OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sotzeling

Sotzeling és un municipi francès, situat al departament del Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 18 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Sotzeling era de 18 persones. Hi havia 8 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols) i 4 parelles sense fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 9 habitatges, 8 eren l'habitatge principal de la família i 1 estava desocupat. Tots els 9 habitatges eren cases. Dels 8 habitatges principals, 6 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia quatre cambres i 7 en tenien cinc o més. 7 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 3 habitatges hi havia un automòbil i a 4 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Sotzeling el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 14 persones, 11 eren actives i 3 eren inactives. De les 11 persones actives 10 estaven ocupades (6 homes i 4 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 3 persones inactives 1 estava jubilada, 1 estava estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de serveis.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Sotzeling a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Sotzeling a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Soucy (Aisne)

Soucy és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 75 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Soucy era de 75 persones. Hi havia 27 famílies de les quals 7 eren unipersonals (7 dones vivint soles i 7 dones vivint soles), 10 parelles sense fills, 3 parelles amb fills i 7 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 50 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família i 18 eren segones residències. Tots els 49 habitatges eren cases. Dels 32 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 8 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 26 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 18 habitatges hi havia un automòbil i a 12 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Soucy el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 8 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 8 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 12 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 45 persones, 38 eren actives i 7 eren inactives. De les 38 persones actives 33 estaven ocupades (16 homes i 17 dones) i 5 estaven aturades (1 home i 4 dones). De les 7 persones inactives 3 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Soucy a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Soucy a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Lliga Mediterrània de Futbol

La Lliga Mediterrània de futbol, també anomenada Lliga Llevant-Catalunya o Lliga València-Catalunya fou una competició futbolística oficial disputada la temporada 1936-37 en plena Guerra Civil espanyola organitzada per les federacions catalana i valenciana.

## Història

La competició es diputà la temporada 1936-37, en no jugar-se la lliga espanyola a causa de les hostilitats de la Guerra Civil. La Federació de Futbol de Llevant organitzà aquesta temporada un torneig entre els equips València FC, Cartagena FC, Gimnàstic FC, Llevant FC, Murcia FC i Hèrcules FC. La Federació Catalana de Futbol organitzà el Campionat de Catalunya, en el qual prengueren part el FC Barcelona, CD Espanyol, Girona FC, Granollers SC, CS Sabadell FC i FC Badalona. Inicialment la competició l'havien de jugar els 6 equips que disputaren els campionats locals, però per part valenciana els clubs Hèrcules FC, Murcia FC i Cartagena FC no es van poder inscriure en ser les seves ciutats bombardejades. La Federació Valenciana va inscriure aleshores l'Athletic de Castelló, un equip amateur de la ciutat de Castelló de la Plana que més tard va fusionar-se amb altres equips de la ciutat per formar l'actual CE Castelló, per completar quatre equips per Federació. D'aquesta manera, el CS Sabadell i el FC Badalona tampoc van poder ésser inscrits.
La competició es disputà entre el 31 de gener i el 2 de maig de 1937, resultant campió el FC Barcelona.

## Competició

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts | Classificació |
| 1 | FC Barcelona (C) | 14 | 7 | 6 | 1 | 27 | 15 | +12 | 20 | Campió |
| 2 | CD Espanyol | 14 | 8 | 3 | 3 | 30 | 20 | +10 | 19 | |
| 3 | FC Girona | 14 | 6 | 5 | 3 | 27 | 18 | +9 | 17 | |
| 4 | València FC | 14 | 7 | 3 | 4 | 32 | 23 | +9 | 17 | |
| 5 | Llevant FC | 14 | 5 | 6 | 3 | 30 | 18 | +12 | 16 | |
| 6 | Gimnàstic FC València | 14 | 3 | 4 | 7 | 18 | 31 | −13 | 10 | |
| 7 | Granollers S.C. | 14 | 2 | 4 | 8 | 17 | 36 | −19 | 8 | |
| 8 | Athletic de Castelló | 14 | 0 | 5 | 9 | 7 | 0 | +7 | 5 | |

### Partits
#### Jornada 14
## Referències

* ↑ «Hoy empieza la liga Levante-Cataluña» (en castellà). El Mundo Deportivo, 31-01-1937 [Consulta: 10 novembre 2013].
* ↑ «La Liga del Mediterráneo (1937), a debate nacional» (en castellà). El Mundo Deportivo, 03-04-2009 [Consulta: 10 novembre 2013]. Arxivat 2009-06-15 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-06-15. [Consulta: 10 novembre 2013].
* ↑ «Dos historiadores avalan la Liga ganada por el Barça en 1937» (en castellà). Marca, 03-06-2009 [Consulta: 10 novembre 2013].

## Vegeu també

* Campionat de Catalunya de futbol
* Campionat de València de futbol
* Campionat de Llevant de futbol
# Mari Beyleryan

Mari Beyleryan (en armeni: Մառի Պեյլերյանian; Constantinoble, 1877 - 1915) fou una activista feminista, escriptora i dirigent armènia víctima del Genocidi armeni.

## Biografia

Es llicencià en la Facultat d'Esayan de la Universitat de Constantinoble, i després es perfeccionà a Bera. Col·labora en les revistes "Arevelk" i "Hunchak". Al 1895 Mari Beyleryan fou una de les organitzadores de la Demonstració Bab-Ali, i com era perseguida per la policia, abandonà la capital. A Egipte treballà com a professora. Entre 1902 i 1903 publica la revista "Àrtemis" de dones, primera publicació dedicada a l'alliberament de les dones. Després de la Revolució de la Jove Turquia hi torna i treballa com a professora en distintes zones; dirigeix el Col·legi de Xiquetes d'Eudokia.

## Referències

* "Armenian Question", enciclopèdia, ed. Per acad. K. Khudaverdyan, Yerevan, 1996, p. 80.
* Màrtirs en Bloody Path, per Dr. Yeghia Jerejian, Beirut, 1989, pàgs. 79-80.
* Victoria Rowe, Una història d'Armènia, l'escriptura de les dones, 1880-1922, Cambridge Premsa de Becaris: Londres, 2004, pàgs. 131-168.
# Hespèrids

Els hespèrids (Hesperiidae) són una família de lepidòpters ditrisis de la superfamília dels papilionoïdeus (Papilionoidea). Fins a l'any 2011 comptava amb 4.113 espècies descrites, amb la major biodiversitat a les regions neotropicals d'Amèrica Central i Amèrica del Sud. A la península Ibèrica s'han citat 30 espècies.
Els hespèrids tenen les antenes en bastó cap enrere, també tenen ulls compostos més grossos que els altres grups de lepidòpters i s'assemblen més a les arnes. L'espècie de papallona més antiga coneguda és un hespèrid que visqué durant l'Eocè inferior en allò que avui en dia és Dinamarca.

## Taxonomia i sistemàtica

Els hespèrids es divideixen en set subfamílies:
* Coeliadinae
* Euschemoninae
* Eudaminae
* Pyrginae
* Heteropterinae
* Hesperiinae
* Megathyminae
* Trapezitinae
* Spialia galba
* Gegenes nostrodamus
Actualment, estudis genètics han confirmat que es tracta d'una família de papilionoïdeus, germana dels hedílids:
| Papilionoidea | Papilionidae Hedylidae Hesperiidae Pieridae Nymphalidae Riodinidae Lycaenidae |

## Referències

* ↑ Van Nieukerken, Erik J.; et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 3148, 1, 23-12-2011, pàg. 212. DOI: 10.11646/zootaxa.3148.1.41. ISSN: 1175-5334.
* ↑ Ackery, P.R.; de Jong, R. & Vane-Wright, R.I. (1999): The Butterflies: Hedyloidea, Hesperioidea and Papilionoidae. In: Kristensen, N.P. (ed.): Handbook of Zoology. A Natural History of the phyla of the Animal Kingdom. Volume IV Arthropoda: Insecta, Part 35: Lepidoptera, Moths and Butterflies Vol.1: Evolution, Systematics, and Biogeography: 263-300. Walter de Gruyter, Berlin, New York
* ↑ De Jong, R «Reconstructing a 55-million-year-old butterfly (Lepidoptera: Hesperiidae)» (PDF) (en anglès). European Journal of Entomology, 113, pàg. 423-428.
* ↑ Brower, Andrew V.Z. & Warren, Andrew (2008): Tree of Life Web Project – Hesperiidae. Version of 2008-APR-07
* ↑ Espeland, Marianne; et al. «A Comprehensive and Dated Phylogenomic Analysis of Butterflies» (en anglès). Current Biology, 28, 5, 05-03-2018, pàg. 770–778.e5. DOI: 10.1016/j.cub.2018.01.061. ISSN: 0960-9822. PMID: 29456146.
* ↑ Kawahara, Akito Y.; et al. «Phylogenomics reveals the evolutionary timing and pattern of butterflies and moths» (en anglès). Proceedings of the National Academy of Sciences, 116, 45, 05-11-2019, pàg. 22657–22663. Arxivat de l'original el 2022-05-29. DOI: 10.1073/pnas.1907847116. ISSN: 0027-8424. PMC: PMC6842621. PMID: 31636187 [Consulta: 22 desembre 2022].

## Vegeu també

* Llista d'hespèrids de la península Ibèrica i Balears
# Domeny

Domeny és una entitat de població dividida per l'autopista A-7 entre els municipis de Girona i Sant Gregori, situada al nord-oest de la ciutat de Girona, a la riba esquerra del Ter. El nom prové del llati villare dominicum. També és coneguda com a Paret Rufí, del llatí Parietes Rufini.
Aquest poble, un ens local independent el 1800, va ser incorporat al municipi de Sant Gregori el 1846. El 1968 el sector a l'est de l'autopista AP-7 va ser transferit al municipi de Girona, incloguent-hi parcialment Domeny.
La part gironina està dividida en dos barris urbans: Domeny Nord i Domeny Sud. Antigament, Domeny pertanyia íntegrament al municipi de Sant Gregori, però l'any 1975 fou agregat a Girona. L'any 2005 tenia 23 habitants a la part gironina i 87 a la part gregoriana. Es tracta de la darrera zona urbanitzable del municipi de Girona. Des del 2003, hi ha hagut diversos plans de desenvolupament amb la construcció d'uns 1.500 habitatges. Va trigar fins al 2019 abans que s'hi van construir els primers pisos.
L'església moderna, construïda després de la Guerra Civil, es troba a la part gironina. És la tercera església, una primera, romana, va ser emportada pel ter, la segona, d'estil gòtic va ser enderrocat el 1936.
La festa major s'hi celebra el tercer diumenge d'agost.

## Referències

* ↑ «Domeny». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 27 setembre 2022].
* 1 2 3 «Domeny». Ajuntament de Sant Gregori. [Consulta: 27 setembre 2022].
* ↑ Burgueño, Jesús; Gras, M. Mercè. Atles de la Catalunya Senyorial. Els ens locals en el canvi de règim (1800-1860). Barcelona: ICGC, 2014. ISBN 978-84-393-9138-8.
* ↑ «Pla urbanístic del Pla de Baix de Domeny (Girona)». A: Anuari territorial de Catalunya 2005. Barcelona: Societat Catalana d'Ordenació del Territori, 2006, p. 327. ISBN 84-7283-881-1.
* ↑ Carreras, Tapi «Pla de Baix de Domeny: les parcel·les es van omplint i ja hi ha en marxa 329 pisos». Diari de Griona, 21·08·22.

## Enllaços externs

* Pinsach i Barrera, Xavier. Universitat Oberta de Catalunya. Domeny i els seus masos, una perspectiva històrica, 2012.
# Sant Grau (Sant Gregori)

Sant Grau és una muntanya a ponent del terme municipal de Sant Gregori, al Gironès. Separa les valls del Ter i de la Riera de Llémena. Al capdamunt d'aquesta muntanya hi trobem les restes d'un castell, reconvertit en ermita i també hi ha un vèrtex geodèsic de l'Institut Geogràfic Nacional. En un dels vessants d'aquesta muntanya hi ha el santuari de Santa Afra.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC

## Referències

* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 16 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Informació del vèrtex geodèsic de l'Institut Geogràfic Nacional Arxivat 2010-12-20 a Wayback Machine.
# Bags' Groove

Bags' Groove és un àlbum de jazz de Miles Davis, gravat el 29 de juny i el 24 de desembre del 1954 per Prestige Records, tot i que no va sortir al mercat fins al 1957. Hi apareixen músics com Thelonious Monk i Horace Silver (piano), Sonny Rollins (saxo tenor), i els membres del Modern Jazz Quartet Milt Jackson (vibràfon), Kenny Clarke (bateria) i Percy Heath (contrabaix).

## Llista de cançons

* "Bags' Groove" (Milt Jackson) – 11:16
* "Bags' Groove" (Milt Jackson) – 9:24
* "Airegin" (Sonny Rollins) – 5:01
* "Oleo" (Sonny Rollins) – 5:14
* "But Not for Me" (George Gershwin, Ira Gershwin) – 5:45
* "Doxy" (Sonny Rollins) – 4:55
* "But Not for Me" (George Gershwin, Ira Gershwin) – 4:36

## Referències

* ↑ Bags' Groove a Allmusic (anglès)
# Super 8 Classic

La Super 8 Classic, anteriorment coneguda com a Gran Premi Impanis-Van Petegem i Primus Classic Impanis-Van Petegem, és una competició ciclista d'un sol dia que es disputa a la Regió de Flandes. Creada el 2011, agafant el record de l'antic Gran Premi Raymond Impanis, formà part de l'UCI Europa Tour amb una categoria 1.2, el 2012 passà a categoria 1.1 i des del 2015 a 1.HC. El 2017 passà a anomenar-se Primus Classic i el Super 8 Classic. 2023 El 2020 la cursa s'integrà al calendari de les UCI ProSeries, el segon nivell del ciclisme internacional, tot i que no es va disputar per culpa de la pandèmia de COVID-19.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| Grand Prix Impanis-Van Petegem ||||
| 2011 | Sander Cordeel | Maarten Craeghs | Kiril Pozdniakov |
| 2012 | André Greipel | Kevyn Ista | Kevin Peeters |
| 2013 | Sep Vanmarcke | Pieter Weening | Jérôme Baugnies |
| 2014 | Greg Van Avermaet | Tosh Van der Sande | Michał Gołaś |
| 2015 | Sean De Bie | Dimitri Claeys | Floris Gerts |
| 2016 | Fernando Gaviria Rendón | Timothy Dupont | Maximiliano Richeze Araquistain |
| 2017 | Matteo Trentin | Jean-Pierre Drucker | André Greipel |
| Primus Classic ||||
| 2018 | Taco van der Hoorn | Huub Duyn | Frederik Frison |
| 2019 | Edward Theuns | Pascal Ackermann | Jasper De Buyst |
| 2021 | Florian Sénéchal | Tosh Van der Sande | Jasper Stuyven |
| 2022 | Jordi Meeus | Arnaud Démare | Max Kanter |
| Super 8 Classic ||||
| 2023 | Mathieu van der Poel | Anthony Turgis | Florian Vermeersch |
| 2024 | Filippo Baroncini | Rick Pluimers | Rui Oliveira |

## Referències

* ↑ (neerlandès) «Van Brakel naar Haacht: de eerste GP Impanis- Van Petegem», 02-09-2011. [Consulta: 15 setembre 2012].
* ↑ (neerlandès) «GP Impanis-Van Petegem is nieuwste 1.1 koers», 14-09-2012. [Consulta: 15 setembre 2012].
* ↑ «Palmarès du Grand Prix Impanis-Van Petegem».
* 1 2 «Primus Classic Impanis-Van Petegem (Bel) - Cat.1.ProS». [Consulta: 25 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Palmarès a cqranking.com
# Izaht

Izath és una òpera en quatre actes composta per Heitor Villa-Lobos sobre un llibret de Fernando Azevedo Júnior i Epaminondas Villalba Filho (pseudònim del compositor). Composta entre 1912 i 1914, es va estrenar el 1940 com a oratori i el 1958 com a òpera, en tots dos casos al Theatro Municipal do Rio de Janeiro. L'òpera és la unió de dos anteriors Aglaia i Elisa.

## Referències

* ↑ Josep Pascual Triay. Guía universal de la música clásica. Ediciones Robinbook, 1 setembre 2008, p. 411. ISBN 978-84-96924-64-2.
# Casa Català

La casa Català és un casalici noble al carrer Major del municipi de Batea (Terra Alta). Antoni Mascaró escriu que «ja existia amb certesa al segle xv». Segons aquest mateix autor, entre els documents hi ha un esborrany del 1205 d'en Ponç de Rigalt, Mestre del Temple, d'una donació de territoris als pobladors de Batea. És inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Aquesta casa pertany a la nissaga dels Català, que la tenen en propietat des de la construcció.

## Arquitectura

Habitatge que ocupa un solar molt llarg amb dues façanes: una que dona al carrer Major i l'altra, que dona a un petit carrer sense sortida per sobre del qual s'alça l'habitatge.
La façana interior és més senzilla i desordenada, mentre que la principal és tota de carreu i a la planta baixa té uns porxos que, junt als de les cases veïnes, formen tota una via de circulació porticada al carrer Major que queda tallada parcialment per una capella que es va fer al portal d'aquest edifici.
A banda d'això, a la façana es poden apreciar els diferents nivells en què la casa es distribueix: primer i segon pis, conformen l'habitatge. El tercer, separat per una motllura, són unes golfes. El conjunt està rematat per un ràfec fet amb una motllura de pedra.
Del primer pis al segon, sembla que també hi havia una cornisa que està gairebé tota perduda, sobretot després d'haver-se augmentat la mida de les finestres del segon i convertit les del primer en balcons.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Casa Català». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Oui, oui, oui, oui

«Oui, oui, oui, oui» (pronunciació francesa: ​; en català: «Sí, sí, sí, sí») és una cançó escrita per Pierre Cour i Hubert Giraud interpretada en francès per Jean Philippe. Es va publicar com a EP i senzill el 1959 mitjançant Barclay Records. Va ser triada per a representar França al Festival de la Cançó d'Eurovisió de 1959 després de guanyar una final nacional francesa.

## Festival de la Cançó d'Eurovisió 1959
### Selecció

«Oui, oui, oui, oui» va participar en una final nacional organitzada per l'emissora francesa RTF. Va ser la guanyadora, pel que va qualificar-se per a representar França al Festival de la Cançó d'Eurovisió 1959.

### Al festival

La cançó va participar al festival celebrat l'11 de març de 1959, sent interpretada pel cantant francès Jean Philippe. L'orquestra va ser dirigida per Franck Pourcel.
Va estar interpretada en primer lloc, precedint Dinamarca amb Birthe Wilke interpretant «Uh, jeg ville ønske jeg var dig». Al final de les votacions, la cançó havia rebut 15 punts, obtenint la tercera posició de 11.

## Referències

* ↑ «Jean Philippe (4) – Oui Oui Oui Oui» (en anglès). Discogs. Arxivat de l'original el 18 d'agost de 2019. [Consulta: 22 setembre 2019].
* ↑ «Jean Philippe (4) – Oui, Oui, Oui, Oui» (en anglès). Discogs. Arxivat de l'original el 6 d'octubre de 2019. [Consulta: 6 octubre 2019].
* 1 2 «France 1959» (en anglès). ESC-History. Arxivat de l'original el 18 d'agost de 2019. [Consulta: 18 agost 2019].
* 1 2 «Jean Philippe - France — Cannes 1959» (en anglès). Festival de la Cançó d'Eurovisió. UER. Arxivat de l'original el 18 d'agost de 2019. [Consulta: 18 agost 2019].
* ↑ «Franck Pourcel» (en anglès). And the conductor is.... [Consulta: 22 setembre 1959].
* ↑ «Final of Cannes 1959» (en anglès). Festival de la Cançó d'Eurovisió. UER. Arxivat de l'original el 12 d'agost de 2019. [Consulta: 12 agost 2019].

## Vegeu també

* França al Festival de la Cançó d'Eurovisió
# Ramūnas Šiškauskas

Ramūnas Šiškauskas (Kaišiadorys, 10 de setembre de 1978) és un antic jugador de bàsquet professional i entrenador de bàsquet lituà. Amb una alçada de 1,98 m, podia jugar tant en posicions de llançador com de davanter petit. Els seus reconeixements individuals com a jugador inclouen un premi MVP de l'Eurolliga, quatre seleccions d'equips de l'Eurolliga, així com una designació de l'equip All-EuroBasket. El 16 de maig de 2014, Šiškauskas va ser nomenat Llegenda del bàsquet de l'Eurolliga.
Durant la seva carrera com a jugador, Šiškauskas va guanyar dos títols de l'Eurolliga, un amb el Panathinaikos d'Atenes i un altre amb el CSKA de Moscou, el 2007 i el 2008, i va arribar a dues finals més de l'Eurolliga amb el CSKA, el 2009 i el 2012. Va ser membre de la selecció sènior de Lituània. va guanyar la medalla d'or a l'EuroBasket 2003. Com a membre de l'equip nacional de Lituània, també va guanyar la medalla de bronze als Jocs Olímpics d'estiu de 2000 i la medalla de bronze a l'EuroBasket 2007.

## Referències

* ↑ 47. 6' 6" 220 1978 Lithuanian Ramunas Siskauskas---CSKA Moscow--Russia.
* ↑ Siskauskas named Euroleague Basketball Legend (anglès)