camí a l'esquerra que acaba convertint-se en una senda direcció a la mar

## Descripció

La cova Tallada és una antiga pedrera de blocs de pedra d'arenisca local o tosca amb la que construïren, entre d'altres, el castell de Dénia, amb prop de 40 metres d'altura, formant dues cavitats, la més baixa d'aigua salada i la més alta d'aigua dolça. Es conserven algunes restes islàmiques i medievals.

## Vegeu també

* Llista de coves catalogades del País Valencià

## Referències

* 1 2 3 «Fitxa: Cova Tallada» (en castellà). Cma.gva.es. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: març 2016].
* 1 2 «La cova Tallada, la torre del Gerro i les Planes del Montgó». Auntirdepedra.com, 03-08-2011. [Consulta: març 2016].
# Helen Wainwright

Helen E. Wainwright, posteriorment coneguda pel seu nom de casada Helen Stelling, (Nova York, 15 de març de 1906 – Hampton Bays, Nova York, 11 d'octubre de 1965) va ser una saltadora i nedadora estatunidenca que va competir en els anys posteriors a la Primera Guerra Mundial.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar la prova de trampolí de 3 metres del programa de salts. En aquesta prova guanyà la medalla de plata en finalitzar rere la seva compatriota Aileen Riggin.
Quatre anys més tard, als Jocs de París, va disputar la prova dels 400 metres lliures del programa de natació. En ella va guanyar la medalla de plata, finalitzant rere la seva compatriota Martha Norelius.
El 1972 fou incorporada a l'International Swimming Hall of Fame. És l'única dona en la història dels Jocs que ha guanyat una medalla de plata tant en salts com en natació.

## Referències

* 1 2 «Helen Wainwright Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de maig 2011. [Consulta: 2 juliol 2017].
* ↑ International Swimming Hall of Fame, Honorees, Helen Wainwright (USA). Consulta 9 d'abril de 2015