OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Club Deportivo Oriente Petrolero

El Club Deportivo Oriente Petrolero és un club de futbol, bolivià de la ciutat de Santa Cruz de la Sierra.

## Història

El club va ser fundat el 5 de novembre de 1955 per treballadors del jaciment petrolífer Yacimientos Petroliferos Fiscales Bolivianos (YPFB). És el primer club de Santa Cruz que aconseguí proclamar-se campió bolivià.

## Palmarès

* Campionat bolivià de futbol:
** 1971, 1979, 1990, 2001, 2010
* Torneo de Play-Off:
** 2010
* Campionat de Santa Cruz:
** 1967, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1976
* Copa AeroSur:
** 2003, 2005

## Referències

* ↑ «Orientísimo». Once a Once. [Consulta: 28 desembre 2016].
* ↑ «1500 veces Orientísimo». La Prensa. Arxivat de l'original el 2016-12-29. [Consulta: 28 desembre 2016].
* ↑ «"Si jamás fuimos a la B ¿por qué no vamos a ganar como sea?"». Oriente Blog, 23-03-2008. [Consulta: 28 desembre 2016].
* ↑ «Campeones del fútbol profesional boliviano». Historia del Fútbol Boliviano.
* ↑ «Fundación del Equipo de Fútbol Cruceño “Oriente Petrolero”». Un Día en la Historia de Bolivia. [Consulta: 22 febrer 2017].
* ↑ «Bolivia - list of champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Bolivia - Cup Tournaments». rsssf. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial del club
* Web de la barra
# Chess City

Chess City (anglès per a "La ciutat dels escacs") és un gran complex dedicat en exclusiva a la competició d'escacs, a la ciutat d'Elistà, Calmúquia (Rússia). L'edifici s'ha utilitzat per a salvaguardar persones com ara el Dalai Lama. El 14è Dalai Lama va visitar-lo el 2004. La ciutat ha acollit tres torneigs de la FIDE d'àmbit mundial: Les XXXIII Olimpíades d'escacs el 1998, el Campionat del món d'escacs femení el 2004 i el Campionat del món d'escacs el 2006. La construcció ha generat controvèrsia, perquè Calmúquia és una república de 300.000 habitants més aviat pobre on les condicions econòmiques i geogràfiques no són les més apropiades perquè s'hi construís un edifici d'aquestes característiques. El clima desèrtic de l'àrea posa sota sospita diverses de les expansions planejades per a Chess City, com el complex d'esports aqüàtics.
Aquesta enorme estructura, tipus vila Olímpica, fou bastida amb una arquitectura d'estil neomediterrani californià, i conté nombroses sales dedicades a competicions, un centre de conferències, una piscina municipal i un museu de l'art budista calmuc. Al llarg de l'edifici hi ha estàtues i pintures relacionades amb els escacs, incloent-hi l'estàtua d'Ostap Bender, un personatge imaginari d'una popular sèrie de llibres d'Ilya Ilf i Ievegni Petrov, on es proposava una capital mundial dels escacs.
Les obres van ser dirigides per Kirsan Iliumjínov, el president de la república calmúquia, i completades el 1998. La idea i desenvolupament d'aquesta estructura va sorgir del mateix president, un milionari que governa Calmúquia des de 1993 i ha estat president de la Federació Internacional d'Escacs des de 1995. Iliumjínov, un fanàtic entusiasta dels escacs, va fer construir el complex just a temps per acollir-hi l'Olimpíada d'escacs de 1998.

## Referències

* ↑ Wishes of His Holiness the Dalai Lama Come true in the Russian Buddhist Republic of Kalmykia Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Dades de la 33a Olimpíada a Elista a olimpbase.org (anglès)
* ↑ Chessbase News: Women World Championaship 2004 (anglès)
* ↑ Lloc web del matx Kràmnik / Topàlov pel Campionat del món de 2006.
* ↑ Seth Mydans, Where Chess Is King and the People Are the Pawns, The New York Times, 20 de juny de 2004, consultat el 17 de maig de 2006. (anglès)
* ↑ The Dictator and His Hobby: Kalmykian Leader Makes Farce of Chess Championships - International - SPIEGEL ONLINE - News (anglès)

## Enllaços externs

* Foto-galeria de Chess City al lloc web de la Gran Mestre Aleksandra Kosteniuk.
# SN 1006

SN 1006 va ser una supernova esdevinguda a principis de l'any 1006, àmpliament observada des de diferents llocs de la Terra. Ha estat el succés estel·lar de major magnitud visual registrat en la història.

## Història

Apareguda per primera vegada en la constel·lació del Llop en el límit amb el Centaure entre el 30 d'abril i l'1 de maig de 1006, el nou estel va ser descrit per observadors de Suïssa, Egipte, l'Iraq, Xina i Japó. Astrònoms xinesos i àrabs ens van deixar les descripcions històriques més completes sobre l'esdeveniment.
La seva grandària era equivalent a mitja lluna i la seva lluentor era tal que a la nit permetia veure els objectes que estaven en el sòl. Aparentment era de color groc i va ser visible durant més d'un any, sent probablement una supernova Tipus Ia.

## Romanent de supernova SN 1006

La resta de supernova associada a SN 1006 no va ser identificat fins a 1965, quan Doug Milne i Frank Gardner, fent ús del Radiotelescopi Parkes, van demostrar que la radiofont PKS 1459-41, prop de Beta Lupi, tenia l'aparença d'una corfa circular de 30 arcmin.
Durant els anys subsegüents, es van detectar emissions de raigs X i òptiques provinents d'aquest objecte. La resta de supernova SN 1006 es troba a una distància estimada de 7200 anys llum (2,2 kiloparsecs), la qual cosa resulta en un diàmetre aproximat de 70 anys llum.
Es pensa que SN 1006 era originàriament un estel binari, on una de les components, una nana blanca, va explotar quan el gas provinent de la seva companya la va fer superar el límit de Chandrasekhar. La supernova ejectà material a una enorme velocitat, generant una ona de xoc que precedeix el material expulsat. A causa d'aquesta ona de xoc les partícules són accelerades a energies extremadament altes, produint els filaments blavosos que es veuen -a dalt a l'esquerra i a baix a la dreta- en la imatge en fals color obtinguda amb l'Observatori de raigs X Chandra.

## Vegeu també

* Llista de restes de supernova

## Referències

* ↑ Winkler, P. Frank; Gupta, Gaurav; Long, Knox S. «The SN 1006 Remnant: Optical Proper Motions, Deep Imaging, Distance, and Brightness at Maximum». The Astrophysical Journal, 585, 2003. Bibcode: 2003ApJ...585..324W. DOI: 10.1086/345985.
* ↑ Gardner, F. F.; Milne, D. K. «The supernova of A.D. 1006». SAO/NASA ADS Astronomy Abstract Service. p. 754.
* ↑ SN 1006: Supernova Remnant in X-Rays (NASA)
* ↑ SN 1006: The Hot Remains of a 1000 Year-Old Supernova. Chandra X-Ray Observatory
# Tian yuan shu

Tian Yuan Shu (en Xinès simplificat: 天元术; en el Xinès tradicional: 天元術; en pinyin: tiān yuán shù) és un sistema Xinès d'àlgebra per equacions polimonials que va ser creat al segle xiii. Es va saber per l'escrit Li Zhi (Li Ye), tot i que es va crear abans.
La cultura matemàtica en la qual va ser creada es va perdre a causa de la guerra i la desconfiança general durant la dinastia Ming del coneixement de (Mongol) Yuan dynasty. Els escrits de Li Zhi (Ceyuan haijing); Zhu Shijie (Jade Mirror of the Four Unknowns) i altres que ja no es podrien entendre completament, fins que van arribar les matemàtiques occidentals a la Xina.
Mentrestant, Tian yuan shu va arribar al Japó, on se l'anomena tengen-jutsu. El tetx de Zhu, Suanxue qimeng va ser desxifrat i va ser important en el desenvolupament de les matemàtiques japoneses (wasan) en els segles 17 i 18.

## Descripció

Tian yuan shu significa "mètode de l'element celestial" o "tècnica del celestial desconegut". L' "element celestial" és la variable desconeguda, normalment escrit x en notació moderna.
És un sistema posicional dels nombres de barra per representar les equacions polinomials. Per exemple, 2x2 + 18x − 316 = 0 es representat com
, el qual, en nombres aràbics, és
El 元 (yuan) denota el desconegut x, així que els numerals en aquesta línia significa 18x. La línia de sota és el terme constant (-316) i la línia anterior és el coeficient del terme quadràtic (x2). El sistema té capacitat arbitràriament exponents alts exponents del desconegut, mitjançant l'addició de més línies a la part superior i exponents negatius mitjançant l'addició de línies per sota del terme constant. El decimals també poden ser representats.
En escrits posteriors de Li Zhi i Zhu Shijie, l'ordre de la línia s'inverteix de manera que la primera línia és l'exponent més baix.

## Referències

* Martzloff, Jean-Claude. A History of Chinese Mathematics. Springer, 2006, p. 258–272. ISBN 3-540-33782-2 [Consulta: 28 desembre 2009].
* Murata, Tamotsu. «Indigenous Japanese mathematics, Wasan». A: Ivor Grattan-Guinness. Companion Encyclopedia of the History and Philosophy of the Mathematical Sciences. 1. JHU Press, 2003, p. 105–106. ISBN 0-8018-7396-7 [Consulta: 28 desembre 2009].
# Aegialomys

Aegialomys és un gènere de rosegador de la família dels cricètids que viu a les muntanyes i planes de l'oest de l'Equador continental, el Perú i les Illes Galápagos. Conté dues espècies. El nom genèric Aegialomys deriva de les paraules gregues αιγιαλός ('costa') i μῦς ('ratolí'). L'esquena és de color gris fins a marró groguenc i la pell de la panxa de color blanc i groc clar. Les orelles són bastant curtes.

## Referències

* ↑ Weksler, Percequillo i Voss (2006), pàg. 8

## Bibliografia

* Weksler, M., Percequillo, A. R.; Voss, R. S. 2006. «Ten new genera of oryzomyine rodents (Cricetidae: Sigmodontinae) Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.». American Museum Novitates, 3.537: 1-29.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Sergi Sol i Bros

Sergi Sol i Bros (Barcelona, 10 d'octubre de 1970) és un periodista i responsable de comunicació que ha tingut diversos càrrecs amb Esquerra Republicana de Catalunya (ERC).
Vinculat al Moviment de Defensa de la Terra durant els anys 80, es va llicenciar en dret a la Universitat de Barcelona però de seguida es va dedicar al periodisme. Va treballar a diversos mitjans locals, com l'Hora del Garraf, el Diari de Vilanova o El 3 de vuit. Actualment col·labora en diversos mitjans periodístics, com el diari La Razón. Va treballar com a cap de premsa i comunicació de l'ajuntament de Sitges.
Va ser director de comunicació d'ERC fins que durant el govern de Puigdemont va ser nomenat Cap del Gabinet de comunicació del vicepresident Oriol Junqueras.
Va ser un dels primers insubmisos al servei militar obligatori d'Espanya i va ser detingut i ingressat a presó preventiva i condemnat a 4 mesos de presó per un tribunal militar.
El 2005 va publicar el llibre Joan Coromines, una vida de llegenda, una biografia novel·lada de Joan Coromines. El 2018 va publicar el llibre Oriol Junqueras. Fins que siguem lliures on explica la vida de l'ex-vicepresident a la presó.

## Obres

* 2005. Joan Coromines.: Una vida de llegenda. ISBN 978-8429756838
* 2010. Ignasi Llorente; Sergi Sol. La Cuina d'Esquerra al descobert. ISBN 9788496563926
* 2011. Algú ho havia de dir : l'esquerra nacional postelectoral (pròleg de Joan Tardà) ISBN 978-84-96563-39-1
* 2011. Carpe Diem. En el punt de mira. ISBN 978-84-96563-93-3
* 2018. Oriol Junqueras. Fins que siguem lliures. ISBN 9788416915729

## Referències

* ↑ Degà, Abel «Sergi Sol: “És absurd demanar que s'obrin les presons”». El Món, 11-11-2018.
* 1 2 «El ‘sottogoverno’ del govern Puigdemont». [Consulta: 12 novembre 2018].
* ↑ «Qui són, què fan i quant cobren els assessors de Torra i d'Aragonès». [Consulta: 14 setembre 2019].
* ↑ «Sergi Sol presenta la seva biografia de Joan Coromines a La Ploma». [Consulta: 12 novembre 2018].
* ↑ «Perfil i trajectòria professional per a la seva publicació al portal de transparència». Generalitat de Catalunya, 26-04-2016.
* ↑ «Quan els joves van deixar d'anar a la mili a “fer-se un home”». Ara.cat.
* ↑ «Entrevista a Sergi Sol, autor del llibre». [Consulta: 12 novembre 2018].
* ↑ «Sergi Sol i Joan Martínez reivindiquen en els seus llibres els mitjans públics davant l'amenaça del 155». RacoCatalà.
* ↑ «Sergi Sol: “Jo era dels que treien ferro a la presó, i ara em sento culpable”». Ara.cat.

## Enllaços externs

* Sergi Sol i Bros al web del Grup 62
# Carrer de Llança

El carrer de Llança és un carrer de l'Esquerra de l'Eixample de Barcelona, que va des del carrer de Sepúlveda, on conflueixen amb l'avinguda de Mistral i l'avinguda del Paral·lel, fins a l'avinguda de Roma, creuant el parc de Joan Miró.
El carrer està dedicat a Conrad Llança, almirall i canceller al servei de Pere II el Gran. Però erròniament, la gent l'anomena carrer de Llançà, en referència a la localitat de l'Alt Empordà, inclús els comerços d'aquest carrer tenen els rètols amb el nom erroni.

## Edificis destacats

* Creu Coberta: creu de terme que estava situada a la part baixa del carrer, en la confluència de l'avinguda Mistral i l'avinguda del Paral·lel.
* Seu de l'ONCE: a la cantonada amb el carrer de Sepúlveda, on antigament hi havia el Canòdrom Pavelló de l'Esport.
* E-Forum: edifici d'oficines adjacent al Centre Comercial les Arenes.
* Casa Fajol: edifici modernista, conegut popularment com a casa de la Papallona.

## Referències

* ↑ «Llança, carrer de». Nomenclàtor dels carrers. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «El carrer de Barcelona que tothom accentua i canvia el seu significat». Tot Barcelona, 09-11-2024.
* ↑ Carreras Verdaguer, Carles. Hostafrancs: un barri de Barcelona. Editorial Selecta, 1974. ISBN 8429805737.
* ↑ «El canòdrom de la plaça d’Espanya». Betevé, 06-10-2016.
* ↑ «Les Arenes». Rogers Stirk Harbour + Partners (RSHP).
* ↑ «Casa de la Papallona (Casa Fajol)». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
# Wojciech Jankowski

Wojciech Jankowski (Płock, 1 d'abril de 1963) és un remer polonès, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on fou novè en la prova del dos amb timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Barcelona, va guanyar la medalla de bronze en la prova del quatre amb timoner, mentre el 1996, als Jocs d'Atlanta, fou dotzè en la prova del quatre sense timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del món de rem, una de plata i dues de bronze, entre les edicions de 1991 i 1995.
Una vegada retirat passà a exercir d'entrenador de la selecció nacional polonesa. El 2009 va rebre la Creu de Cavaller de l'Orde Polònia Restituta.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Iulică Ruican». [Consulta: 17 maig 2022].
* ↑ «World Rowing - Wojciech JANKOWSKI» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-03-22. [Consulta: 17 abril 2024].
* ↑ «Wojciech Jankowski – Polski Komitet Olimpijski» (en polonès). [Consulta: 17 abril 2024].
* ↑ «Oficjalna strona Prezydenta Rzeczypospolitej Polskiej», 04-06-2019. Arxivat de l'original el 2019-06-04. [Consulta: 17 abril 2024].
# S de l'Escaire

S de l'Escaire (S Normae) és un estel variable en la constel·lació d'Escaire. S'hi troba a 820 parsecs (2.670 anys llum) del sistema solar i forma part del cúmul NGC 6087.
S de l'Escaire és una variable cefeida la lluentor de la qual oscil·la entre magnitud aparent +6,12 i +6,70 al llarg d'un període de 9,7541 dies. De tipus espectral mitjà F9Ib, la seva temperatura efectiva és de 5.859 K. Llueix amb una lluminositat 2.880 vegades superior a la del Sol. Té un radi entre 60 i 66 vegades més gran que el radi solar —equivalent a 0,30 UA— i una massa estimada 5,6 vegades major que la del Sol.¡ La seva edat s'estima en 43,3 milions d'anys. És, igual que les també cefeides W Sagittarii o FF Aquilae, un binari espectroscòpic. El seu període orbital és de 3.584 ± 33 dies.
S de l'Escaire presenta un contingut metàl·lic és similar al solar, i el seu índex de metal·licitat és [Fe/H] = +0,06. Quant a altres elements avaluats, mostra certa sobreabundància de sodi i lantani; en l'altre extrem, la seva abundància relativa de praseodimi és menys de la meitat de la trobada en el Sol ([Pr/H] = -0,32).

## Referències

* ↑ Afirmat a: Catalogue of two dimentional spectral types for the HD stars, Vol. 1. Autor: Nancy Houk. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1975.
* 1 2 3 4 5 6 7 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 «Parameters and abundances in luminous stars» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 02-05-2014, pàg. 137. DOI: 10.1088/0004-6256/147/6/137.
* 1 2 3 «V* S Nor -- Classical Cepheid (delta Cep type)» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 21 maig 2021].
* 1 2 3 Luck, R. E.; Andrievsky, S. M.; Kovtyukh, V. V.; Gieren, W.; Graczyk, D. «The Distribution of the Elements in the Galactic Disk. II. Azimuthal and Radial Variation in Abundances from Cepheids». The Astronomical Journal. 51.
* 1 2 Groenewegen, M. A. T. «Baade-Wesselink distances and the effect of metallicity in classical cepheids». Astronomy and Astrophysics. pp. 25-35.
* 1 2 Neilson, Hilding R.; Lester, John B. «On the Enhancement of Mass Loss in Cepheids Due to Radial Pulsation». The Astrophysical Journal. pp. 569-587.
* ↑ Tetzlaff, N.; Neuhäuser, R.; Hohle, M. M. «A catalogue of young runaway Hipparcos stars within 3 kpc from the Sun». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society. pp. 190-200.
# Sobrepès

El sobrepès o sobrepés es defineix generalment com tenir més greix al cos del que és òptimament saludable. El sobrepès és una condició freqüent, especialment quan els subministraments d'aliments són abundants i els estils de vida sedentaris. Fins al 64% de la població dels Estats Units d'adults es considera que tenen sobrepès o obesitat, i aquest percentatge ha augmentat durant les últimes quatre dècades.
L'excés de pes ha assolit proporcions d'epidèmia a nivell mundial, amb més de mil milions d'adults estan excedits de pes o són obesos, i s'han observat augments en tots els grups d'edat.
Un cos saludable requereix una quantitat mínima de greix per al bon funcionament dels sistemes hormonals, reproductius, i la immunitat, com l'aïllament tèrmic, com l'absorció de xoc per a les zones sensibles, i com a energia per a ús futur. Però l'acumulació de greix emmagatzemada en excés pot afectar el moviment i la flexibilitat, i pot alterar l'aparença del cos.
El grau en què una persona té sobrepès és generalment descrit per l'índex de massa corporal (IMC). El sobrepès és definit com un IMC entre 25 i 30 i l'obesitat és definida per un IMC de 30 o més.

## Referències

* ↑ Sobrepés en pronúncia occidental i sobrepès en pronúncia oriental. Per a més informació, consulteu: el llibre d'estil.

## Vegeu també

* Grassofòbia
# Scapteromys

Scapteromys és un gènere de rosegadors de la família dels cricètids. Les espècies d'aquest grup són oriündes de Sud-amèrica. Tenen una llargada de cap a gropa de 15-20 cm, una cua de 13-17 cm i un pes de 110-200 g. El pelatge dorsal és de color gris negrenc, mentre que el ventral és gris pàl·lid. Tenen un estil de vida semiaquàtic.

## Referències

* ↑ Entrada «Scapteromys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Honorat II de Savoia

Honorat de Savoia, marquès de Villars (c. 1511 - 20 de setembre de 1580, Le Grand-Pressigny) fou un mariscal de França i almirall de França. Nascut en una branca de cadets de la casa de Savoia, va lluitar primer per Francesc I, i després per Henri II durant les guerres italianes. Això va incloure la lluita a Hesdin i la batalla de Saint-Quintí. Durant aquest període també va dirigir la diplomàcia per a la cort francesa, i va participar en les negociacions que van posar fi a les guerres italianes. Posteriorment va rebre el càrrec de tinent general del Llenguadoc, en el qual va suprimir els hugonots durant diversos anys abans de renunciar a la comissió el 1562.

## Biografia

Era fill de René de Savoia i Ana de Láscaris. Educat a la cort de França, va acompanyar a Enric II de França el 1552 el seu viatge a Lorena, i el 1553 va ajudar a la ciutat de Hesdin, del seu setge per part del príncep de Piemont, en el context de les guerres d'Itàlia. Va ser ferit a Batalla de Sant Quintí el 10 d'agost de 1557, encara que això no li va impedir alleujar Corbie del seu setge per part dels espanyols.
Va acompanyar Carles IX de França al seu Gran Tour de França i el 1567 va assistir al' Assemblée des Grands de France celebrada a Moulins. Va fer la guerra amb fervor contra els hugonots, lluitant a Saint-Denis i a la Batalla de Moncontour .

### Matrimoni i filla

El 1540 es va casar amb Joana Francesca de Foix, vescomtessa de Castillon († 1542), amb la qual només va tenir una filla, Enriqueta de Savoia-Villars († 1611). El 1565, el seu feu de Villars va ser promogut a un marquesat depenent de la Casa de Savoia.
El 1570, va succeir a Blaise de Montluc com a tinent de Guyenne, on es va reprimir als hugonots el 1573. El rei el va recompensar fent-lo mariscal de França el 1571 i Almirall de França, i de les mars de Llevant el 1572, després de la mort de Gaspar II de Coligny. El va renunciar al seu càrrec d'almirall en favor del fill de Carles de Lorena, duc de Mayenne. Va ser nomenat cavaller de l'Orde de l'Esperit Sant el dia 1 de gener de 1579, i va morir el dia 20 de setembre de 1580.

## Referències

* 1 2 Comte Henri de Panisse-Passis, Les comtes de Tende de la maison de Savoie, Firmin-Didot (Paris), 1889, p.137.

## Enllaços externs

* saint-esprit Arxivat 2012-03-24 a Wayback Machine.
* TO&C (französisch) Arxivat 2011-07-24 a Wayback Machine.
# Tralometrina

La tralometrina és un insecticida piretroide. Té propietats molt potents com a insecticida; actua modificant la cinètica d'activació dels canals de sodi de les neruona, incrementant el temps que es queda obert el canal després de l'estímul, així es despolaritza la neurona durant un període llarg. Això porta a espasmes incontrolats, paràlisi, i finalment la mort. Insectes amb mutacions al seu gen del canal de sodi poden ser resistents a la tralometrina i a altres insecticides similars.

## Referències

* ↑ Tralometrina Arxivat 2017-01-04 a Wayback Machine. al web de l'INECC mexicà
* ↑ tralometrina Arxivat 2017-01-04 a Wayback Machine. al Manual de Plaguicidas de Centroamérica
# Sadalsuud

Sadalsuud (Beta d'Aquari / β Aquarii) és una estrella de la constel·lació d'Aquari. El seu nom deriva de l'expressió àrab سعد السعود sa$^c$d as-su$^c$ūd, que significa "afortunada entre les afortunades".
Sadalsuud té una magnitud aparent de 2,90 m. Pertany al tipus espectral G0IB, i està a 610 anys llum de la Terra.

## Referències

* ↑ «The Physical Basis of Luminosity Classification in the Late A-, F-, and Early G-Type Stars. I. Precise Spectral Types for 372 Stars» (en anglès). Astronomical Journal, 4, 4-2001, pàg. 2148–2158. DOI: 10.1086/319956.
* 1 2 3 4 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Henrique Schmitt «Fundamental Parameters of 87 Stars from the Navy Precision Optical Interferometer» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 20-12-2017, pàg. 30-45. DOI: 10.3847/1538-3881/AA9D8B.
* ↑ Caroline Soubiran «Vertical distribution of Galactic disk stars. IV. AMR and AVR from clump giants» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 3-2008, pàg. 91–101. DOI: 10.1051/0004-6361:20078788.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 Eva Grebel «SP_Ace: a new code to derive stellar parameters and elemental abundances» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 11-02-2016, pàg. 2–2. DOI: 10.1051/0004-6361/201526758.
* ↑ Afirmat a: Catàleg de velocitats rotacionals dels estels. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: juny 1970.
* ↑ Caroline Soubiran «Gaia Data Release 2. The catalogue of radial velocity standard stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 8-2018. DOI: 10.1051/0004-6361/201832795.
* 1 2 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ «Detailed analysis of a G supergiant in the Small Magellanic Cloud» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1981, pàg. 135–139.