OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 29 d'Àries

29 d'Àries (29 Arietis) és un estel binari espectroscòpic de magnitud aparent +6,00 que, en mancar de denominació de Bayer, és conegut fonamentalment pel seu nombre de Flamsteed. Està situat en la constel·lació d'Àries a només un minut d'arc de la eclíptica, el recorregut a través del cel per on discorre el Sol. Es troba a 94 anys llum del sistema solar.
29 d'Àries és un nan groc de tipus espectral F8V amb una temperatura efectiva de 5938 K. A partir de la mesura del seu semidiàmetre angular —0,255 mil·lisegons d'arc—, s'ha obtingut el valor del seu diàmetre real, i aquest és un 58 % més gran que el del Sol. És un estel semblant a γ Pavonis, 111 Tauri o HD 179949, i, en menor mesura, al Sol, al que supera en lluminositat i massa. 29 Arietis posseeix una massa un 27 % major que la massa solar, estimant-se la seva edat en 3500 milions d'anys. La seva metal·licitat, expressada com l'abundància relativa de ferro, és lleugerament superior a la del Sol ([Fe/H] = +0,05). La seva velocitat de rotació, de 6 km/s, és unes 3 vegades més ràpida que la del Sol.

## Referències

* ↑ «Mk classifications for F and G-type stars. I». Astronomical Journal, 1969, pàg. 916. DOI: 10.1086/110881.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ Martin Asplund «New constraints on the chemical evolution of the solar neighbourhood and Galactic disc(s)» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 26-05-2011, pàg. A138. DOI: 10.1051/0004-6361/201016276.
* ↑ Afirmat a: Catàleg de velocitats rotacionals dels estels. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: juny 1970.
* ↑ «Determination of orbital elements of spectroscopic binaries using high-dispersion spectroscopy». Astronomical Journal, 2, 11-01-2013, pàg. 41. DOI: 10.1088/0004-6256/145/2/41.
* 1 2 29 Arietis (SIMBAD)
* ↑ Masana, E.; Jordi, C.; Ribas, I. «Effective temperature scale and bolometric corrections from 2MASS photometry». Astronomy and Astrophysics. pp. 735-746 (Taula consultada en CDS).
* ↑ Nordström, B.; Mayor, M.; Andersen, J.; Holmberg, J.; Pont, F.; Jørgensen, B. R.; Olsen, E. H.; Udry, S.; Mowlavi, N. «The Geneva-Copenhagen survey of the Solar neighbourhood. Ages, metallicities, and kinematic properties of ˜14 000 F and G dwarfs». Astronomy and Astrophysics. pp. 989-1019 (Taula consultada en CDS).
# Byon Kyung-ja

Byon Kyung-ja (6 de gener de 1956) és una exjugadora de voleibol sud-coreana que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on va guanyar la medalla de bronze en la competició de voleibol.

## Referències

* ↑ «Byeon Gyeong-Ja Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 25 setembre 2019].
# Messier 2

L'objecte Messier 2 (també conegut com a M2 o NGC 7089) és un cúmul globular situat a la constel·lació d'Aquari. Va ser descobert per Jean-Dominique Maraldi el 1746.

## Descobriment i visibilitat

L'M2 és visible a ull nu a cinc graus al nord de l'estrella Beta Aquarii. Amb Binoculars o un petit telescopi es pot identificar com una nebulosa no estel·lar, mentre que amb telescopis grans es poden veure estrelles individuals; les estrelles més brillants tenen una magnitud aparent de 13.1.
Va ser descobert per l'astrònom francès Jean-Dominique Maraldi el 1746 quan observava un cometa amb Jacques Cassini. Charles Messier el va redescobrir 1760 pensant que es tractava d'una nebulosa sense cap estrella associada. William Herschel va ser el primer a veure estrelles individuals en 1794.

## Dades científiques

Amb una extensió de 175 anys llum, l'M2 és un dels cúmuls globulars més grans que es coneixen. El cúmul és ric, compacte, i significativament el·líptic.
Amb 13 mil milions d'anys és també un dels cúmuls globulars més vells associats a la Via Làctia. La distància de l'M2 és prop de 37.500 anys llum de la Terra i el cúmul conté al voltant de 150.000 estrelles.
L'M2 té 21 estrelles variables conegudes. Les més brillants són estrelles gegants vermelles i grogues. El tipus espectral del conjunt és F4.

## Referències

* 1 2 3 «Messier 2». [Consulta: 7 setembre 2018].
* ↑ Lee Spitler «Uniting old stellar systems: from globular clusters to giant ellipticals» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2008, pàg. 1924–1936. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2008.13739.X.
* 1 2 3 4 William E. Harris «A catalog of parameters for globular clusters in the Milky Way» (en anglès). Astronomical Journal, 1996, pàg. 1487. DOI: 10.1086/118116.
* 1 2 Ralf-Dieter Scholz «Global survey of star clusters in the Milky Way» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 10-2013, pàg. 53–53. DOI: 10.1051/0004-6361/201322302.
* 1 2 «The ACS survey of galactic globular clusters. X. New determinations of centers for 65 clusters» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 09-11-2010, pàg. 1830–1837. DOI: 10.1088/0004-6256/140/6/1830.
* ↑ Sangmo Sohn «Ultraviolet properties of Galactic globular clusters with GALEX. II. Integrated colors» (en anglès). Astronomical Journal, 5, 24-09-2012, pàg. 126. DOI: 10.1088/0004-6256/144/5/126.

## Enllaços externs

* Observacions històriques de l'M2 (en anglès)
* Base de dades astronòmiques SIMBAD
# Coronea

Coronea (grec antic: Κορώνεια) era una ciutat grega de Beòcia que formava part de la Lliga Beòcia i que Estrabó situa en una altura propera a la muntanya d'Helicó. El seu territori es deia Κορωνειακή (Coroníaca). A la ciutat l'esmenta Homer al Catàleg de les naus de la Ilíada entre els contingents beocis.
La ciutat estava situada en un turó aïllat a l'entrada d'una vall que arribava cap al sud fins a l'Helicó, que es veia des de Coronea. També tenia una bona visió del llac Copes, i als peus de la ciutat s'estenia una vall fins a la vora del llac.
Es deia que va ser fundada pels beocis de la ciutat d'Arne, de Tessàlia, que en van ser expulsats pels tessalis, i que li van donar el nom de la ciutat de Coronea a Tessàlia. Segons Pausànias els caps tessalis van ser Haliart, que va fundar la ciutat d'Haliartos i Atamant. Els beocis van construir a la plana un temple dedicat a Atena a la vora del riu Cuàrios o Curàlios (del nom del riu de Tessàlia) on es feia el festival de la Pambeòcia i on participaven totes les ciutats de Beòcia. Pausànias diu que el més notable de Coronea era un altar dedicat a Hermes i un altre de consagrat als vents, i una mica més avall un temple d'Hera. Parla també d'un teatre.
A la ciutat o rodalia es van lliurar algunes batalles:
* La primera l'any 447 aC. La ciutat de Queronea, al nord-oest de Coronea, estava en poder dels partidaris d'Atenes que exercien la supremacia a Beòcia, i un cop d'estat va donar el poder al partit rival. Els atenencs van enviar a Tòlmides amb un petit exèrcit i va recuperar la ciutat però va ser derrotat a la rodalia, a la plana entre Queronea i Coronea, per una aliança beòcia contrària a Atenes. Tòlmides va morir en la batalla i Atenes va perdre la supremacia a Beòcia.
* El 394 aC Agesilau va derrotar els tebans i els seus aliats a la plana al capdavant de la ciutat.
* A la guerra sagrada va ser ocupada per Onomarc al front dels focis.
El 338 aC Filip II de Macedònia, després de guanyar la batalla de Queronea, va donar la ciutat a Tebes. Coronea, més endavant, va ser partidària dels reis de Macedònia en les seves guerres contra Roma.

## Notes

* ↑ Segons la forma del nom que proposen el Diccionari Grec-Català, p. 1329, i les obres de la Fundació Bernat Metge

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Coroneia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 6 gener 2021].
# Daifant

Daifant (Daiphantus, Daiphantos, Δαΐφαντος) fou un militar tebà que va morir en la batalla de Mantinea (362 aC). Quan Epaminondes va ser mortalment ferit també, va preguntar successivament per Daïphantus i Iolaidas, i quan va saber que els dos havien mort, va aconsellar als beocis de fer la pau.

## Referències

* Daiphantus Arxivat 2011-08-05 a Wayback Machine. a Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
# Diògenes (fill d'Arquelau)

Diògenes (en grec antic: Διογένης, llatí: Diogenes) va ser un militar fill del general Arquelau, un dels generals principals del rei Mitridates VI Eupàtor del Pont.
Igual que el seu pare, també va destacar com a militar a la Primera guerra mitridàtica, i va morir en la batalla de Queronea l'any 86 aC contra Sul·la.

## Referències

* ↑ 2.Diogenes a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1019
# Gherardo VI Correggio

Gherardo VI Correggio va ser fill de Giberto IV Correggio i Orsolina Pio. Va ser senyor sobirà de la meitat de Correggio, Campagnola i Fabbrico juntament amb els seus germans Pietro Correggio, Giberto V Correggio i Galasso Correggio el 1389; va obtenir la totalitat de la senyoria el 1391.
Va ser patrici de Parma i Patrici de Venècia. Va ser elegit el 1397 pel comú de Parma com a síndic dels nobles pel jurament a Gian Galeazzo Visconti, i va ser invitat del comú de Parma el 1402 per l'enterrament del duc; va participar en l'homenatge i jurament de fidelitat al duc de Milà el 1403, fet en nom de la família Correggio.
Va morir el 1430 i va deixar onze fills Giberto VI Correggio, Manfredo I Correggio, Antonio II Corregio, Niccolò I Correggio, Giovanni (exclòs del condomini per causes desconegudes), Dorotea, Giuduccia (morta 1457), una filla de nom desconegut, Romulea (monja), Irenea (monja) i Brunoro (bastard).
Giovanni va tenir dues filles: Giovanna (morta el 1460) i Tommasina. Brunoro va tenir un fill, Gerardo, la descendència del qual va portar el cognom Brunori fins a l'extinció al segle xvii, que va ser capità del duc de Milà i va morir en la batalla de Fornovo sul Taro el 6 de juliol de 1495
# Gorch Fock

Gorch Fock (Finkenwerder 1880 — Skagerrak 1916) és el nom de ploma de l'escriptor alemany que va néixer com Johann Wilhelm Kinau a Finkenwerder (Hamburg) el 22 d'agost del 1880. Altres obres va signar com Jakob Holst o Giorgio Focco. Va escriure en baix alemany i en alemany.
Era el primer dels sis fills del pescador d'alta mar Heinrich Wilhelm Kinau i Metta Holst. Els seus dos germans Jakob Kinau i Rudolf Kinau també eren escriptors en baix alemany. El 1916 va morir en la batalla naval de Jutlàndia durant la Primera Guerra Mundial al Skagerrak. Va ser sebollit a l'illa deshabitada de Stensholmen devant la ciutat de Fjällbacka a Suècia.
Dos vaixells escola de la marina alemany porten el seu nom, un construït el 1933 i un segon el 1958. La seva casa natal a Finkenwerder és un petit museu.
| « | (baix alemany)  Hamborger Jung, goh in de Welt, Lehr ingelsch un verdeen di Geld, Seuk di de besten Happen ut un slog de annern op de Snut […] Spel jümmer leber Herr as Knecht: De Boos is, de het jümmer Recht | (català)  Noi hamburgués, explora el món aprèn anglès i guanya calès Tria't els millors bocins i dona una tonyina als altres […] Prefereix sempre ser cap, no pas criat Oi que és el cap que sempre té raó? | » |
| — Gorch Fock, Hamborger Janmooten/Hamborger Jung (1913) ||||

## Referències

* ↑ Beckershaus, Horst. «Finkenwerder». A: Die Namen der Hamburger Stadtteile (Els noms dels barris d'Hamburg) (en alemany). Hamburg: Editorial Ernst Kabel, 1998, p. 42. ISBN 3-8225-0471-8.
* ↑ Gretzschel, Matthias «Was nach einem Jahrhundert von Gorch Fock bleibt». Hamburger Abendblatt, 31-05-2016.

## Bibliografia

* Benja, Günter. Gorch Fock. Poet mit Herz für die See (en alemany). Erfurt: Sutton, 2005. ISBN 3-89702-927-8.
* Wagner, Kurt. Gorch Fock und Finkenwerder (en alemany). München: Sutton, 2016, p. 128. ISBN 978-3954007554.

## Enllaços externs

* «Gorch Fock Haus». Heimatvereinigung Finkenwerder. Web del museu
# Guiu de Nantes

Guiu de Nantes (llatí Wido o Widonis, franc Widon, francès Guy) († abans de 819), fou comte de Nantes i prefecte o "marquès" de la Marca de Bretanya.
Fill de Lambert i de Teutberge es troba a l'inici de la família dels Widònides originaris d'Austràsia. El prefecte de la Marca de Bretanya, Rotllà, va morir en la batalla de Roncesvalles el 778 i degué ser llavors quan Guiu fou nomenat, però no apareix esmentat a cap document. Algunes fonts el suposen comte de Nantes vers el 786 i durant una dotzena d'anys hauria lluitat a Bretanya que va conquerir vers el 799 i llavors va rebre el comandament de la marca ampliada, mantenint el comtat de Nantes, mentre que el seu germà Frodoald va rebre (o ja tenia) com a subordinat el comtat de Vannes. Ela annals diuen per l'any 799: "Guiu, prefecte de les marques de Bretanya, que en el mateix any havia recorregut tota aquesta província amb els seus col·legues comtes, va presentar a Carlemany) a Aquisgrà, les armes dels caps bretons qui se li havien rendit; sobre cada trofeu estava inscrit el nom del cap al qual pertanyien les armes". També s'assenyala en un altre lloc que "la Bretanya semblava aleshores completament sotmesa".
Després el nom de Guiu (Wido) torna a aparèixer algun cop, singularment el 814, en alguns dels diplomes del cartulari de l'abadia de Sant Salvador de Redon on es troba el nom al costat del del cap bretó Jarnhitin (o Iarnhitin), machtiern o mactiern o princeps plebis (cap): "Jarnhitin regna, Wido és comte".
Guiu va morir vers el 819 doncs ja era mort el 819 quan apareix com a comte el seu fill Lambert I de Nantes que el va succeir com a comte de Nantes i al front de la Marca de Bretanya.

## Notes

* ↑ Tot i haver-hi una "Marca" no hi havia un "marquès" i el governant de la marca era un comte dotat d'autoritat especial per a zones de frontera
* ↑ Annals reials, any 799

## Fonts

* Georges Tessier Le Mémorial des siècles: s. VIIIe Charlemagne, Albin Michel, París (1967).
* Régine Le Jan, Famille et pouvoir dans le monde franc (VIIe-Xe siècles pàg. 441, Taula genealogica « Les Widonides ». Publicació de la Sorbona (1995) ISBN 2859442685
# Ivar III Haraldsson

Ivar III Haraldsson (irlandès: Ímar mac Arailt) (mort el 1054) va ser un cabdill viking, monarca del regne de Dublín al segle xi. Ivar era fill del príncep Harald (irlandès: Aralt) un fill de Amlaíb Cuarán que va morir en la batalla de Glenmama contra els irlandesos liderats per Brian Boru.
Després de l'abdicació del seu oncle Sigtrygg Silkbeard el 1036, el va succeir al tron de Dublín el seu fill Margadant Ragnaldson (irlandès: Echmarcach mac Ragnaill) però Ivar va prendre el poder el 1038. El 1045 els annals citen una expedició a Ulster on moren 300 homes i el seu cabdill Raghnall Ua H Eochadha. Margadant reprèn el poder a l'any següent expulsant Ivar de Dublín.
Ivar mor el 1054 segons els cronistes contemporanis de l'època.

## Referències

* ↑ Annals d'Ulster U999.8
* ↑ Annals de Tigernach T1036.8
* ↑ Annals de Tigernach T1038.1
* ↑ Annals dels quatre mestres M1045.12
* ↑ Annals dels quatre mestres M1046.8
* ↑ Annals d'Ulster U1054.1

## Bibliografia

* Renaud, Jean. Les Vikings et les Celtes (en francès). Éditions Ouest-France Université Rennes, 1992. ISBN 27373090108.
* Woolf, Alex. From Pictland to Alba, 789–1070(The New Edinburgh History of Scotland) (en anglès). Edinburg: Edinburgh University Press, 2007. ISBN 0-7486-1234-5.
# The Nile Song

«The Nile Song» és un senzill del grup Pink Floyd, que figura en segona posició de l'àlbum More de 1969, que únicament va sortir al mercat a França, Japó i Nova Zelanda i que va ser escrit per Roger Waters.
Es tracta d'un dels estranys temes de Pink Floyd que s'acosten al hard rock amb els temes Young Lust de l'àlbum The Wall i Not Now John de l'àlbum The Final Cut.
La cançó va ser escrita per Roger Waters i és un tema del grup on no hi ha ni piano, ni sintetitzador. El tema Ibiza Bar, en el mateix àlbum, que reprèn el mateix tema musical.

## Músics

* Roger Waters - baix
* David Gilmour - guitarra, veu
* Nick Mason – bateria, percussions

## Referències

* ↑ http://www.allmusic.com/album/r15255 Relics, Pink Floyd: Review, Allmusic.
* ↑ Strong, Martin C. The Great Rock Discography. 7th. Edinburgh: Canongate Books, 2004, p. 1177. ISBN 1-84195-551-5.
* ↑ Mabbett, Andy. The Complete Guide to the Music of Pink Floyd. London: Omnibus Press, 1995. ISBN 0-7119-4301-X.
* ↑ http://www.pinkfloyd.com/music/singles.php Arxivat 2012-08-18 a Wayback Machine.
# 2 del Llangardaix

2 del Llangardaix (2 Lacertae) és una estrella de la constel·lació del Llangardaix, de magnitud aparent +4,55. Es troba a 554 anys llum del sistema solar.
2 del Llangardaix és una estrella binària la component principal té tipus espectral B6V i una temperatura superficial de 15.100 K. A partir del seu espectre s'ha estimat que l'acompanyant és un estel blanc-blavós de tipus B8V amb una temperatura aproximada de 12.000 K. L'estrella B6V és 863 vegades més lluminosa que el Sol i té un radi 4,3 vegades més gran que el radi solar, sent 5 vegades més massiva que el Sol. Gira sobre si mateixa amb una velocitat de rotació projectada de 44 km/s, el que comporta un període de rotació igual o inferior a 4,9 dies. La seva companya és 203 vegades més lluminosa que el nostre Sol, té un radi 3,3 vegades més gran que el solar i una massa de 3,5 masses solars. El sistema té una edat estimada de 70 milions d'anys.
2 del Llangardaix és una binària propera amb una separació entre les dues components de només 0,076 ua -unes 4 vegades el radi de l'estrella principal- i un període orbital de 2,6164 dies. És, a més, un estel variable la lluentor del qual varia 0,03 magnituds. No és una binària eclipsant sinó una variable el·lipsoidal rotatòria, és a dir, la proximitat entre les estrelles fa que aquestes tinguin forma elipsoidal, de manera que l'àrea visible canvia conforme les estrelles es mouen en la seva òrbita. Spica (α Virginis) és l'exemple més notable d'aquesta classe de variables.

## Referències

* ↑ «The kinematics of the Gould belt: an expanding group ?». The Astrophysical Journal Supplement Series, 12-1968, pàg. 371. DOI: 10.1086/190179.
* 1 2 3 4 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2012. DOI: 10.1051/0004-6361/201117691.
* ↑ «Rotational Velocities of B Stars» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 7-2002, pàg. 359–365. DOI: 10.1086/340590.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* 1 2 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ 2 Lac--Ellipsoidal variable Star (SIMBAD)
* ↑ 2 Lacertae (Stars, Jim Kaler)
* ↑ 2 Lacertae (General Catalogue of Variable Stars)
# Ined

Ined fou un faraó, possiblement el 35è, de la dinastia XIII d'Egipte. El seu nom nestu biti fou Mersekhemre. El seu nom Sa Ra fou Ined. El Papir de Torí diu que va regnar durant tres anys, entre un i quatre mesos i un dia.

## Referències

* ↑ Darrell D. Baker: The Encyclopedia of the Pharaohs: Volume I - Predynastic to the Twentieth Dynasty 3300 - 1069 BC, Stacey International, ISBN 978-1-905299-37-9, 2008, pàg. 137.
* ↑ Ryholt, K.S.B., The Political Situation in Egypt during the Second Intermediate Period, c.1800-1550 BC, (Carsten Niebuhr Institute Publications, 20. Museum Tusculanum Press, 1997, pàg. 71 i 192. ISBN 8772894210.
# Messier 29

Messier 29 (M29 o NGC6913) és un cúmul obert en la constel·lació de Cigne. Va ser descobert en 1764 per Charles Messier.
Es tracta d'un cúmul poc dens amb unes 50 estrelles. La distància estimada varia des dels 4.000 als 7.200 anys llum degut a la gran quantitat de matèria interestel·lar que dificulta els càlculs. La seva edat estimada és de 10 milions d'anys. Les estrelles principals són de tipus espectral O o B, la més brillant té una magnitud aparent de +8,59. Dues de les seves estrelles variables van ser investigades en 2003 per astrònoms aficionats espanyols des de l'Observatori Astronòmic de Càceres, publicant les seves corbes de llum en banda V.

## Observació

En bones condicions atmosfèriques és observable amb binoculars. L'observació és més acurada amb un telescopi d'aficionat, tot i que la gran quantitat de matèria interestel·lar la fa poc atractiva.

## Referències

* 1 2 «Messier 29». [Consulta: 14 setembre 2017].
* ↑ Ralf-Dieter Scholz «Astrophysical parameters of Galactic open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 18-07-2005, pàg. 1163–1173. DOI: 10.1051/0004-6361:20042523.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 Marcelo Assafin «Proper motions of the optically visible open clusters based on the UCAC4 catalog» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2014, pàg. 79–79. DOI: 10.1051/0004-6361/201323226.
* ↑ Andrea Kunder «A RAVE investigation on Galactic open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 4-2017, pàg. 106–106. DOI: 10.1051/0004-6361/201630012.
* 1 2 «Characteristics of new star cluster candidates in the Cygnus area» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 9-2002, pàg. 869–884. DOI: 10.1051/0004-6361:20020984.

## Enllaços externs

* Messier 29 a SEDS (anglès)
* Dades astronòmiques SIMBAD (anglès)
# Khadim Ali Paixà

Ali Paixà Khadim (1465~, Drozgometva, Bosnia – Juliol del 1511, Çubukova, Turquia) fou un gran visir otomà. Va ocupar els càrrecs d'ak aghasi i beylerbeyi de Karaman i després de Rumèlia. Va fer una campanya a Valàquia el 1485. El 1486 fou nomenat visir i va derrotar els mamelucs egipcis a Aghačayir a Cilícia el 1492. El 1496 va fer construir la mesquita Atik Ali Pasha a Istanbul, amb madrassa i escola. També va fer construir un hamman (banys) a Karägümrük i una mesquita a Yassiören. El 1500 va conquerir les fortaleses de Koron i Modon al Peloponès. El 1501 fou nomenat gran visir en substitució de Nesih Pasha; fou destituït el 1503 però va tornar al càrrec el 1506; va donar suport al príncep (shahzade) Ahmed, el segon fill de Baiazet II, enfront del príncep Korkud al que va eliminar el 1508; també va derrotar el 1511 a Čorlu al príncep Selim que s'havia revoltat. Va combatre llavors al rebel Karabiyik-oghlü a Gökçay (entre Sivas i Kayseri), i va morir en la batalla.

## Bibliografia

* J. Von Hammer, Histoire de l'Empire Ottoman.
Gran visir otomà :