OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maryland Cycling Classic

La Maryland Cycling Classic és una cursa ciclista d'un sol dia que es disputa a l'estat de Maryland, als Estats Units. La primera edició es va disputar el 2022 com a part del calendari de l'UCI America Tour i l'UCI ProSeries.
La cursa estava programada originalment per al 6 de setembre de 2020, però per culpa de la pandèmia de la COVID-19 es va haver d'ajornar, primer al 2021 i després al 2022. L'edició del 2024 fou suspesa per l'enfonsament del pont Francis-Scott-Key.
El primer vencedor fou el belga Sep Vanmarcke.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2022 | Sep Vanmarcke | Nickolas Zukowsky | Neilson Powless |
| 2023 | Mattias Skjelmose Jensen | Neilson Powless | Hugo Houle |
| 2024 | | | |

## Referències

* ↑ «Maryland Cycling Classic, presented by UnitedHealthcare». [Consulta: 4 setembre 2022].
* ↑ Davis, Phil. «Major professional bike race coming to Baltimore area in 2020».
* ↑ «Maryland Cycling Classic postponed to 2021». CyclingNews, 28-05-2020. [Consulta: 7 maig 2021].
* ↑ «Maryland Cycling Classic Postponed to '22 Amid COVID Challenges». Maryland Cycling Classic, 02-07-2021. Arxivat de l'original el de juliol 2, 2021. [Consulta: 19 agost 2021].
* ↑ published, Anne-Marije Rook. «2024 Maryland Cycling Classic derailed by Baltimore Bridge collapse complications, event cancelled» (en anglès), 07-05-2024. [Consulta: 7 novembre 2024].
* ↑ Weislo, Laura. «Sep Vanmarcke wins breakaway sprint to claim victory at Maryland Cycling Classic», 04-09-2022. [Consulta: 4 setembre 2022].
# Lewis Trondheim

Lewis Trondheim (Fontainebleau, 11 de desembre de 1964) pseudònim de Laurent Chabosy, és un dibuixant de còmics francès, i un dels fundadors (el 1990) de l'editorial independent L'Association. Tant el seu còmic mut La Mouche com Kaput i Zösky s'han convertit en dibuixos animats. Va explicar la seva elecció del pseudònim després de la ciutat noruega de Trondheim de la següent manera: "Com a cognom volia utilitzar el nom d'una ciutat, però Lewis Bordeaux o Lewis Toulouse no sonaven tan bé. Llavors vaig pensar en aquesta ciutat, Trondheim. Potser algun dia publicaré un llibre amb el meu nom real, per mantenir l'anonimat".

## Biografia

Nascut a Fontainebleau de pares llibreters, després d'un CAP (certificat d'aptitude professionnelle) en disseny industrial i una reclassificació a la terminal A4 i un any a l'exèrcit a Alemanya, va ingressar a una escola de gràfics publicitaris. Va conèixer Jean-Christophe Menu en un simposi a Cerisy-la-Salle l'any 1987, fet que li va permetre entendre que era possible fer còmics sense conèixer el dibuix acadèmic.
El 1993, es va casar amb Brigitte Findakly, colorista de còmics i guionista.
Entre les seves obres destaquen Les formidables aventures de Lapinot i Donjon, així com historietes infantils i certs volums autobiogràfics. És el creador de Le Fauve, el gat fer que fa de mascota del Festival del Còmic d'Angulema des del 2007.

## Referències

* ↑ «Lewis Trondheim» (en ge). Arxivat de l'original el 2007-07-09. [Consulta: 24 juliol 2023].
* 1 2 3 Loret. Chef de crayon, 2007.
* ↑ «Trondheim, Lewis». [Consulta: 29 maig 2011].
* ↑ «Lewis Trondheim». IMDb. [Consulta: 18 agost 2017].
# Connie Willis

Connie Willis (Denver, 1945) és una escriptora de ciència-ficció guanyadora en onze ocasions del Premi Hugo i en set, del Premi Nebula. Les seves obres acostumen a girar al voltant del viatge en el temps i com les diferents èpoques s'assemblen entre si. Així, apareixen trames en el futur, en què s'ha inventat la tecnologia que permet aquests viatges, i en el passat a on van a parar els protagonistes. Inclou alguns elements d'humor que augmenten la legibilitat de les seves aventures.

## Obres seleccionades

Aquí es presenten algunes de les obres més rellevants, per una versió detallada es recomana consultar la seva fixa a la Internet Speculative Fiction Database ISFD
* Fire Watch (1984)
* Lincoln's Dreams (1987)
* Doomsday Book (1992)
* Remake (1994)
* To Say Nothing of the Dog (1998)
* Even the Queen: And Other Short Stories (1998)
* Miracle and Other Christmas Stories (1999)
* Passage (2001)

## Vegeu també

* Tercera Onada del Feminisme (1980 - actualitat)
* Autores de ciència-ficció feminista
# Saint Peter's College (Auckland)

Saint Peter's College (Te Kura Teitei o Hāto Petera) és una escola d'educació secundària catòlica a Auckland, Nova Zelanda. Ofereixen ensenyament a joves d'11 a 18 anys. És una de les escoles catòliques més grans de Nova Zelanda. St Peter's College fou creada en 1939 com a successora de l'escola més antiga d'Auckland (1841) i de St Peter's School, fundada en 1857.

## Directors

* Brother F. P. O'Driscoll (1939 – 1944)
* Brother J. A. Morris (1945 – 1947)
* Brother W. R. Smith (1948 – 1953)
* Brother K. V. Watson (1954 – 1956)
* Brother P. C. Ryan (1957 – 1965)
* Brother B. E. Ryan (1966 – 1974)
* Brother N. C. Doherty (1975 – 1979)
* Brother J. P. Prendergast (1980 – 1988)
* Mr Kieran F. Fouhy (1989 – 2015)
* Mr James Bentley (2016 – present)

## Referències

* ↑ «Directory of New Zealand Schools, February 2011». New Zealand Ministry of Education. Arxivat de l'original el 23 de març 2012. [Consulta: 7 juny 2012].
* ↑ E.R. Simmons, In Cruce Salus, p. 32.
* ↑ Rowena Orejana, "New principal aims for new heights" NZ Catholic, 24 March 2016. Arxivat 8 October 2016$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. (Retrieved 5 July 2016)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de l'escola (anglès)
# Myriam Bédard

Myriam Bédard (L'Ancienne-Lorette, Quebec 1969) és una biatleta quebequesa, ja retirada, que destacà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1994.

## Biografia

Va néixer el 22 de desembre de 1969 a la població de L'Ancienne-Lorette, situada als suburbis de la ciutat de Quebec.

## Carrera esportiva

Membre de la secció cadet de l'armada canadenca als 15 anys, participà en aquell moment en la seva primera biatló, esdevenint campiona júnior del seu país el 1987.
Va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1992 realitzats a Albertville (França), on aconseguí guanyar la medalla de bronze en la prova femenina dels 15 quilòmetres, a més de finalitzar onzena en els relleus 3x7,5 km i dotzena en els 7,5 km. esprint. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1994 realitzats a Lillehammer (Noruega) es convertí en la primera biatleta doblement guanyadora gràcies a les seves medalles d'or en les proves dels 7,5 km. esprint i 15 quilòmetres. En aquests Jocs finalitzà en la posició quinzena en la prova de relleus 4x7,5 quilòmetres. Participà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1998 realitzats a Nagano (Japó), si bé la seva participació fou molt discreta aconseguint finalitzar dissetena en els relleus 4x7,5 km, trenta-dosena en els 7,5 km. esprint i cinquantena en els 15 quilòmetres.
Al llarg de la seva carrera aconseguí dues medalles en el Campionat del Món de biatló, destacant la seva victòria l'any 1993 en la prova dels 7,5 km. esprint. Guanyadora de dues proves de la Copa del Món de biatló, l'any 1991 i 1993 fou segona en la classificació general.
A finals del 2006 va ser acusada de segrestar la seva filla, motiu pel qual va ser detinguda als Estats Units, per posteriorment ser deportada al Canadà. El setembre del 2007 fou condemnada per infringir un acord de custòdia dels fills.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Myriam Bédard». [Consulta: 11 desembre 2021].
* ↑ «BEDARD Myriam personal data, photos». [Consulta: 11 desembre 2021].
* ↑ Arrest warrant issued for Myriam Bédard
* ↑ «Former Olympic champion Bédard guilty of child abduction». CBC News, 20-09-2007.
* ↑ «Bédard gets conditional discharge and probation for child abduction». CBC Sports, 09-10-2007.
# Reinelda de Saintes

Reineldis (Reinhilda, Reinalda, Rainelda, etc.; vers 630 – 700) fou una santa del segle vii, martiritzada pels "huns" (que evidentment no eren els huns històrics sinó probablement grups de bandits violents o pirates anomenats huns).
Va néixer a Condacum (que podria ser Condé-sur-l'Escaut o Kontich) i fou filla del duc Witger de Lotaríngia i de santa Amalberga de Maubeuge. El seu germà Emebert era sacerdot (sovint es diu que era bisbe) a Cambrai. Una altra germana fou santa Gudula i una tercera santa Faraildis, però a la seva biografia només s'esmenta a Gudula. Reineldis va pelegrinar a Terra Santa i va visitar Jerusalem. A la tornada es va dedicar a la caritat a Saintes (una antiga comuna a Bèlgica, ara part de Tubize). Fou decapitada pels "huns" a la zona junt amb el diaca Grimoald i el seu servidor Gondulphus.
És venerada a Saintes, on és la patrona; també és la santa de les malalties de la vista per la seva associació amb la font de Santa Renelda a Saintes que es suposa cura els mals als ulls. Fins i tot s'arriba a dir que Saintes porta el seu nom de la santa martiritzada. L'església parroquial (del segle XVII) és dedicada a Reineldis. Generalment és dibuixada amb espasa o agafada pels cabells, per la seva decapitació, o bé com a peregrina.

## Referències

* ↑ difícilment podia portar aquest títol agafat del nom del rei Lotari al segle ix
* ↑ Vita Reineldis, escrita entre 1048 i 1051 a l'abadia de Lobbes
* ↑ Rabenstein, Katherine. «Reineldis». Saints O' the Day for July 16, 01-07-1998. Arxivat de l'original el 2007-02-06. [Consulta: 23 febrer 2012].
* ↑ «Sainte Renelde et comp.». Nominis. [Consulta: 21 febrer 2007].
* ↑ «Tubize». Communes of Brabant Wallon. Expatriate Online: Your Bookmark to Belgium. Arxivat de l'original el 2006-11-12. [Consulta: 21 febrer 2007].
* Vita Reineldis, Acta Sanctorum, Julii IV, 173-178.

## Enllaços externs

* Den hellige Reineldis (noruec)
* Fotos de Saintes, Bèlgica Arxivat 2007-02-07 a Wayback Machine. - includes both the church (eglise) and well (puits) of Saint Reineldis (francès)
* Catholic Online entry for Reineldis (anglès)
# Portada/efemèride novembre 25

Antonio Ghislanzoni
« 24 de novembre · 25 de novembre · 26 de novembre »
# Batalla de Settepozzi

La batalla de Settepozzi fou un enfrontament naval esdevingut a la primera meitat del 1263 davant de l'illa grega de Settepozzi (nom italià medieval de Spetses) entre una flota conjunta de genovesos i romans d'Orient i un estol més petit de venecians.
Els genovesos i els romans d'Orient havien estat aliats contra Venècia des del Tractat de Nimfèon del 1261, mentre que Gènova portava des del 1256 lluitant contra Venècia en la guerra de Sant Saba. 48 naus genoveses que estaven de camí a la plaça forta romana d'Orient de Monembasia es trobaren amb 32 naus venecianes. L'atac dels genovesos es veié frustrat pel fet que dos dels seus quatre almiralls es mantingueren al marge de la contesa, així que els venecians els derrotaren amb facilitat, en capturaren quatre vaixells i els infligiren baixes considerables.
La victòria dels venecians i la timidesa que havien mostrat els genovesos davant seu tingueren un profund impacte polític. Els romans d'Orient començaren a distanciar-se de la seva aliança amb Gènova i refer ponts amb Venècia. Aquests contactes desembocaren en la signatura d'un pacte de no-agressió de cinc anys el 1268. A partir d'aleshores, els genovesos evitaren la confrontació directa amb la flota veneciana i adoptaren una estratègia de cors, cosa que no els estalvià una derrota encara més aclaparadora en la batalla de Trapani el 1266.

## Notes

* ↑ Una saetta era un tipus de galera més petita i de menor mànega, amb un sol remer a cada banc en comptes dels dos o tres habituals, que sacrificava capacitat a canvi de veloocitat.

## Referències

* 1 2 3 Geanakoplos, 1959, p. 153.

## Bibliografia

* Geanakoplos, D. J. Emperor Michael Palaeologus and the West, 1258-1282: A Study in Byzantine-Latin Relations (en anglès). Harvard University Press, 1959.
# Llista de Directors Generals del CERN

Els Directors Generals del CERN típicament tenen mandats de 5 anys començant el 1r de gener. La llista de directors és:
* 1952–1954: Edoardo Amaldi (Secretari General abans de la fundació oficial de l'organització el setembre de 1954), de setembre de 1952 a setembre de 1954
* 1954–1955: Felix Bloch, d'octubre de 1954 a agost de 1955
* 1955–1960: Cornelis Bakker, de setembre de 1955 fins que va morir en un accident d'avió l'abril de 1960
* 1960–1961: John Bertram Adams (Director Suplent), director interí des de maig de 1960 a juliol de 1961
* 1961–1965: Victor Weisskopf, d'agost de 1961 a desembre de 1965
* 1966–1970: Bernard Paul Gregory, de gener de 1966 a desembre de 1970
* 1971–1975: Willibald Jentschke, director del Laboratori I de Meyrin de gener de 1971 a desembre de 1975; i John Bertram Adams, director del Laboratori II de Prévessin de gener de 1971 a desembre de 1975
* 1976–1980: Léon Charles Van Hove, director general d'investigació de gener de 1976 a desembre de 1980; i John Bertram Adams, director general executiu de gener de 1976 a desembre de 1980
* 1981–1988: Herwig Schopper, de gener de 1981 a desembre de 1988
* 1989–1993: Carlo Rubbia, de gener de 1989 a desembre de 1993
* 1994–1998: Christopher Llewellyn Smith, de gener de 1994 a desembre de 1998
* 1999–2003: Luciano Maiani, de gener de 1999 a desembre de 2003
* 2004–2008: Robert Aymar, de gener de 2004 a desembre de 2008
* 2009–2015: Rolf-Dieter Heuer, des de gener de 2009 a desembre de 2015
* 2016–2025: Fabiola Gianotti, des de gener de 2016
* 2026 - Mark Thomson

## Referències

* ↑ «Directors-general at CERN» (en anglès). Arxivat de l'original el 12 de gener 2009. [Consulta: 19 juny 2014].
* ↑ «Fabiola Gianotti signs her contract as CERN's new Director- General». CERN Document Server. CERN. [Consulta: 30 setembre 2015].
# Diana Taurasi

Diana Lorena Taurasi (11 de juny de 1982, Chino, Califòrnia) és una jugadora de bàsquet estatunidenca que pertany a la plantilla de les Phoenix Mercury de la WNBA, sent la màxima anotadora de la historia WNBA i la primera en aconseguir anotar 1.000 triples en la WNBA. Casada en 2017 amb la també campiona de la WNBA Penny Taylor, el seu pare va ser un futbolista italià i la seva mare era de nacionalitat argentina. La seva vida va transcórrer entre Argentina i Estats Units, sent aquesta última la seva nacionalitat.

## Trajectòria esportiva

Va ser escollida en la primera posició del draft de la WNBA de 2004 per Phoenix Mercury, on fou Rookie de l'any Aprofitant que la lliga nord-americana es juga en els mesos d'estiu, també ha jugat en lligues europees a Turquia i Rússia, esdevenint campiona de la WNBA en tres ocasions, i sis en de l'Eurolliga de bàsquet femenina, del 2007 al 2010 amb l'Spartak Regió de Moscou i el 2013 i 2016 amb l'UMMC Iekaterinburg. En 2017 va superar Tina Thompson com a màxima anotadora de la WNBA. Amb la selecció dels Estats Units ha guanyat la medalla d'or en les olimpíades de 2004, 2008, 2012 i 2016, sent un dels cinc únics jugadors de bàsquet de la història en aconseguir-ho.

## Referències

* 1 2 3 4 «5 cosas que quizás no sabes sobre la gran estrella mundial Diana Taurasi» (en castellà). Gigantes, 11-06-2020. [Consulta: 5 juliol 2020].
* 1 2 «Diana Taurasi» (en anglès). WNBA. [Consulta: 5 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Perfil de la WNBA de la Diana Taurasi — inclou estadístiques (anglès)
* Pàgina oficial de la Diana (anglès)
* Pàgina personal a "MySpace" (linkable des de l'oficial) (anglès)
# Melissa Mayfield

Melissa "Mindee" Mayfield (Northville, Michigan, 1963) va ser una ciclista estatunidenca. Va destacar en la pista on va guanyar dues medalles als Campionats del Món.

## Palmarès en pista

* 1987
** Campiona dels Estats Units en Persecució
* 1988
** Campiona dels Estats Units en Persecució
* 1989
** Campiona dels Estats Units en Persecució

## Palmarès en ruta

* 1991
** Vencedora d'una etapa al Bisbee Tour

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Concert per a fagot (Panufnik)

El Concert per a fagot, compost per Andrzej Panufnik el 1985, és un concert per a fagot i orquestra dedicat a Jerzy Popiełuszko, un sacerdot polonès anticomunista que va ser assassinat per tres agents de la policia secreta el 1984. L'obra va ser encarregada pel fagotista estatunidenc Robert Thompson.
El concert es va estrenar a Milwaukee el 1986, amb Thompson com a solista. Panufnik i Thompson van gravar el concert el 1987, amb Panufnik dirigint l'Orquestra Simfònica de la BBC. El mateix any, van fer l'obra a l'església de Jerzy Popiełuszko.
El concert està escrit per a una petita orquestra⁣: només cordes, una flauta i dos clarinets. Està en cinc moviments continus: un pròleg, dos recitatius, una ària i un epíleg. Panufnik va escriure sobre els moviments: "Vaig escollir aquests títols de so operístic, en part per emfatitzar el drama subjacent de l'obra, i en part perquè indiquen el caràcter de parlando dels recitatius, així com la qualitat de cant requerida del fagot en l'Ària." L'⁣ària, marcada "adagio lamentoso", és més llarga que la resta de moviments combinats.
El 2014, el segell discogràfic alemany Classic Produktion Osnabrück va publicar un enregistrament del concert de Michael von Schönermark (solista) i la Konzerthausorchester Berlin, dirigit per Łukasz Borowicz, com a part d'un cicle complet d'obres simfòniques de Panufnik.

## Referències

* 1 2 3 MacDonald, Calum «First Performances: Panufnik 9 and Bassoon Concerto». Tempo, 161/162, 6-1987, pàg. 107–108.
* ↑ «Panufnik: Symphony No 9, Bassoon Concerto». Financial Times, 21-03-2014.
* ↑ «PANUFNIK Symphony No 9. Bassoon Concerto». Gramophone Magazine.
* 1 2 (2014) Album notes for Panufnik: Symphony No 9; Bassoon Concerto. Heritage Records.
* ↑ «PANUFNIK Symphony No 5. Bassoon Concerto». Gramophone Magazine.
# San Diego Padres

El San Diego Padres és un club professional de beisbol estatunidenc de la ciutat de San Diego que disputa la MLB.

## Palmarès

* Campionats de la MLB (0): -
* Campionats de la Lliga Nacional (2): 1998, 1984
* Campionats de la Divisió Oest (5): 2006, 2005, 1998, 1996, 1984

## Evolució de la franquícia

* San Diego Padres (1969-present)

## Colors

Blau marí, sorra, blanc.

## Estadis

* PETCO Park (2004-present)
* Qualcomm Stadium (1969-2003)
** a.k.a. Jack Murphy Stadium (1980-1997)
** a.k.a. San Diego Stadium (1969-1980)

## Números retirats

* Steve Garvey 6
* Tony Gwynn 19
* Dave Winfield 31
* Randy Jones 35
* Jackie Robinson 42

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2002-01-19 a Wayback Machine.
# Rellotge polar

El Rellotge polar és un tipus de rellotge de sol que té el seu pla paral·lel eix terrestre. Es tracta d'un rellotge amb pla inclinat sobre l'horitzó del lloc un angle equivalent a la latitud i orientat perpendicularment al meridià del lloc..Aquesta característica fa que tingui les línies horàries paral·leles entre si, a més de ser paral·leles a l'estil. Aquests rellotges tenen altres característiques com la de ser universals, és a dir vàlids per a qualsevol latitud sense canvi en la xarxa horària, situat al pol, es torna vertical, a l'equador, es torna horitzontal. Aquest tipus de rellotges, com els horitzontals i els equatorials (generalment de tipus armil·lar) són molt habituals en els jardins i cementiris com a motiu ornamental.
* Traçat de les hores (rectes paral·leles)
* 'K' és el gnòmon en forma rectangular (Hores extremes)

## Característiques

Les línies horàries d'aquest rellotge són paral·leles a l'estil del rellotge (generalment en forma de rectangle), sent simètriques respecte a les XII. Existeixen disposicions d'aquest tipus de rellotges amb dos estils, un cobreix les hores matutines mentre que l'altre ho fa amb les vespertines en aquests casos s'anomena rellotge polar de gnòmon doble. Per regla general es considera un rellotge polar aquell que posseeix el seu pla perpendicular al meridià del lloc (és a dir inclinat un valor igual a la latitud $\varphi$) i orientat al migdia del lloc. Les hores són espaiades d'acord amb una llei de tangents que impedeix marcar les hores exactes de l'ocàs i de l'orto. La superfície d'aquest rellotge és sempre ortogonal a la d'un rellotge equatorial pla.
Les línies horàries són paral·leles entre si i la seva distància d En comparació amb la línia de les XII en l'equinocci s'obté de la relació
$d=\alpha \tan H,\,$
sent α l'alçada de l'estil en relació amb la taula, i H l'hora de l'hora des del migdia. Per tant, la distància entre les línies de les 9 i les 12, així com entre les línies de les 12 i les 3, és igual a l'altura de l'estil.

## Usos

El fàcil traçat d'aquest tipus de rellotges i la disposició horària tan especial ha donat lloc al seu ús extensiu com rellotges memorials en els cementiris d'Anglaterra i Estats Units. Aquest tipus de rellotges té forma de creu que s'inclina un valor igual a la latitud i s'orienta al sud, de tal manera que un ortoestil decorat, o fins i tot una cantonada de la creu proporciona l'ombra sobre els costats de la mateixa.

## Referències

* ↑ R. Newton Mayall & Margaret W. Mayall. Sky Publishing. Sundials - Their construction and use (en anglès). Tercera, 1994. ISBN 0-933346-71-9.
* ↑ Albert Edmund Waugh, (1973), Sundials: their theory and construction , Ed Dover, pàgs. 70-73
* 1 2 J. H. Daniel, (2004), Sundials , Shire Pub Londres, pàg. 49-58

## Vegeu també

* Rellotge equatorial
* Rellotge vertical
* Rellotge horitzontal
* Rellotge d'altura
# Raoul Barrière

Raoul Barrière (Besiers, 3 de març de 1928 - Besiers, 8 de març de 2019) (anomenat "le sorcier de Sauclières") va ser un jugador de rugbi a 15.
Fou un gran pilar de l'Association sportive de Béziers Hérault de 1954 a 1963, després d'haver estat jugador d'Aurillac de 1952 a 1954. Va ser professor d'educació física al Lycée Henri IV de Béziers (on va conèixer els joves Jean-Louis Martin, Olivier Saïsset i Jean-Pierre Hortoland (de qui seria més tard entrenador).
Com a jugador fou campió l'any 1961 i finalista els anys 1960 i 1962, amb Pierrot Danos de capità i Raymond Barthès d'entrenador. Va ser seleccionat per la gira del 1958 a Sud Àfrica on va aprendre molt del joc dels avants.
L'any 1968 comença la seva brillant carrera d'entrenador. L'any 68, amb l'equip de juniors de l'AS Béziers que ha forjat, aconsegueix el títol de campió de França. Aquest equip serà la base de l'aventura hegemònica del club (que duraria del 1971 al 1984, amb 10 títols i 11 finals) que comença amb el títol nacional l'any 1971, seguit dels títols absoluts dels anys 1972, 1974, 1975, 1977 i 1978 (finalista l'any 1976).
Degut a una crisi interna al club, l'any 1978, deixa la banqueta del club, seguit pel capità Richard Astre. I se'n va a entrenar el veí - rival, el RC Narbona.
És autor del llibre Le rugby et sa valeur éducative, Ed. J.Vrin, 1980.
L'any 2006, va ser nomenat Cavaller de la Legió d'Honor.
# Llista de volcans del Japó

Aquí sota hi ha una llista dels volcans del Japó:

## Llista de volcans del Japó
### Illa Hokkaido

** Akan
** Daisetsu
** E San
** Komaga Take
** Kutcharo
** Kuttara
** Mashu
** Nigorigawa
** Nipesotsu Upepesanke
** Niseko
** Oshima Oshima
** Rausu
** Rishiri
** Shikotsu
** Shiretoko Iwo Zan
** Shiribetsu
** Tokachi
** Usu
** Yotei

### Illa Honshu

** Abu
** Adatara
** Akagi
** Akita-Komaga-Take
** Akita-Yake-Yama
** Asama
** Azuma
** Mont Bandai
** Chokai
** Mont Fuji
** Hachimantai
** Grup Hakkoda
** Hakone
** Haku-San
** Haruna
** Hiriori
** Hiuchi
** Iwaki
** Iwate
** Izu-Tobu
** Kanpu
** Kurikoma
** Kusatsu-Shirane
** Megata
** Mutsu-Hiuchi-Dake
** Myoko
** Nantai
** Narugo
** Nasu
** Niigata-Yake-Yama
** Nikko-Shirane
** Norikura
** Numazawa
** Oki-Dogo
** Grup Omanago
** On-Take
** Osore-Yama
** Sanbe
** Shiga
** Takahara
** Tate-Yama
** Tateshina
** Towada
** Washiba-Kumontaira
** Yake-Dake
** Zao

### Illa Kyushu

* Aso
* Ibusuki Vulkanfeld
* Kirishima
* Kuju
* Sakurajima
* Sumiyoshi-Ike
* Tsurumi
* Unzen

### Illa Izu

* Aoga-Shima
* Hachijo-Jima
* Kozu-Shima
* Mikura-Jima
* Miyake-Jima
* Nii-Jima
* Oshima
* To-Shima
* Tori-Shima

### Illa Ryukyu

* Akuseki-Jima
* Iriomote-Jima
* Iwo-Tori-Shima
* Kikai
* Kuchin-Shima
* Kuchinoerabu-Jima
* Nakano-Shima
* Suwanose-Jima

### Illes volcàniques

* Iwo-Jima
* Kita-Iwo-Jima
* Nishino-Shima