# Llista de bisbes de Mende

La llista de bibes de Mende és la següent:

## Abans del segle VI

La llista de bisbes dels primers segles del cristianisme és incompleta. Durant els aproximadament trenta anys que va durar el domini visigot, que eren arrians, fins a l'arribada dels francs després del 507, s'accepta que la diòcesi va quedar vacant.
| Dates | Nom | Comentari | Imatge |
| segle III | Sant Severià | Existència dubtosa. La llegenda diu que fou enviat al país gabale (Gavaldà) per sant Marcial. | - |
| vers 258 | Sant Privat | Patró del bisbat de Mende, martiritzat en una incursió dels alamans dirigits per Croc (Chrocus). Hauria estat enviat al Gavaldà per sant Austremoni. | |
| vers 314 | Genialis | Representant del Gavaldà al Concili d'Arle del 314, quan era un simple diaca. | - |
| vers 402 | sant Fermí | No hi ha proves de que el centre del seu bisbat fos a Mende; ell vivia a Banassac, on hauria estat enterrat. Segons les fonts podria haver estat el successor directe de Privat. Firmí podria ser la mateixa persona que Fermí d'Amiens | - |
| vers 451 | Valeri | Va signar amb altres bisbes una carta dirigida al papa Lleó I. | - |

## À l'època dels merovingis

| Dates | Nom | Comentari | Imatge |
| vers 506 | Lleònic | El nom del bisbe l'esmenta el seu diaca Òptim quan va signar les actes del concili d'Arle del 506. | - |
| 515-535 | sant Hilari | Va combatre els francs des del seu castell de Castel-Merlet a les gorges del Tarn. Podria ser el mateix que el sant Ilari que apareix a la llegenda de santa Enímia. | - |
| vers 541 | Evanti | A vegades considerat sant, és conegut per haver signat les actes del concili d'Orleans del 541. | - |
| vers 561 - vers 584 | Parteni | Conegut pels seus conflictes amb el comte de Gavaldà Pal·ladi. És el primer que es va anomenar bisbe del Gavaldà | - |
| 614-627 | Agrícola | Conegut només per la seva presència al concili de Reims, on va acompanyar al seu metropolità de Bourges sant Sulpici. | - |
| vers 628 | Sant Ilari | Potser el mateix personatge que sant Hilari (515-535), però amb la grafia canviada (francès Ilère) apareix a la vida de santa Enímia | - |

## À l'època dels carolingis

| Dates | Nom | Comentari | Imatge |
| vers 804 | Joan I | | - |
| vers 811 | Hermon | | - |
| abans de 828 | Sant Frézal | Hauria estat assassinat el 828 pel seu nebot Bucilinus que volia ocupar el seu lloc. Estaria enterrat a La Canourgue. | |
| 875-879 | Agenulf | A vegades Guido Agenulphus, apareix als conciclis de Chalon de 875 i de Pontyon el 876. El papa Joan VIII li va escriure una carta. | - |
| vers 908 | Guillem I | Podria haver estat present a la fundació del monestir de Sant Pere del Pui de Velay. | - |
| vers 951 | Esteve | El primer a portar el títol de bisbe de Mende (abans bisbe de Gavaldà o de les Gabales). Va restablir el monestir de Santa Enímia i el va posar sota direcció del de Saint-Chaffre. | - |

## A l'epoca dels Capets

| Dates | Nom | Comentari | Imatge | Blasó |
| vers 998 | Matafred | Present a la fundació del monestir de Langogne. | - | - |
| 1027-1050 | Ramon | Va signar les actes dels concilis de Llemotges i de Bourges del 1031. Mort el 1050 | - | - |
| 1054-1095 | Aldebert I de Peyre | Fundador, amb el seu germà Astorg, del monestir de Saint-Sauveur-de-Chirac, on s'hauria retirat al acabar el seu episcopat. | - | |
| 1095-1098 | Guillem II | Present a la consagració de la catedral de Saint-Flour pel papa Urbà II. | - | - |
| 1098-1098 | Robert | El seu episcopat podria ser degut a haver anat a la croada on va morir. | - | - |
| 1099-1123 | Aldebert II de Peyre | Nebot d'Aldebert I. Mort el 1123. | - | |
| 1123-1150 | Guillem III | Possible membre de la família de Châteauneuf-Randon o de Peyre. | - | - |
| 1153-1187 | Aldebert III del Tournel | Jurà fidelitat al rei Lluís VII de França i va rebre a canvi els drets de regalia de la diòcesi per l'acta coneguda com «la Bula d'or» el 1161. | - | |
| 1187-1223 | Guillem IV de Peyre | Cosí per la seva mare del rei català Jaume I}, va consolidar el poder temporal dels bisbes sobre el Gavaldà. Va abdicar el març de 1223. | - | |
| 1223-1247 | Esteve II de Brioude | Primer canonge de Brioude, quan fou bisbe va entrar en conflicte amb els senyors del Gavaldà. | - | - |
| 1247-1274 | Odiló de Mercœur | Nebot d'Odiló de Mercœur, bisbe del Pui (avui Le Puy-en-Velay, mort el 1198. El 1269 va iniciar un procés al parlament de París a causa dels abusos del senescal de Beaucaire que va acabar amb el pariatge de 1307. | - | |
| 1274-1275 : a la mort d'Odiló de Mercœur, els canonges van tardar un any a posar-se d'acord pel successor. ||||
| 1275-1284 | Esteve III d'Auriac | Va assistir al concili d'Aurillac de 1278. | - | - |
| 1285-1296 | Guillem V Durand | Conegut com "l'Especulador", autor de divereses obres considerades de referència al seu temps. | | |
| 1296-1330 | Guillem VI Durand | Nebot de l'anterior. Va signar el pariatge que va descompondre el Gavaldà en tres parts: la terra del rei, la terra del bisbe i la terra comuna sota jurisdicció d'una cort comuna on els jutges eren nomenats pel rei i el bisbe. | | |

## Després del pariatge de 1307

Després del pariatge entre el rei Felip el Bell i Guillem VI Durand, els bisbes van veure reconeguda i el Gavaldà fou governat per comtes-bisbes fins a la Revolució francesa de 1789.
| Dates | Nom | Comentari | Imatge | Blasó |
| 1330-1331 | Joan II d'Arcy | Fou bisbe un any i després transferit a Autun. | - | |
| 1331-1361 | Albert Lordet | D'una família noble de Chirac al Gavaldà, era bisbe durant la pesta de 1348. | - | - |
| 1362-1366 | Guillem VII Lordet | Nebot de l'anterior, primer canonge a Mende i després vicari del bisbe. Va succeir al seu oncle després de quasi un any de vacant. | - | - |
| 1366-1368 | Pere II d'Aigrefeuille | Abans bisbe de Tulles, Vabres, Clermont i Usès on va tenir com a vicari Guillem de Grimoard, després papa Urbà V; fou bisbe d'Avinyó nomenat per aquest papa. | | |
| 1368-1370: el papa Urbà V es reserva l'església de Mende, i la fa governar per vicaris, per emprar els ingressos en magnificar la catedral de Mende. | 1368-1370: el papa Urbà V es reserva l'església de Mende, i la fa governar per vicaris, per emprar els ingressos en magnificar la catedral de Mende. | 1368-1370: el papa Urbà V es reserva l'església de Mende, i la fa governar per vicaris, per emprar els ingressos en magnificar la catedral de Mende. | | |
| 1371-1372 | Guillem VIII de Chanac | Abans bisbe de Chartres, creat cardenal poc després d'arribar a Mende, conegut llavors com el "cardemal de Mende". | - | |
| 1372-1375 | Bompar Virgile | De la noblesa de Mende, abans bisbe d'Usès. | - | |
| 1376-1387 | Pons de La Garde | Nebot de Gaucelí de la Garde, bisbe de Lodeva i després Magalona. Era comte-bisbe durant les incursions angleses i de les grans companyies al país. | - | |
| 1387-1390 | Joan III d'Armanyac | Fill bastard del comte d'Armanyac, fou després bisbe d'Auch. | - | |
| 1390-1408 | Robert del Bosc | Monjo de la Chaise-Dieu, primer bisbe d'Alet i després de Coserans. | - | - |
| Joan da Costa fou bisbe el 1408, però el seu nom fou suprimit pel canonge de Montgros en 1941. ||||
| 1408-1409 | Guillem IX de Boisratier | Nadiu de Bourges, hi va retornar com arquebisbe metropolità després d'un any de ser bisbe de Mende. | - | - |
| 1410-1412 | Pere de Saluzzo | Fill del marquès Frederic II de Saluzzo, i germà del cardenal Amadeu de Saluzzo, fou primer canonge d'Amiens i després de Lió. | - | |
| 1413-1413 | Geraud del Puy | Abans bisbe de Montauban, després de Saint-Flour i finalment de Carcassona. Fou també ambaixador francès a Castella i a Anglaterra. | - | |
| 1413-1426 | Joan IV de Corbie | Emparentat a sante Fleur i nebot del canceller Arnaud de Corbie, va ser bisbe tres anys abans de ser traslladat a Auxerre. | - | - |
| 1427-1441 | Ranulf de Pérusse d'Escars | Designat bisbe de Llemotges pels canonges de la diòcesi, aquest bisbat fou concedit a Pierre d'Ailly i després a Nicolas Viaud per l'antipapa Joan XXIII. El papa Martí V va nomenar llavors Hug de Roffignac i va transferir Ranulf a Mende. | - | |
| 1441-1443 | Aldebert IV de Peyre | Ardiaca de la diòcesi des de 1421, i després vicari general, fou elegit pels canonges el 1441, i va morir dos anys després. | - | |
| 1443-1468 | Guiu de La Panouse | Canonge i després vicari general de Rodès, fou escollit a Mende per unanimitat. Traslladat a Cahors el 1444, el trasllat fou finalment anul·lat. Va abdicar en favor del seu nebot i nomenat bisbe de Damasc. | - | Blasó épiscopal dels La Panouse |
| 1468-1473 | Antoine de La Panouse | En conflicte amb el rei Louis XI, va perdre l'autoritat sobre la vila de Mende. Els bisbes no la recobraran fins a 1478. Nebot de l'anterior. | - | Blason épiscopal des La Panouse |
| 1473-1474 | Pere Riario | Nebot del Papa Sixt IV, creat cardenal el 1471. Fou llavors bisbe de Florència, administrador apostòlic de Valence i Die, i després patriarca de Constantinoble, abans de ser administrador apostòlic de Mende. | | |
| 1474-1478 | Joan V de Petit | No va residir a la diòcesi. | - | - |
| 1478-1483 | Julià della Rovere | Futur papa Juli II, mai va estar al Gavaldà que fou administrada per vicaris, entre els quals François Alamand a partir de 1480. | | |
| 1483-1503 | Climent della Rovere | Nebot o cosí segon del anterior, designat per Juli II. No va arribar a Mende fins dos anys després de ser nomenat. Creat cardenal, va abdicar en favor del seu germà. | | |

## Època moderna

| Dates | Nom | Comentari | Imatge | Blasó |
| 1504-1524 | Francesc della Rovere | Germà de l'anterior, va acabar la basílica-catedral de Notre-Dame-et-Saint-Privat de Mende. | | |
| 1524-1532 | Claude Duprat | Primer abat comanditari de l'abadia de Mozac de 1516 à 1524, essent nomenat bisbe per Francesc I de França. | | |
| 1533-1538 | Joan VI de la Rochefoucauld | Abans senyor de Cellefrouin i abat de Saint-Amant-de-Boixe | | |
| 1538-1544 (ou 45) | Carles de Pisseleu | Germà de la favorita del rei, Anna de Pisseleu, fou el primer bisbe comanditari de Bourgueil. Transferit tot seguit a Condom. | | |
| 1545-1567 | Nicolau Dangu | Fill natural, però legítim, del canceller Antoine Duprat. Fou primer bisbe de Séez. Fou canceller del rei de Navarra. | - |
| 1568-1585 | Renaud de Beaune | Fou després bisbe de Bourges (càrrec que va compaginar amb el de bisbe de Mende de 1581 a 1585). Després fou arquebisbe de Sens. | | |
| 1585-1608 | Adam de Heurtelou | Va restaurar la catedral de Mende destruïda per les tropes de Mathieu Merle. | | - |
| 1608-1623 | Carles de Rousseau | Nebot de l'anterior, del que fou vicari general. Va consagrar la catedral restaurada. | - | - |
| 1623-1625 : sede vacante |||||
| 1625-1628 | Daniel de La Mothe Duplessis-Houdancourt | No va estar mai a la diòcesi, administrada pel vicari Jacques Dumas, mort al setge de la Rochelle. | | - |
| 1628-1659 | Silvestre de Crusy de Marcillac | Va restaurar el castell episcopal de Chanac i va donar un orgue a la catedral de Mende. La població de Mende estava dividida en dos faccions rivals, els Marmaux i els Catharinaux. | - | - |
| 1661-1676 | Jacint Serroni | Italià. Primer bisbe d'Orange, després traslladat a Albi, on fou el primer arquebisbe (1676-1687). | | - |
| 1677-1707 | Francesc Plàcid de Baudry de Piencourt | Va fer un hospital a Mende. | | |
| 1707-1723 | Pere de Baglion de La Salle | Va viure la pesta de 1721. Va morir de verola el 1723. | | |
| 1723-1767 | Gabriel-Florent de Choiseul Beaupré | Cèlebre per les pregàries per a posar final als atacs de la Bèstia del Gavaldà, un animal no identificat que va atacar i matar a un centenar de persones; havia estat abans bisbe de Saint-Papoul | | |
| 1767-1792 | Jean-Arnaud de Castellane | Durant la Revolució un cisma va establir un cap espirirual alternatiu en la persona d'Esteve Nogaret però Arnaud de Catellane no va abdicar; exiliat a Suïssa, fou capturat i executat el 9 de setembre de 1792. | | - |
| 1791-1794 : Esteve Nogaret designat bisbe constitucional 1794-1802 : desconegut o vacant ? |||||

## Després del concordat

Nombroses ciutats van perdre la condició de bisbat durant la Revolució Francesa, però Mende fou ratificada en el concordat del 1801.
| Dates | Nom | Comentari | Retrat | Blasó |
| 1802-1805 | Jean-Baptiste de Chabot | Bisbe de Saint-Claude durant la revolució, va abdicar, i fou nomenat pel primer cònsol com a bisbe de Mende. Bisbe emèrit de 1805 fins a la seva mort el 1819, | - | |
| 1805-1821 | Esteve Perfecte Martí Maurel de Mons | Durant la Revolució francesa era canonge d'Ais de Provença i vicari general del Vivarais. Després fou bisbe d'Avinyó. | | |
| Administrador Charles-Louis Salmon du Chatellier el 1821 |||||
| 1821-1848 | Claude-Jean-Joseph Brulley de La Brunière | Vicari general d'Usès, es va refugiar a Roma durant la revolució francesa. El 1817 fou bisbe de Pamier abans de ser nomenat a Mende. | | |
| 1849-1873 | Jean-Antoine-Marie Foulquier | Ordenat sacerdot a Rodès el 1822; es va retirar el 1873 restant bisbe emèrit fins a morir el 1882. | - | - |
| 1873-1876 | Joseph-Frédéric Saivet | Després transferit a Perpinyà-Elna, on va morir amb 48 anys. | - | - |
| 1876-1889 | Julien Costes | Ordenat a Rodès el 1844. Va abdicar el 1889 i fou bisbe emèrit fins a la seva mort el 1890 | - | - |
| 1889-1900 | François-Narcisse Baptifolier | Sacerdot durant 50 anys, bisbe als 70 anys, va morir al cap d'onze anys. | | - |
| 1901-1906 | Henri-Louis Bouquet | Fou després bisbe de Chartres de 1906 a la seva mort el 1926 | - | - |
| 1906-1929 | Jacques-Jean Gély | Consagrat pel papa Pius X. | - | - |
| 1929-1937 | Jules-Alexandre Cusin | Mestre a Portugal, consagrat bisbe titular de Nysse i coadjutor de Mende, on finalment fou bisbe el 1929. | - | - |
| 1937-1945 | François-Louis Auvity | Bisbe auxiliar de Bourges, i després bisbe de Sarepta. Va abdicar i fou bisbe titular de Dionysania, restant bisbe emèrit de Mende fins a la mort el 1964 | - |
| 1945-1950 | Maurice Rousseau | Primer bisbe auxiliar de Blois, després bisbe titular d'Isba. Després de 5 anys a Mende, fou bisbe de Laval, on va restar com bisbe emèrit fins a la mort el 1967. | - | - |
| 1951-1957 | Émile Pirolley | Abans vicari general a Vesoul, després de 6 anys a Mende fou bisbe de Nancy. | - | - |
| 1957-1983 | René Boudon | Nadiu de la Losera, ordenat a Nancy. Fou bisbe emèrit del 1983 a la seva mort el 1994. | - | |
| 1983-1989 | Roger Meindre | Professor de filosofia als seminaris de Saint-Flour i després de Clermont-Ferrand, bisbe el 1983. Després fou arquebisbe d'Albi el 1989. Mort el 1999. | - | - |
| 1989-2002 | Paul Bertrand | Bisbe auxiliar de Lió, va succeir a Roger Meindre el 1989. Retirat l'octubre de 2001 i després fou bisbe emèrit. | - | - |
| 2002-2006 | Robert Le Gall | Monjo benedictí, després fou arquebisbe de Tolosa. | | |
| 2007-2018 | François Jacolin | després fou bisbe de Luçon | | - |
| Des de 2018 | Benoît Bertrand | | | - |

## Fonts i referències

* ↑ Félix Buffière, Ce tant rude Gévaudan, volum I, cap. 8
* ↑ Pascal, Jean-Baptiste Étienne, Gabalum christianum ou Recherches historico-critiques sur l'Église de Mende, ancien Gévaudan, aujourd'hui département de la Lozère, Paris, Dumoulin, 1853, p. 152 (francès) a Google Books
* ↑ (francès) Banassac.fr Arxivat 2010-08-22 a Wayback Machine.
* ↑ Pascal, Jean-Baptiste Étienne, Gabalum christianum ou Recherches historico-critiques sur l'Église de Mende, ancien Gévaudan, aujourd'hui département de la Lozère, Paris, Dumoulin, 1853, (francès) a Google Books
* ↑ Gregori de Tours a la Histoire des Francs, Llibre IV
* ↑ Lozère, encyclopédie Bonneton, pp. 21-22, disponible en (francès) a sur Google Books
* ↑ Documents historiques sur la province de Gévaudan, éd. Gustave de Burdin, Toulouse, 1846, t. 1, p. 355-356.
* ↑ Félix Buffière, Ce tant rude Gévaudan, volum I, cap. 13, pàg.371
* ↑ Charles Porée, Les évêques-comtes de Gévaudan, bulletin du Gévaudan
* ↑ Feuda Gabalorum : t. 1, les domaines, t. 2, les fiefs, éd. Henri Boullier de Branche, Nîmes, Conseil général, 1938.
* ↑ Dictionnaire général et complet des persécutions souffertes par l'Église, Paul Belouino, p.132, disponible (francès) sur google books
* ↑ Fasti Ecclesiae Gallicanae, volume 8, le diocèse de Mende, Philippe Maurice, Brepols Publishers, Turnhout, 2004, ISBN 978-2-503-52159-6
* ↑ Philippe Maurice, Hélène Duthu, et Anne-Sabine Delrieu, Fasti Ecclesiae Gallicanae, volume 8, le diocèse de Mende, Philippe Maurice, Brepols Publishers, Turnhout, 2004, ISBN 978-2-503-52159-6
* ↑ Félix Buffière, Ce tant rude Gévaudan, volum II, pàg. 1046
* ↑ Dictionnaire de la noblesse, contenant les généalogies, l'histoire & la chronologie des familles nobles de la France, l'explication de leurs armes, & l'état des grandes terres du royaume, par Badier, 1776, p. 492

## Enllaços externs

* (francès) Lliste dels bisbes Arxivat 2009-06-25 a Wayback Machine.
* (francès) Dates històriques a Lozère-Online Arxivat 2007-03-11 a Wayback Machine.