OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cromòfor

Un cromòfor és la part d'una molècula responsable del seu color.
El color sorgeix quan una molècula absorbeix certes longituds d'ona de la llum visible i en transmet o en reflecteix altres. El cromòfor és una zona de la molècula on la diferència d'energia entre dos orbitals moleculars diferents cau dins del rang de l'espectre visible. La llum visible que colpeja el cromòfor pot ser així absorbida excitant un electró des del seu estat base a un estat excitat.

## Tipus

Els cromòfors gairebé sempre presenten en una o dues formes: sistemes pi conjugats (també coneguts com a sistemes ressonants) i complexos metàl·lics.

## Propietats

L'halocromisme ocorre quan una substància canvia de color amb els canvis del pH. Aquesta és una propietat dels indicadors de pH l'estructura molecular dels quals canvia segons el pH. Un exemple és la fenolftaleïna.

## Aplicacions

Els cromòfors s'usen per exemple per a fer materials centellejadors.

## Auxocrom

Un auxocrom és un grup funcional d'àtoms unit a un cromòfor que en modifica la capacitat d'absorbir llum.

## Referències

* ↑ IUPAC Gold Book Chromophore (anglès)
* ↑ José Luis Bourdelande Fernández, Santi Nonell, Glossari de termes usats en fotoquímica: recomanacions de la Comissió de Fotoquímica de la IUPAC, Universitat Autònoma de Barcelona, 2000. ISBN 9788449019500 (català)

## Enllaços externs

* Causes of Color: physical mechanisms by which color is generated. (anglès)
* High Speed Nano-Sized Electronics May be Possible with Chromophores Arxivat 2006-08-05 a Wayback Machine. - Azonano.com (anglès)
# Pere Mayol i Borrell

Pere Mayol i Borrell (Llagostera, 1 d'octubre de 1906 - 20 d'agost de 1986) fou un pintor de Llagostera.
Tingué uns orígens prometedors als anys 30 després d'haver passat per la galeria Parés de Barcelona, impulsat pel pintor mossèn Josep Gelabert i Rincón. Tingué un paper destacat en la dinamització artística de Llagostera quan dirigí l'Escola de Belles Arts de Llagostera. La seva millor pintura és la de a dècada del 1960.
El diari L'Autonomista li dedicà un article elogiós el 1933, i explicava com pintava. "Habitualment pinta de sol a sol i sempre de cara a la natura; el trobareu a trenc d'alba, amb els estris de pintar i el cistell de la minestra, fent una o dues hores de camí, fins al cor del bosc, en la recerca del paratge més ombrívol i més luxuriant; una vegada instal·lat, pinta tot el sant dia, en dues o més teles, segons els temes i les llums; les hores se li escolen plàcidament entre el remoreig de les vagues, el joguineig de la llum i dels colors i les sentors de les ginesteres, i quan el sol es pon i s'amaa darrere de les muntanyes, un xic considavalla silenciós pel camí fressat, entre les penombres del capvespre.

## Referències

* 1 2 Marquès, Enric «Pere Mayol, pintor del Gironès». Revista de Girona, 1986 [Consulta: 28 juny 2014].
* ↑ Moré Aguirre, David «80 anys de pintura a Llagostera». Quaderns de la Selva, 22, 2010, pàg. 235-236 [Consulta: 28 juny 2014].
* ↑ Mateu i Pla, S. «Reportatges d'Art. El pintor Pere Mayol». L'Autonomista, 23-11-1933 [Consulta: 28 juny 2014].

## Bibliografia

* Seguranyes, Mariona. 80 anys de pintura a Llagostera. Llagostera: Ajuntament de Llagostera, 2009.
# Thomas Webster

Thomas Webster (Los Angeles, 25 de desembre de 1909 - Los Angeles, 31 de gener de 1981) va ser un regatista estatunidenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on va guanyar la medalla d'or en la categoria de 8 metres del programa de vela a bord de l'Angelita.

## Referències

* ↑ «Thomas Webster Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 7 gener 2019].
# Arthur Carnell

Arthur Ashton Carnell (Somers Town, Londres, 21 de març de 1862 – Bedford Park, Londres, 11 de setembre de 1940) va ser un tirador britànic que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla l'or en l'única prova que disputà, carrabina, blanc fix.

## Referències

* ↑ «Arthur Carnell Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 5 maig 2016].
# Manzanares

El riu Manzanares és un riu que discorre íntegrament per la Comunitat de Madrid, neix a la serra de Guadarrama i és afluent del Jarama, afluent al seu torn del Tajo.
# Jordi de la Bastida

Jordi de la Bastida fou un militar català.
Tinent coronel del Regiment de la Ciutat de Barcelona a les ordres de Jaume de Cordelles i Ramanyer i després de Francesc d'Asprer i Talric. A la mort d'aquest en combat el 7 d'agost de 1713, com que el regiment estava pràcticament extingit, assumí el comandament del Baluard de Santa Clara, i morí en la batalla del Baluard de Santa Clara, del 12 d'agost de 1714, durant la Guerra de Successió Espanyola. Fou substituït per Pere de Padilla.

## Referències

* ↑ «Organització militar». regiment de la ciutat. Guerra de Successió.cat. Arxivat de l'original el 2014-09-13. [Consulta: 29 agost 2011].
# Semilabeo obscurus

Semilabeo obscurus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 28,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina.

## Referències

* ↑ Peters W. (C. H.), 1881. Über eine Sammlung von Fischen, welche Hr. Dr. Gerlach in Hongkong gesandt hat. Monatsb. Akad. Wiss. Berlín, 1880. 1029-1037.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Zheng, P.-S., 1981. (Ed.) Freshwater fishes of Guangxi Province. Quangxi People's Publishers, 1981: 1-257.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Zhang, E., P. Yue i J. Chen, 2000. Cyprinidae: Laleoninae. p. 171-272. A: P. Yue et al. (eds) Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes III. Science Press. Beijing. 1-661.
* ↑ Wang, S. (ed.), 1998. China red data book of endangered animals. Pisces. National Environmental Protection Agency. Endangered Species Scientific Commision. Science Press, Beijing, Xina. 247p.
* ↑ Zhu, S.-Q., 1995. Synopsis of freshwater fishes of China. Jiangsu Science and Technology Publishing House i-v + 1-549.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Llista dels àcids grassos saturats

| Nom comú | Nom IUPAC | Fórmula semidesenvolupada | Codi de lípid |
| Àcid propiònic | Àcid propanoic | CH$_3$CH$_2$COOH | C3:0 |
| Àcid butíric | Àcid butanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_2$COOH | C4:0 |
| Àcid valèric | Àcid pentanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_3$COOH | C5:0 |
| Àcid caproic | Àcid hexanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_4$COOH | C6:0 |
| Àcid enàntic | Àcid heptanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_5$COOH | C7:0 |
| Àcid caprílic | Àcid octanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_6$COOH | C8:0 |
| Àcid pelargònic | Àcid nonanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_7$COOH | C9:0 |
| Àcid càpric | Àcid decanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_8$COOH | C10:0 |
| Àcid undecílic | Àcid undecanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_9$COOH | C11:0 |
| Àcid làuric | Àcid dodecanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{10}$COOH | C12:0 |
| Àcid tridecílic | Àcid tridecanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{11}$COOH | C13:0 |
| Àcid mirístic | Àcid tetradecanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{12}$COOH | C14:0 |
| Àcid pentadecílic | Àcid pentadecanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{13}$COOH | C15:0 |
| Àcid palmític | Àcid hexadecanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{14}$COOH | C16:0 |
| Àcid margàric | Àcid heptadecanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{15}$COOH | C17:0 |
| Àcid esteàric | Àcid octadecanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{16}$COOH | C18:0 |
| Àcid nonadecílic | Àcid nonadecanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{17}$COOH | C19:0 |
| Àcid araquídic | Àcid icosanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{18}$COOH | C20:0 |
| Àcid heneicosílic | Àcid heneicosanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{19}$COOH | C21:0 |
| Àcid behènic | Àcid docosanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{20}$COOH | C22:0 |
| Àcid tricosílic | Àcid tricosanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{21}$COOH | C23:0 |
| Àcid lignocèric | Àcid tetracosanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{22}$COOH | C24:0 |
| Àcid pentacosílic | Àcid pentacosanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{23}$COOH | C25:0 |
| Àcid ceròtic | Àcid hexacosanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{24}$COOH | C26:0 |
| Àcid carbocèric | Àcid heptacosanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{25}$COOH | C27:0 |
| Àcid montànic | Àcid octacosanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{26}$COOH | C28:0 |
| Àcid nonacosílic | Àcid nonacosanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{27}$COOH | C29:0 |
| Àcid melíssic | Àcid triacontanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{28}$COOH | C30:0 |
| Àcid hentriacontílic | Àcid hentriacontanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{29}$COOH | C31:0 |
| Àcid laccèric | Àcid dotriacontanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{30}$COOH | C32:0 |
| Àcid psíl·lic | Àcid tritriacontanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{31}$COOH | C33:0 |
| Àcid gèddic | Àcid tetratriacontanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{32}$COOH | C34:0 |
| Àcid ceroplàstic | Àcid pentatriacontanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{33}$COOH | C35:0 |
| Àcid hexatriacontílic | Àcid hexatriacontanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{34}$COOH | C36:0 |
| Àcid heptatriacontílic | Àcid heptatriacontanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{35}$COOH | C37:0 |
| Àcid octatriacontílic | Àcid octatriacontanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{36}$COOH | C38:0 |
| Àcid nonatriacontílic | Àcid nonatriacontanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{37}$COOH | C39:0 |
| Àcid tetracontílic | Àcid tetracontanoic | CH$_3$(CH$_2$)$_{38}$COOH | C40:0 |

## Vegeu també

* Àcid gras
* Llista dels àcids grassos insaturats
# Tràgul de Balabac

El tràgul de Balabac (Tragulus nigricans) és un petit remugant nocturn, endèmic de Balabac i illes properes més petites, al sud-oest de Palawan (Filipines). Sovint se l'ha considerat una subespècie del tràgul d'Indonèsia gros (T. napu). Al folklore de les Filipines sovint se'l presenta com a entabanador.

## Referències

* ↑ «tràgul de Balabac». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ Timmins, R.J., Duckworth, J.W., Steinmetz, R. & Pattanavibool, A. Tragulus nigricans. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 9 juliol 2009.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Trygve Pedersen

Trygve Bjarne Pedersen (Oslo, 26 de juny de 1884 - Oslo, 13 d'agost de 1967) va ser un regatista noruec que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla de bronze en els 6 metres (1907 rating) del programa de vela, a bord del Stella, junt a Henrik Agersborg i Einar Berntsen.

## Referències

* ↑ «Trygve Pedersen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 30 setembre 2017].
# Erik Blomqvist

Erik Gustaf Blomqvist (Tumba, Botkyrka, 5 de gener de 1879 – Enskede, Estocolm, 17 de setembre de 1956) va ser un tirador suec que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va disputar dues proves del programa de tir. En la prova de rifle lliure per equips guanyà la medalla d'or, mentre en la de rifle lliure, 300 metres tres posicions fou desè.
Vuit anys més tard, als Jocs d'Anvers, va disputar set proves del programa de tir. Guanyà la medalla de bronze en la prova de rifle militar, 600 metres, per equips. En cinc de les altres sis proves finalitzà entre els sis primers classificats i sols en una es desconeix el resultat que va obtenir.

## Referències

* 1 2 «Erik Blomqvist Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 18 octubre 2017].
* ↑ SOKs Erik Blomqvist a Comitè Olímpic Suec
# Lluís Mas i Ossó

Lluís Mas i Ossó (Poboleda, (Priorat), 1908 - Reus, 1984) fou un esportista i polític català. De jove es va traslladar a Reus. Va guanyar una Jean Bouin l'any 1929, en categories infantils i va ser un dels fundadors del Club Natació Reus Ploms. El 1953 la Federació Catalana d'Atletisme li va lliurar la Medalla d'Or al mèrit esportiu que li havia estat concedida el 1936. Membre d'Estat Català. Durant la guerra va arribar a capità i va participar en la batalla de l'Ebre amb el grau de comandant. El 1940 va ser detingut i empresonat al castell de Montjuïc i anys després passà a la presó Model fins al 1950, quan se li va comunicar l'indult. En sortir va continuar la seva activitat antifranquista i catalanista i va ser detingut algunes altres vegades, sense passar gaire temps a la presó. Químic de professió, seguí el negoci del seu pare, en uns laboratoris d'anàlisi química coneguts a tota la comarca, situats vora el Campanaret, on es feien tertúlies, tant esportives com polítiques. Va morir a Reus el 1984. La ciutat de Reus li va dedicar un carrer.

## Referències

* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1936/02/29/pagina-18/32789652/pdf.html
* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1974/11/24/pagina-65/34294909/pdf.html
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 435-436.
* ↑ Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cossetània, 2010, p. 86-87. ISBN 9788497916929.
# Erik Sökjer-Petersén

Erik Julius Sökjer-Petersén (Hyby, Svedala, 4 de desembre de 1887 – Åkarp, 17 d'abril de juny de 1967) va ser un tirador suec que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on disputà dues proves del programa de tir. Fou setè en la prova de tir al cérvol, doble tret i dotzè en la de tir al cérvol, tret simple.
Vuit anys més tard, una vegada finalitzada la Primera Guerra Mundial, va disputar una prova del programa de tir dels Jocs d'Anvers. En ella, la fossa olímpica per equips, guanyà la medalla de bronze.

## Referències

* 1 2 «Erik Sökjer-Petersén Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 8 novembre 2017].
# Walter Riggs

Walter Riggs (Leiston, 1 de gener de 1877 - Blyth, 10 de novembre de 1951) va ser un regatista anglès que va competir a començaments del segle xx. Era pare del també regatista olímpic Thomas Riggs.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va guanyar la medalla de plata en la regata de 8 metres del programa de vela, a bord de l'Emily, junt a Edwin Jacob, Thomas Riggs, Ernest Roney i Harold Fowler.

## Referències

* 1 2 «Walter Riggs Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2009-01-06. [Consulta: 15 març 2018].
# Castell de Compiègne

El castell de Compiègne és una antiga residència reial situada a Compiègne a l'Oise (Picardia, França).
Construït per a Lluís XV i restaurat per Napoleó, Compiègne era una de les tres seus del govern reial, els altres que eren Versalles i Fontainebleau.
Fins i tot abans que el castell actual es construís, Compiègne ja era la residència d'estiu preferida per als monarques de França, principalment per caçar, donat la seva proximitat al bosc. La primera residència reial fou construïa el 1374 per a Carles V i una processó llarga de successors el visitaren i modificaren. Només Lluís XIV el va visitar fins a 75 vegades.

## Referències

* ↑ «Musée national du château de Compiègne - the historic apartments» (en anglès americà). [Consulta: 20 maig 2023].
* ↑ Bureau, Paris Convention and Visitors. «Château de Compiègne - Paris tourist office» (en anglès). [Consulta: 20 maig 2023].
# Sepulcre Megalític de les Maioles

El Sepulcre Megalític de les Maioles es troba a l'inici de la serralada de Rubió, al costat d'una via de comunicació d'origen molt antic i que ha estat utilitzada al llarg del temps com a pas de ramats de les diferents zones de pasturatge i que actualment és una carretera comarcal.
Aquest dolmen és d'una tipologia anomenada "petita galeria catalana" o "sepulcre de corredor ample". L'espai de la cambra, situat al fons del conjunt, restava precedit per un corredor a través del qual s'introduïen els enterraments finalment dipositats al fons de la cambra. Tota l'estructura megalítica estava envoltada per un túmul de terra delimitat per pedres que cobria i protegia tot el conjunt, proporcionant-li solidesa i monumentalitat.
La descoberta i la respectiva excavació començà el 1996 i al contrari de la majoria dels megal·lits coneguts a Catalunya, aquest no havia estat espoliat, sinó que es mantenia intacte. Gràcies a les investigacions se sap que va ser utilitzat durant els primers segles del segon mil·lenni aC.
Per aquesta raó es van trobar restes humanes de dotze individus adults, dos individus joves i un nen de curta edat enterrats. Amb els cossos es van trobar objectes d'ús personal (punxó de coure arsenicat, objectes d'ornament com els dentaliums) o relacionats amb activitats productives (nuclis de sílex i percutors) i domèstiques (atuell ceràmic). L'acumulació de restes òssies a l'entrada de la cambra fa pensar en un tipus de coberta mòbil que permetria la inhumació per la part superior. Encara es conserva un fragment possiblement de la llosa de la coberta amb unes incisions, uns gravats a la pedra, uns petroglifs que permeten identificar clarament uns cercles concèntrics.

## Referències

* ↑ Rètol informatiu de la Diputació de Barcelona al Sepulcre Megalític de les Maioles. (Fotografia)
* ↑ Àrea de Turisme del Consell Comarcal de l'Anoia (2007): Guia comarcal "L'Anoia en viu". Dipòsit legal BI-46-07. (Sepulcre Megalític de les Maioles)
# Sicamugil hamiltonii

Sicamugil hamiltonii és una espècie de peix de la família dels mugílids i de l'ordre dels mugiliformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 12 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i els ous pelàgics.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i pelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a les conques dels rius Sittang i Irrawaddy a Myanmar.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Fowler H. W., 1939. A collection of fishes from Rangoon, Burma. Not. Nat. (Phila.) Núm. 17. 1-12.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Day, F., 1870. On the freshwater fishes of Burma.--Part I. Proceedings of the Zoological Society of London. 1869 (pt 3): 614-623.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia. 775 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr., 2003. Family Mugilidae (Mullets). p. 655-656. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Harrison, I.J., 1995. Mugilidae. Lisas. p. 1293-1298. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). Guía FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma, Itàlia.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Silameghavama

Silameghavama fou rei d'Anuradhapura (Sri Lanka) del 614 al 623. Era un noble fill del comandant en cap de les forces de Sangha Tissa II i quan el seu pare va trair al rei fou nomenat raja de Malaya Rata per Moggallana III; el seu pare fou aviat acusat de traïció al nou rei i se li van tallar les mans i els peus, però el seu fill va poder fugir a Malaya Rata on el pare ja havia aconseguit establir una base de poder. Fou ben rebut i en una campanya afortunada, aliat a Jettha Tissa, un fill de Sangha Tissa II que estava també refugiat a Malaya Rata, va poder derrotar a Moggallana III i es va proclamar rei.
Durant el seu regnat un cap de nom Sirinaga, que era oncle de Jettha Tissa, va intentar apoderar-se del poder amb el suport d'un exèrcit de mercenaris reclutat a l'Índia; va desembarcar al nord però fou derrotat i mor per les forces reials i els que no van morir foren fets presoners i enviats com esclaus als diversos temples de l'illa. Es creu que aquests presoners són els avantpassats dels membres de la moderna casta inferior dels rodi o rodiyes
Al principi del regnat l'illa fou afectada per la fam i el rei s'hauria dedicat personalment a alleujar els patiments dels més pobres.
El llibre xinès Sui-shoo, que relata la història de la dinastia Sui, explica que el 607 el rei de Ceilan va enviar al braman Kew-mo-lo amb trenta vaixells a l'encontre dels vaixells que portaven una ambaixada de la Xina, el que indica que la marina de l'illa establerta per Moggallana I a finals del segle V continuava existint i s'hauria mantingut a través dels diversos reis. El mateix llibre esmenta que el 607 una ambaixada xinesa a Ceilan fou encomanada a Chang Tsuen, " Director de les Terres Militars".
Silameghavama va intentar reformar els monjos de la fraternitat d'Abhayagiri que havien adquirit algunes practiques considerades inadequades; en el curs d'això va ofendre els desitjos de la fraternitat del Gran Temple (Maha Vihara) als que va obligar a observar la cerimònia al Uposatha conjuntament les dues fraternitats. Va refusar penedir-se i es va dirigir a Ruhunu on va caure malalt i va morir en el novè any de regnat.
El va succeir el seu fill Aggabodhi III (Sirisanghabodhi).

## Notes

* ↑ Un rodiya, tot i que avui dia són singalesos d'aspecte i cultura, és sensiblement més alt que altres singalesos; no obstant hi ha diverses teories sobre l'origen dels rodiyes entre les quals la que diu que són descendents de casadors reials convertits en esclaus per un delicte o que són descendents d'un poble indi els membres del qual foren condemnats a mort però perdonats a esclavatge perpetu, entre els quals n'hi havia de sang reial el que s'hauria transmès als rodiyes actuals alguns dels quals són de aparença física molt fina.

## Referències

* Outlines of Ceylon history, per Donald Obeyesekere, "Times of Ceylon", Colombo, 1911.
# Siphamia zaribae

Siphamia zaribae és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical, el qual viu al litoral sobre fons tous.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: Queensland (Austràlia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Weber M., 1909. Diagnosen neuer Fische der Siboga-Expedition. Notes Leyden Mus. v. 31 (note 4). 143-169.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Whitley, G. P., 1959. Ichthyological snippets. Aust. Zool. v. 12 (pt 4): 310-323.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 «Siphamia zaribae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB