OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alfa del Cavallet de Pintor

Alfa del Cavallet de Pintor (α Pictoris) és l'estel més brillant de la constel·lació del Cavallet de Pintor, de magnitud aparent +3,24. Sense nom propi —l'únic estel que el té en la constel·lació és l'Estrella de Kapteyn—, és molt menys coneguda que β Pictoris, la fama de la qual és deguda al disc circumestelar que té entorn seu.
Situada a 99 anys llum del Sistema Solar, Alfa del Cavallet de Pintor és un estel blanc de tipus espectral A7IV. La seva lluminositat, 35 vegades major que la del Sol, indica que és un estel subgegant; en el seu nucli l'hidrogen s'està acabant —o s'ha acabat ja—, i l'estel està començant a créixer, essent el seu radi 3,1 vegades major que el radi solar. Té una temperatura efectiva d'aproximadament 7950 K i una massa de 2,22 masses solars. A la seva edat de 1000 milions d'anys acaba d'abandonar la seqüència principal, un període 10 vegades menor que el que tardarà el Sol —entorn de 10.000 milions d'anys— a abandonar la seqüència principal i començar al seu torn l'etapa de subgegant.
Com altres estels anàlegs, Alfa del Cavallet de Pintor gira molt més de pressa que el Sol, amb una velocitat de rotació d'almenys 205 km/s. El seu període de rotació és igual o inferior a 18 hores.

## Referències

* ↑ Christopher J. Corbally «Contributions to the Nearby Stars (NStars) Project: Spectroscopy of Stars Earlier than M0 within 40 pc--The Southern Sample» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 02-06-2006, pàg. 161–170. DOI: 10.1086/504637.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2012. DOI: 10.1051/0004-6361/201117691.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. III. Velocity distributions» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2-2007, pàg. 671–682. DOI: 10.1051/0004-6361:20065224.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ Robert Rich «Spectroscopy of New High Proper Motion Stars in the Northern Sky. I. New Nearby Stars, New High-Velocity Stars, and an Enhanced Classification Scheme for M Dwarfs» (en anglès). Astronomical Journal, 3, 3-2003, pàg. 1598–1622. DOI: 10.1086/345972.
* ↑ Alfa Pictoris (SIMBAD)
* 1 2 Alpha Pictoris (Jim Kaler, Stars)
* ↑ Zorec, J.; Royer, F. «Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities». Astronomy and Astrophysics, 537, 2012. A120.
# Unicum (revista)

Unicum és una revista acadèmica d'accés obert, editada alhora en format digital i en suport paper per l'Escola Superior de Conservació i Restauració de Bens Culturals de Catalunya. Està especialitzada en temes de conservació-restauració del patrimoni cultural, el patrimoni i les disciplines afins. És considerada la principal publicació en llengua catalana sobre aquesta temàtica. També inclou els textos dels articles en castellà. Hi col·laboren professors de l'ESCRBCC, alumnes i exalumnes ja professionalitzats com també altres professionals del món de la conservació-restauració. A les seves pàgines es donen a conèixer les activitats de l'ESCRBCC i s'hi aporta coneixement sobre experiències, tècniques i materials, història i teoria de la conservació-restauració, amb una perspectiva àmplia i cobrint les diverses especialitats que s'imparteixen a l'Escola. Se’n publica un número a l'any. Un número zero es va publicar l'any 2001 i el número 1 porta data de 2002. L'any 2017 se’n va publicar el número 16. El títol Unicum fa referència a la singularitat irrepetible de cada obra d'art, concepte utilitzat per l'estudiós de la conservació-restauració, Cesare Brandi. Unicum està indexada com a revista científica de qualitat i és d'accés obert mitjançant el repositori Racó (Revistes Catalanes amb Accés Obert).

## Referències

* ↑ «La revista Unicum | Escola Superior de Conservació i Restauració de Béns Culturals de Catalunya». [Consulta: 9 setembre 2018].

## Enllaços externs

* Unicum al RACO
# Leptictis

Leptictis és un gènere extint de mamífers euteris de la família dels leptíctids. Visqué a Nord-amèrica entre l'Eocè superior i l'Oligocè superior. Era un parent llunyà de Leptictidium, un gènere molt més conegut. Se n'han trobat restes fòssils a la formació del White River (Wyoming). L'esquelet de L. dakotensis, incloent-hi la fusió de la tíbia i el peroné a la major part de la seva extensió, les potes anteriors curtes i les posteriors molt llargues i la flexibilitat de la seva regió lumbar, suggereix que era un animal corredor que ocasionalment es movia saltant. Fou l'últim leptíctide conegut de Nord-amèrica. Pesava entre 700 i 1.000 g.

## Referències

* ↑ Rose, 2006, p. 37.
* ↑ Gunnell, Bown i Bloch, 2007, p. 87.
* ↑ Meehan i Martin, 2010, p. 103 i 104.

## Bibliografia

* Gunnell, G. F.; Bown, T. M.; Bloch, J. I. «Leptictida». A: Janis, C. M.; Gunnell, G. F.; Uhen, M. D. Evolution of Tertiary Mammals of North America (en anglès). Volum 2. Cambridge University Press, 2007. DOI 10.1017/CBO9780511541438.007.
* Meehan, T. J.; Martin, L. D. «New leptictids (Mammalia: Insectivora) from the Early Oligocene of Nebraska, USA» (en anglès). Neues Jahrbuch Für Geologie Und Paläontologie — Abhandlungen, 256, 1, 2010, pàg. 99-107. DOI: 10.1127/0077-7749/2010/0035.
* Rose, K. «The postcranial skeleton of early Oligocene Leptictis (Mammalia: Leptictida), with a preliminary comparison to Leptictidium from the middle Eocene of Messel» (en anglès). Palaeontographica Abteilung A, 278, 1-6, 2006, pàg. 37-56. DOI: 10.1127/pala/278/2006/37. ISSN: 0375-0442.
# The Camera: Je or La Camera: I

The Camera: Je or La Camera: I és una obra d'art de Babette Mangolte que actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu d'Art Contemporani de Barcelona (MACBA).

## Artista

Instal·lada als Estats Units des de 1970, Babette Mangolte (Montmorot, França, 1941) va participar activament en el cercle d'artistes, coreògrafs i cineastes de l'avantguarda de Nova York dels setanta. Després de col·laborar com a documentalista i directora de fotografia amb Marina Abramović, Chantal Akerman, Trisha Brown, Philip Glass, Yvonne Rainer, Robert Rauschenberg i Robert Whitman, entre d'altres, el 1975 va començar a fer els seus propis treballs.

## Descripció

The Camera: Je /La Camera: I (1977), la seva segona pel·lícula, explora les relacions de poder que s'estableixen en l'acte de produir imatges i amb un llenguatge formal molt depurat, expressa les decisions i renúncies del fotògraf. El film presenta tres parts diferenciades que juguen amb la idea del contrast i la dicotomia. La primera part, enregistrada a l'estudi de l'artista, mostra una sessió fotogràfica amb una càmera i una model en primer pla que rep ordres: “Mira'm. Mira la càmera.” Les ordres de la fotògrafa, mig en anglès i mig en francès, s'adrecen a la model, però acaben implicant també l'espectador, que s'identifica tant amb l'artista com amb el subjecte fotografiat.
A la segona part del film, la càmera s'ha desplaçat als carrers de Nova York propers a l'estudi de l'artista a Tribeca. La veu calla. La càmera a la mà escaneja d'una manera atzarosa el moviment urbà amb la intenció de capturar els sorolls i la immediatesa de la metròpoli. Mangolte presenta una segona dicotomia entre interior i exterior, silenci i soroll, retrat i paisatge, el control de l'artista a l'estudi i el moviment espontani de la càmera al carrer.
La tercera part retorna a l'interior de l'estudi. A la paret hi ha un gran nombre de fotografies dels carrers vistos anteriorment, mentre l'artista i un personatge masculí les comenten i seleccionen. Com una col·lecció de punts de vista, l'escena posa l'espectador en el lloc del fotògraf, el fa partícip del seu espai professional i el convida a formar part activa del procés. Amb un llenguatge formal molt depurat, les decisions i renúncies del fotògraf emergeixen amb força en el treball de Babette Mangolte.

## Referències

* 1 2 «Col·lecció MACBA». MACBA, 2011. Arxivat de l'original el 2019-03-18. [Consulta: 26 juliol 2012].

## Bibliografia

* MACBA; Antònia M. Perelló Ferrer. Col·lecció MACBA. Itinerari. Museu d'Art Contemporani de Barcelona, 2002. ISBN 978-84-89771-00-0.

## Enllaços externs

* L'obra al web del MACBA Arxivat 2019-03-18 a Wayback Machine.
# Alfirk

Alfirk o Alphirk (β Cep / Beta Cephei / 8 Cephei) és el segon estel més brillant a la constel·lació de Cefeu. El seu nom prové de l'àrab الفرقة (Al-Firq) i significa «el ramat». S'hi troba aproximadament a 599 anys llum del sistema solar.
Alfirk és un estel calent amb una temperatura superficial de 26.700 K i tipus espectral B2IIIv. Lluix amb una lluminositat 14.600 vegades major que la del Sol i té una massa 12 vegades major que la massa solar. És una estrella Be que expulsa matèria des de la seva superfície i posseeix un camp magnètic unes 100 vegades superior al de la Terra. La seva calenta corona emet unes 2.000 vegades més radiació X que el Sol.
Alfirk (Beta Cephei) és primer que tot coneguda per ser el prototip de les variables Beta Cephei, que porten el seu nom. Aquestos són estels de tipus espectral B0 - B3 que mostren variacions de lluentor a causa de pulsacions en la seva superfície. Conegudes estrelles com Shaula (λ Scorpii), Murzim (β Canis Majoris) o α Lupi són membres d'aquesta classe. Presenten petites oscil·lacions de lluentor; així, la lluentor d'Alfirk varia entre magnitud aparent +3,16 i +3,27 en un període de 0,1905 dies (4,57 hores). A més d'aquest període principal, existeixen diversos períodes simultanis de 4,72, 4,46, 4,43, 4,88 i 4,30 hores.
Existeixen dos estels blancs tènues que formen al costat d'Alfirk un sistema estel·lar. La més propera es troba a unes 45 ua i empra uns 90 anys a completar la seva òrbita. Més allunyada, i observable amb un petit telescopi, un tercer estel completa el sistema a una distància mínima de 2.400 ua; empra almenys 30.000 anys en girar al voltant de l'estel principal.

## Futur Estel Polar

L'any 6000 EC el pol nord celeste estarà entre Alfirk i la veïna ι Cephei.

## Vegeu també

* Variable Beta Cephei
* Llista d'estrelles variables

## Referències

* 1 2 «MSC - a catalogue of physical multiple stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 7-1997, pàg. 75-84. DOI: 10.1051/AAS:1997181.
* ↑ «Beta Cephei - Variable Star of beta Cep type» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 31 maig 2021].
* ↑ Richard Hinchley Allen. Star Names: Their Lore and Meaning. Dover Publications. ISBN 0-486-21079-0.
* 1 2 «Alfirk» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 31 maig 2021].
* ↑ Alfirk (Beta Cephei). The Internet Encyclopedia of Science
* ↑ Beta Cephei (Alfirk), Jumk.de/astronomie
# Sarmin

Sarmin (àrab: سرمين, Sarmīn) és una ciutat de Síria, que pertany administrativament a la província d'Idlib, situada al nord-oest del país. Segons el cens del 2004, tenia 14.530 habitants. És l'única localitat que conforma la comarca (nàhiya) de Sarmin. Els seus habitants són majoritàriament sunnís.

## Localització

Sarmin està a 15 km al sud-oest de la capital de la província, Idlib. Situada a uns 390 metres sobre el nivell del mar. Les ciutats de la rodalia són: Binnish al nord, Talhiyah al nord-est, Iffis a l'est, Saraqib al sud-est, al-Nayrab al sud i Qmenas al sud-oest. A 9km al nord-est hi ha la base militar de Taftanaz.

## Història
### Època medieval

Sarmin fou l'escenari d'una dura confrontació militar entre els croats i els seljúcides, el 1115. Al segle xiii era próspera, encara que petita, i els seus habitants eren ismaïlís, segons la descripcio de Yaqut al-Hamawí. El governant aiúbida de Hama, Abu-l-Fidà escriví sobre Sarmin dient que era una vila extensa i amb moltes terres fèrtils. Hi havia una gran mesquita i no estava emmurallada. El 1355 Sarmín fou visitada per Ibn Battuta, el qual esmentà la seva abundància d'arbres, la majoria oliveres. Una activitat molt estesa era la fabricació de sabó, el qual exportaven a Damasc i a El Caire, la varietat de sabó que hi feien eren pastilles perfumades de color roig i groc. També elaboraven teixits de cotó. Ibn Battuta diu que tenien una bella mesquita amb nou cúpules.

### Guerra civil

Sarmin fou bombardejada durant la revolució siriana, i una de les mesquites en resultà seriosament afectada. El 12 d'agost del 2017, unes persones sense identifiar mataren a set cascos blancs (Defensa Civil Siriana) que tenien en aquesta ciutat el seu quarter.

## Referències

* ↑ Khaled Yacoub Oweis Reuters, 15-02-2013 [Consulta: febrer 2019].
* 1 2 3 Le Strange, 1890, p. 532.
* ↑ John Cantlie «(31 March 2012). "Syria eyewitness dispatch: 'I watched as Assad's tanks rolled in to destroy a rebel town'"». Daily Telegraph, 31-03-2012 [Consulta: febrer 2019].
* ↑ Eyad Kourdi, Angela Dewan «7 White Helmets rescuers shot dead in Syria gun attac». , 12 agost 2017 editor=CNN [Consulta: febrer 2019].

## Bibliografia

* Le Strange, Guy. Palestine Under the Moslems: A Description of Syria and the Holy Land from A.D. 650 to 1500. Committee of the Palestine Exploration Fund, 1890.
# Metopobactrus

Metopobactrus és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. Es pot trobar a la zona holàrtica.
Fou descrit per primera vegada per Eugène Louis Simon l'any 1884.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Metopobactrus ascitus (Kulczyński, 1894) – Est d'Europa
* Metopobactrus cavernicola Wunderlich, 1992 – Illes Canàries.
* Metopobactrus cornis Seo, 2018 – Corea
* Metopobactrus deserticola Loksa, 1981 – Eslovàquia, Hongria
* Metopobactrus falcifrons Simon, 1884 (Espècie tipus) – França, Espanya
* Metopobactrus nadigi Thaler, 1976 – Suïssa, Àustria, Itàlia
* Metopobactrus nodicornis Schenkel, 1927 – Suïssa, Àustria
* Metopobactrus orbelicus Deltshev, 1985 – Bulgària
* Metopobactrus pacificus Emerton, 1923 – USA
* Metopobactrus prominulus (O. Pickard-Cambridge, 1873) – Canadà, Europa, Turquia, Caucas, Rússia, Japó
* Metopobactrus verticalis (Simon, 1881) – França, Corsega, Itàlia

## Referències

* ↑ «Gen. Metopobactrus Simon, 1884». . Natural History Museum Bern, 2021. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Simon, E. Les arachnides de France. Tome cinquième, deuxième et troisième partie, 1884.
* ↑ Platnick, 2011 : The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# USV Hercules

El USV Hercules o Utrechtse Sportvereniging Hercules (Associació Esportiva d'Utrecht Hèrcules), també conegut com a Hercules Utrecht o simplement Hercules, és un club de futbol amateur d'Utrecht, Països Baixos. El 2014 es va integrar a la Derde Divisie (aleshores encara es coneixia com a Topklasse) després de jugar només un any a la Hoofdklasse.

## Història

El 2017, l'USV Hercules va arribar a posar-se per davant 1-0 contra el FC Groningen a la Copa nacional KNVB, però va perdre el partit per 2-1.
A la temporada 2021-22, l'USV Hercules es va classificar per als playoffs d'ascens, però va perdre 6-3 en total davant el DVS '33 a la primera ronda.
L'Hèrcules es va classificar de nou per als playoffs d'ascens la temporada 2022-23. Després de derrotar l'IJsselmeervogels per 11-0 en el global a la primera ronda, van perdre 3-1 en el global davant el GVVV a la segona ronda.
En els vuitens de final de la Copa KNVB 2023-24, el club va fer història, guanyant per 3-2 contra els gegants holandesos AFC Ajax amb un gol decisiu al minut 93.

## Antics jugadors
### Jugadors de la selecció nacional

Els següents jugadors van ser convocats per representar els seus equips nacionals en el futbol internacional i van ser convocats mentre estaven a l'USV Hercules:
* Curaçao
* Shanon Carmelia (2022–present)
* Netherlands
* Wout Buitenweg (1924–1936)
* Philip van Dijk (1901–1914)
* Jan Gielens (1925–1926)

## Referències

* ↑ «FC Groningen door na zege in Galgenwaard», 21-09-2017.
* ↑ «Tweede Divisie - Play Offs Promotion 2022 live scores | BeSoccer» (en anglès). www.besoccer.com. [Consulta: 30 maig 2023].
* ↑ «Tweede Divisie - Play Offs Promotion 2023 live scores | BeSoccer» (en anglès). www.besoccer.com. Arxivat de l'original el 30 de maig 2023. [Consulta: 30 maig 2023].
* ↑ «GVVV draait het om en gaat ten koste van Hercules naar finale play-offs: 'De 1-0 was bevrijdend'» (en neerlandès). www.rtvutrecht.nl, 17-06-2023. [Consulta: 18 juny 2023].
* ↑ «Ajax stunned by amateur team Hercules in shock Dutch Cup exit» (en anglès). www.theathletic.com, 21-12-2023. [Consulta: 21 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Lloc oficial
# Myrmecoboides

Myrmecoboides és un gènere extint de petits mamífers prehistòrics que forma part de la família Leptictidae i que fou descrit per Gidley el 1915. Eren animals petits de la mida d'un ratolí i representen un llinatge de Leptictidae amb una relació més llunyana amb els altres gèneres que componen la família.

## Referències

* ↑ Novacek, Michael J. A review of Paleocene and Eocene Leptictidae (Mammalia: Eutheria) from North America. Berkeley: University of California Museum of Paleontology, 1977 [Consulta: 23 febrer 2007].

## Bibliografia

* Novacek, M. J. A review of Paleocene and Eocene Leptictidae (Mammalia: Eutheria) from North America. University of California Museum of Paleontology, 1977.
# Jacint (mitologia)

En la mitologia grega, Jacint o Hiacint (en llatí Hyacinthus; en grec Ὑάκινθος, translit. Hyiakinthos) era fill d'Amicles, rei d'Esparta, i de Diomeda. Jove molt bell, fou estimat per Zèfir i pel déu Apol·lo.
Mentre Jacint practicava llançament de disc amb Apol·lo, el vent el va desviar, o va picar contra una roca i el desvià, i accidentalment, va colpejar el cap de Jacint i el ferí de mort. De la sang que li va brollar de la ferida, Apol·lo en va fer néixer la flor del mateix nom, a les fulles de les quals apareixia la lletra Y, inicial de Ὑάκινθος. Era especialment adorat a la ciutat d'Amicles com un heroi i s'hi feia un festival (la Hiacíntia) en honor seu.
Una altra versió del mite atribueix la mort de Jacint al déu vent Zèfir. La bellesa del noi havia provocat una disputa amorosa entre Zèfir i Apol·lo. Zèfir, gelós i despitat pel fet que Jacint hagués preferit l'amor d'Apol·lo al seu, va fer desviar el disc del jove amb la intenció de ferir-lo i matar-lo. Mentre agonitzava, Apol·lo no va permetre que Hades, el déu dels morts, reclamés el noi i de la sang vessada de la seva ferida en va fer brollar una flor, el jacint.
Segons la versió d'Ovidi, les llàgrimes d'Apol·lo van caure sobre els pètals de la flor i fou així que esdevingué un senyal de dol. Hi ha variacions d'aquesta història en les quals Zèfir té cos físic i justament per a castigar-lo Apol·lo el convertí en vent perquè no poguera danyar ningú més.
Cap representació antiga coneguda no mostra junts Apol·lo i Jacint —a excepció, potser, d'una pintura d'Akestòrides que mostra un jove inclinat sobre un cigne. En canvi, en la ceràmica grega antiga hi ha sovint representacions de Jacint i Zèfir, en què el jove és alçat pel déu del vent o bé practiquen sexe interfemoral.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i remana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 301. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Ovidi, Metamorfosis X, 162-219.
Viccionari
# Nicèfor Cartofílac

Nicèfor Cartofílac (en llatí Nicephorus Chartophylax, en grec Νικηφόρος) fou un monjo romà d'Orient d'època incerta encara que la més probable seria el segle ix.
Fabricius defensa que és el mateix Nicèfor diaca i cartofílac que després fou el patriarca Nicèfor I de Constantinoble (806-815) i autor d'un famós breviarium.
Va escriure:
* Solutionum Epistolae II ad Theodosium monachum
* Jus Graeco-Romanum, en dotze llibres.

## Referències

* ↑ 4.Nicephorus Chartophylax a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1081
# Llei Beckham

Llei Beckham o Reial decret 687/2005 és un decret de modificació del text refós de la Llei de l'impost sobre la renda, vigent entre 2005 i 2007, integrada en el decret 439/2007 encara vigent. La llei disposa condicions especials per als estrangers que treballen. Per exemple, els permet tributar com a no residents durant un nombre limitat d'anys. Així, El decret 9/2015 facilita que alguns estrangers paguin impostos al tipus general fix del 19,5%. Aquest tipus és especialment baix perquè el tipus màxim a Espanya és del 45% (article 101). La llei Beckham beneficia primordialment les rendes molt altes, perquè aquests estrangers no tributen d'acord amb el llur tram de renda.
Com que el futbolista David Beckham va ser un dels primers a acollir-se a la mesura, la llei es va rebatejar popularment com a «Llei Beckham».

## Vegeu també

* Football Leaks
* Evasió fiscal
* LuxLeaks
* Llista Lagarde

## Referències

* ↑ Ministerio de Hacienda. «BOE-A-2004-4527 Real Decreto Legislativo 5/2004, de 5 de marzo, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley del Impuesto sobre la Renta de no Residentes.» p. 11176–11192. [Consulta: 30 juny 2023].
* ↑ Ministerio de Economía y Hacienda. «BOE-A-2005-9875 Real Decreto 687/2005, de 10 de junio, por el que se modifica el Reglamento del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas, aprobado por el Real Decreto 1775/2004, de 30 de julio, para regular el régimen especial de tributación por el Impuesto sobre la Renta de no Residentes, y se eleva el porcentaje de gastos de difícil justificación de los agricultores y ganaderos en estimación directa simplificada.» p. 20037–20041. [Consulta: 30 juny 2023].
* ↑ Ministerio de Economía y Hacienda. «BOE-A-2007-6820 Real Decreto 439/2007, de 30 de marzo, por el que se aprueba el Reglamento del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas y se modifica el Reglamento de Planes y Fondos de Pensiones, aprobado por Real Decreto 304/2004, de 20 de febrero.» p. 14097–14149. [Consulta: 30 juny 2023].
* ↑ Jefatura del Estado. «BOE-A-2015-7765 Real Decreto-ley 9/2015, de 10 de julio, de medidas urgentes para reducir la carga tributaria soportada por los contribuyentes del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas y otras medidas de carácter económico.» p. 57681–57697. [Consulta: 30 juny 2023].
* ↑ «La nueva ‘ley Beckham’» (en castellà), 30-03-2015. [Consulta: 30 juny 2023].
* ↑ «La Ley Beckham». Arxivat de l'original el 5 de abril de 2015. [Consulta: 18 juny 2017].
# Triprion

Triprion és un gènere de granotes de la família dels hílids que es troba a les regions costaneres del Pacífic mexicà, a la península de Yucatán i Guatemala.

## Taxonomia

* Triprion petasatus
* Triprion spatulatus
* Triprion spinosus

## Referències

* IUCN (anglès)
# Cal Figarot

Cal Figarot és un edifici del municipi de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Història

Va ser projectat el 1888 per l'arquitecte August Font i Carreras. Als 1980 es trobava molt malmesa i el botiguer i empresari vilafranquí Josep Maria Mercader Ferret la va comprar per cedir-la posteriorment als Castellers de Vilafranca, els quals en van segregar el pati posterior que arribava al carrer de Sant Antoni i van modificar i adaptar el seu interior als seus usos fins a arribar a l'estat actual.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres, de planta baixa i un pis. La coberta és de teula àrab, a dues aigües. La façana presenta una composició simètrica. L'element més remarcable és el balcó corregut, de reixa i proteccions de ferro forjat. S'hi obren cinc portes que presenten arcs ogivals simulats. El conjunt respon a les característiques formals de l'historicisme, inspirat en aquest cas en l'estil gòtic.

## Referències

* 1 2 3 «Cal Figarot». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ Arxiu personal de la família Mercader-Martí.

## Enllaços externs

* «Casa Via Raventós - Cal Figarot». Ajuntament de Vilafranca del Penedès. Arxivat de l'original el 27-09-2013.