OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tren de nit a Lisboa

Tren de nit a Lisboa (títol original en anglès, Night Train to Lisbon) és una pel·lícula dramàtica en anglès de 2013 coproduïda internacionalment, dirigida per Bille August i protagonitzada per Jeremy Irons. Basada en la novel·la del 2004 Nachtzug nach Lissabon de Pascal Mercier i escrita per Greg Latter i Ulrich Herrmann, la pel·lícula tracta sobre un professor suís que salva la vida d'una dona i després abandona la seva carrera docent i la seva vida reservada. La pel·lícula es va estrenar fora de competició al 63è Festival Internacional de Cinema de Berlín. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Referències

* ↑ Rooney, David. «Night Train to Lisbon: Berlin Review». The Hollywood Reporter, 13-02-2013. [Consulta: 30 juny 2021].
* ↑ van Hoeij, Boyd (13 February 2013). «'Night Train to Lisbon' review». Variety.
* ↑ Meza, Ed (11 May 2010). «Bille August boards 'Night Train'». Variety.
* ↑ «Berlinale 2013: Competition Now Complete». berlinale. Arxivat de l'original el 10 April 2013. [Consulta: 25 gener 2013].
* ↑ «Tren de nit a Lisboa». Desdelsofà.cat. [Consulta: 21 març 2024].
* ↑ «Tren de nit a Lisboa». ésAdir. [Consulta: 21 març 2024].
# Yacine Elghorri

Yacine Elghorri (París, 1974) és un animador, il·lustrador, dibuixant de guions gràfics, dissenyador conceptual i dibuixant de còmic. Ha treballat a Los Angeles en pel·lícules i dibuixos animats com ara Futurama, Titan A.E., Evolució, Fantastic Four: World's Greatest Heroes i Thru the Moebius Strip. També ha col·laborat a la revista de còmics de ciència-ficció Heavy Metal, creant dues històries curtes en blanc i negre.

## Carrera

Elghorri va néixer a París, França. Després de graduar-se a l'escola, va anar a l'escola de cinema Ecole de l'Image Gobelins (Paris) a estudiar animació. Ha treballat en algunes series de televisió (Flash Gordon, Lucky Luke) i va dibuixar còmics per a diverses revistes franceses.
L'any 1996 es va traslladar a viure als Estats Units per treballar a la indústria del cinema. Es va assentar a Los Angeles on va treballar pels estudis Rich Animation, per DreamWorks i per Twentieth Century Fox. Yacine va continuar la seva carrera com a dibuixant de còmics dibuixant històries curtes per la revista Heavy Metal Magazine. També va treballar com a dissenyador conceptual i dibuixant de guions gràfics en diverses pel·lícules, anuncis i sèries de televisió com: Titan A.E, Evolution (amb Phil Tippett), Futurama i Seven Up.
L'any 2000, Yacine va treballar amb l'artista Francès Jean Giraud a Thru the Moebius Strip, una producció 3D. Ha treballat també amb l'escriptor Jean Dufaux a la sèrie de novel·les gràfiques Medina.
Yacine Elghorri viu actualment a París, França.

## Bibliografia
### Còmics

* Gunman, Carabas editions, 2005
* Bestial, Children's book, Carabas editions, 2006
* Factory, 3-issue series, Carabas editions, 2006–2009

### Pel·lícules i sèries de TV

* Futurama
* Titan A.E.
* Evolució

## Referències

* ↑ «Yacine Elghorri». [Consulta: 29 abril 2020].
* 1 2 3 «Interview de Yacine Elghorri». [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ «Translation examples of graphic from english to Spanish» (en anglès). Arxivat de l'original el 2017-12-14. [Consulta: 14 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Yacine Elghorri - Lloc web oficial
* Entrevista (francès) Arxivat 2019-07-25 a Wayback Machine.
# Johan Greter

Johan Greter (neerlandès: Johan Jacob Greter) (Amsterdam, 25 d'octubre de 1900 - Ede, 29 de gener de 1975) va ser un militar i genet neerlandès que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, on va disputar dues proves del programa d'hípica amb el cavall Ernica. Va guanyar la medalla de plata en la prova de salts d'obstacles per equips i fou sisè en la de prova de salts individual.
El 1940 va lluitar en la batalla dels Països Baixos. El 1942 va ser fet presoner. Va escapar saltant del tren i va arribar a Anglaterra, on es va unir a la Royal Air Force. Va ser guardonat amb la Creu de Bronze el 1944 i 1947.

## Referències

* ↑ «Johan Greter Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de gener 2011. [Consulta: 3 maig 2019].
# Batalla del Mionès (190 aC)

La batalla de Mionessos es va lliurar l'any 190 aC, durant la guerra Romano-Síria entre Roma i Antíoc III el Gran.
La batalla es va lliurar entre la flota de l'Imperi Selèucida i la marina romana que tenia com a aliada la flota de Rodes. Luci Emili Regil, pretor aquell any, dirigia la flota romana i als selèucides els dirigia Polixènides.
Polixènides va atacar els romans que havien sortit a la mar des del port de sota el promontori de Mionès, i els romans i els rodis van resistir un primer assalt i es van situar en ordre de batalla. La flota ròdia va situar-se al flanc drt dels romans, evitant que Polixènides els pogués rodejar, i es va haver de retirar quan ja havia perdut la meitat de la seva flota, 42 naus, i va marxar amb la resta cap a Efes. La victòria va facilitar el domini de la mar Egea per part dels romans. Emili Règul va obtenir un triomf per aquesta batalla al tornar a Roma l'any 189 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 642.
* ↑ Polyxenidas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 471
# Leopoldamys

Leopoldamys és un gènere de rosegador de la família dels múrids endèmic del sud-est asiàtic.
Aquest gènere està format per espècies de rosegadors de grans dimensions, amb una longitud del cap i del cos d'entre 18 i 29 centímetres, una cua que fa entre 24,5 i 42,7 centímetre i un dpes de fins a 532 grams.
El crani és llarg i prim, amb les arrels de l'arc zigomàtic situades a la part alta del crani. La seva dentició està formada només per 4 incisius i 12 molars, i presenta un gran diastema en incisius i molars.
El pelatge està format per pèls curts i suaus, que de vegades són llargs i espinosos encara que tous. Les orelles són petites, marrons i estan esquitxades amb uns pocs pèll. Els peus són llargs i prims, cadascun amb sis coixinets diferents. La cua és molt més llarga que el cap i el cos. Les femelles tenen quatre parells de pits, un parell al pit, un parell al ventre i dos parells inguinals.

## Taxonomia

Aquest gènere va ser descrit per primer cop per Sir John Ellerman el 1947. Des d'aleshores s'han fet diverses revisions i actualment segueix en revisió. El gènere està format per les següents 7 espècies:
* Leopoldamys ciliatus
* Leopoldamys diwangkarai
* Leopoldamys edwardsi
* Leopoldamys milleti
* Leopoldamys neilli
* Leopoldamys sabanus
* Leopoldamys siporanus

## Referències

* 1 2 3 Nowak, Ronald M. Walker's mammals of the world (en anglès). 6ena edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 1999, p. 2015. ISBN 9780801857898.
* ↑ Balakirev, A. E.; Abramov, A. V.; Rozhnov, V. V. «Revision of the genus Leopoldamys (Rodentia, Muridae) as inferred from morphological and molecular data, with a special emphasis on the species composition in continental Indochina» (en anglès). Zootaxa, 3640, 4, 19-04-2013, pàg. 521-549. DOI: 10.11646/zootaxa.3640.4.2. ISSN: 1175-5334.
* ↑ Ellerman, J. R. «Notes on some Asiatic Rodents in the British Museum.» (en anglès). Proceedings of the Zoological Society of London, 117, 1, 01-05-1947, pàg. 259-271. DOI: 10.1111/j.1096-3642.1947.tb00509.x. ISSN: 1469-7998.
* ↑ Maryanto, I; Sinaga, M.H «New species of Leopoldamys (Mammals, Rodentia: Muridae) from Kalimantan and Jawa» (en anglès). Treubia, 36, 12-2008, pàg. 1-47. DOI: 10.14203/treubia.v36i0.102.
# Trenta-sis immortals de la poesia

Els trenta-sis immortals de la poesia (三十六歌仙, Sanjūrokkasen) són un grup de poetes medievals japonesos seleccionats per Fujiwara no Kint al començament del segle xi, com els millors exemples de la poesia japonesa fins a aquest moment.

## Els trenta-sis immortals de la poesia

* Kakinomoto no Hitomaro (柿本人麻呂)
* Ki no Tsurayuki (紀貫之)
* Ōshikōchi Mitsune (凡河内躬恒)
* Ise (伊勢)
* Ōtomo no Yakamochi (大伴家持)
* Yamabe no Akahito (山部赤人)
* Ariwara no Narihira (在原業平)
* Henjō (遍昭)
* Sosei (素性)
* Ki no Tomonori (紀友則)
* Sarumaru no Taifu (猿丸大夫)
* Ono no Komachi (小野小町)
* Fujiwara no Kanesuke (藤原兼輔)
* Fujiwara no Asatada (藤原朝忠)
* Fujiwara no Atsutada (藤原敦忠)
* Fujiwara no Takamitsu (藤原高光)
* Minamoto no Kintada (源公忠)
* Mibu no Tadamine (壬生忠岑)
* Kishi Joō (徽子女王)
* Ōnakatomi no Yoritomo (大中臣頼基)
* Fujiwara no Toshiyuki (藤原敏行)
* Minamoto no Shigeyuki (源重之)
* Minamoto no Muneyuki (源宗于)
* Minamoto no Saneakira (源信明)
* Fujiwara no Kiyotada (藤原清正)
* Minamoto no Shitagō (源順)
* Fujiwara no Okikaze (藤原興風)
* Kiyohara no Motosuke (清原元輔)
* Sakanoue no Korenori (坂上是則)
* Fujiwara no Motozane (藤原元真)
* Ōnakatomi no Yoshinobu (大中臣能宣)
* Fujiwara no Nakafumi (藤原仲文)
* Taira no Kanemori (平兼盛)
* Mibu no Tadami (壬生忠見)
* Kodai no Kimi (小大君)
* Nakatsukasa (中務)

## Referències

* ↑ «MIA - Arts of Japan - Immortal Poets». Arxivat de l'original el 2014-08-19. [Consulta: 7 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Poemes dels trenta-sis immortals de la poesia(anglès)
# Theta1 del Taure

Theta¹ del Taure (θ¹ Tauri) és un estel a la constel·lació del Taure membre del cúmul de les Híades. Comparteix la denominació de Bayer «Theta» amb Theta² Tauri, estant els dos estels separats visualment 337 segons d'arc; no obstant això, la distància existent entre ells —uns 4 anys llum—, sembla descartar que formen un veritable sistema binari.
Theta¹ del Taure té magnitud aparent +3,85 i s'hi troba a 153 anys llum del sistema solar. És una gegant taronja de tipus espectral K0IIIb amb una temperatura superficial de 4930 K. És una de les quatre gegants taronges de les Híades, al costat d'Ain (ε Tauri), Hyadum I (γ Tauri) i Hyadum II (δ¹ Tauri). Llueix amb una lluminositat 55 vegades major que la lluminositat solar i té un radi 11,7 vegades més gran que el del Sol. La seva velocitat de rotació és de 3,9 km/s, donant lloc a un llarg període de rotació de 144 dies. Té una massa aproximada de 2,5 masses solars i la seva edat, estimada en 640 milions d'anys, concorda amb l'edat del cúmul al que pertany.
Theta¹ del Taure és un estel binari, on l'estrella acompanyant probablement és una nana groga de tipus F8V amb una temperatura d'aproximadament 6200 K i el doble de la lluminositat solar. Un 20% més massiva que el Sol, completa una òrbita al voltant de la gegant taronja cada 16,3 anys. Encara que la separació mitjana entre ambdues components és ~ de 10,3 ua, la notable excentricitat de l'òrbita fa que aquesta varie entre 4,4 i 16 ua. El pla orbital està gairebé en la línia de visió, inclinat 88º respecte al pla del cel.

## Referències

* ↑ «The Perkins catalog of revised MK types for the cooler stars» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 10-1989, pàg. 245–266. DOI: 10.1086/191373.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ «UBV photometry of stars whose positions are accurately known. VII». Astronomy and Astrophysics, 1993, pàg. 591–592.
* 1 2 «Homogeneous abundance analysis of FGK dwarf, subgiant, and giant stars with and without giant planets» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 23-07-2015. DOI: 10.1051/0004-6361/201525770.
* 1 2 Pablo Mauas «Stellar parameters and chemical abundances of 223 evolved stars with and without planets» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 26-01-2015. DOI: 10.1051/0004-6361/201424474.
* ↑ Caroline Soubiran «Gaia Data Release 2. The catalogue of radial velocity standard stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 8-2018. DOI: 10.1051/0004-6361/201832795.
* ↑ 77 Tau -- Spectroscopic binary (SIMBAD)
* 1 2 Theta1 Tauri (Stars, Jim Kaler)
# John Henry Lake

John Henry Lake (Staten Island, 27 de juliol de 1877 - valor desconegut) va ser un ciclista estatunidenc que va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de París de 1900. Va guanyar la medalla de bronze en la prova d'esprint, sent sols superat per Georges Taillandier i Fernand Sanz. També va prendre part en la cursa dels 25 quilòmetres, però no la pogué finalitzar.
El 1900 va inventar una màquina que li permetia anar amb la seva bicicleta sobre un suport que, amb l'ajuda d'un company, afilava les pales dels patins.

## Referències

* ↑ «Olympedia – John Lake». [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ (anglès) www.sports-reference.com - John Henry Lake Arxivat 2017-07-02 a Wayback Machine.
* ↑ Makes Training Pay, Greensburg Daily Review, February 23, 1900
# Leporillus

Leporillus és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Les dues espècies d'aquest grup són endèmiques d'Austràlia. Tenen una llargada de cap a gropa de 170–260 mm, la cua de 148–240 mm i un pes de fins a 450 g. Les orelles són molt grosses i ovalades. Tenen el pelatge espès. El nom genèric Leporillus significa 'llebreta' en llatí.

## Referències

* ↑ Entrada «Leporillus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Entrada «Leporillus» d'Animalia (en anglès).
# Schladming

Schladming és un petit poble situat al estat austríac d'Estiria. És un important destí turístic degut al seu ampli centre de esquí, on s'han dut a terme importants competicions, com el Campionat Mundial d'Esquí Alpí de 2013.
Schladming va ser històricament un poble miner fins al segle xix.

## Referències

* ↑ http://sobreaustria.com/2009/11/23/schladming-esqui-senderismo-y-algo-mas/ Arxivat 2020-10-26 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Schladming
# The Wandering Earth

The Wandering Earth (xinès: 流浪地球Wade-Giles: Liu Lang Di Qiu) és una pel·lícula de ciència-ficció xinesa de 2019 dirigida per Frant Gwo, i basada en bon part en la novel·la curta del mateix nom de 2000 de l'autor Liu Cixin. És protagonitzada per Qu Chuxiao, Li Guangjie, Ng Man-tat, Zhao Jinmai, Wu Jing i Qu Jingjing. Té lloc al distant futur, The Wandering Earth segueix un grup d'astronautes i rescatadors guiant la Terra lluny d'un Sol en expansió, mentre intenten evitar una col·lisió amb Júpiter. El film va ser estrenat a la Xina el 5 de febrer de 2019 (el dia d'any nou xinés), de la mà de China Film Group Corporation, l'estrena als EUA i Austràlia seria el 8 de febrer de 2019.

## Argument

Al 2061 el Sol està envellint i està a punt de convertir-se en un gegant roig que podria amenaçar amb engolir-se l'òrbita de la Terra en uns 300 anys, això força les nacions del món a unir-se en un Govern Unit de la Terra que puga iniciar el projecte de traure la Terra del sistema Solar i portar-la fins al sistema d'Alpha Centauri a 4,2 anys llum per tal de preservar la civilització humana. Unes gegantines torres de propulsió que funcionen sobre la base de l'energia de fusió, conegudes com els Motors de la Terra, es construeixen per tot el planeta per a propulsar la Terra. La població humana s'ha reduït en gran nombre a causa d'un tsunami catastròfic que va ocórrer després que la rotació de la Terra s'aturara, i més tard la Terra s'allunya tant del Sol que tota la superfície del planeta queda congelada; forçant així els humans restants a viure en vastes ciutats subterrànies construïdes al costat dels motors.

## Repartiment

* Qu Chuxiao com a Liu Qi (刘启)
* Li Guangjie com el capità Wang Lei (王磊)
* Ng Man-tat com a Han Zi'ang (韩子昂)
* Zhao Jinmai com a Han Duoduo (韩朵朵)
* Wu Jing com a Liu Peiqiang (刘培强)
* Arkady Sharogradsky com a Makarov
* Mike Sui com a Tim
* Qu Jingjing com a Zhou Qian (周倩)
* Zhang Yichi com a Li Yiyi (李一一)
* Yang Haoyu com a He Lianke (何连科)
* Li Hongchen com a Zhang Xiaoqiang (张小强)
* Yang Yi com a Yang Jie (杨捷)
* Jiang Zhigang com a Zhao Zhigang (赵志刚)
* Zhang Huan com a Huang Ming (黄明)

## Referències

* ↑ «《流浪地球》定档2019大年初一中国科幻冒险启程» (en xinès simplificat), 26-10-2018. [Consulta: 30 octubre 2018].

## Enllaços externs

* A The Numbers (anglès)
# Josep Carratalà

Josep Manuel de Carratalà Martínez (Alacant, 1781 — Madrid, 13 de desembre de 1855) fou un militar valencià.
Va iniciar els estudis de dret a la Universitat d'Alcalà d'Henares, però els va abandonar per lluitar en la guerra del Francès, sent el principal responsable d'organitzar la resistència a Alacant, i després de participar en diversos combats, entre ells a la batalla de Tudela, en la que fou ferit, i el setge de Saragossa, en què fou capturat, tot i que se n'escapà i participà en la batalla d'Alcanyís, refugiant-se a Cadis després de la invasió francesa d'Andalusia; posteriorment, va lluitar a les ordres de Lord Wellington, participant en l'intent d'alliberar el setge de Girona en 1809 i Tortosa en 1810, on fou ferit i dut a Saragossa, d'on escapà de nou, lluitant finalment en la batalla de Vitòria, acabant la guerra com a coronel.
En febrer de 1815 va unir a l'expedició de Pablo Morillo a Illa Margarita i Colòmbia i Veneçuela, i un cop reconquerides per als realistes, es va sumar a l'exèrcit de Joaquín de la Pezuela, virrei del Perú, enfrontant-se a ordres del general José de la Serna e Hinojosa en 1817 contra les tropes de Martín Güemes a les províncies de Salta i Jujuy, ocupant la ciutat de Jujuy unes setmanes, durant el qual es va comprometre amb Ana de Gorostiaga y Rioja, una rica dama de Salta, amb qui es va casar l'any següent.
Va ser cap de l'estat major del general José Canterac en l'Alt Perú, però va ascendir fins a ser el seu superior, com a mariscal i governador de Potosí. Va recolzar les expedicions del general Pedro Antonio Olañeta a Salta i Jujuy de 1820 a 1822. Pertanyia, com Olañeta, al grup absolutista de l'oficialitat del Perú, però no va participar en la revolta d'Olañeta contra el virrei José de la Serna.
Durant el començament de la campanya de José de San Martín al Perú, va ser destinat al centre del Perú. Després d'ordenar la completa destrucció de la vila de Cangallo, prop d'Huamanga, va enfrontar la campanya d'Álvarez de Arenales a la Serra. Posteriorment, va ser comandant militar d'Huamanga i després d'Ica.
Va lluitar en la batalla d'Ayacucho, sent capturat, i redactà les bases de la capitulació. Recuperada la seva llibertat, va tornar a Espanya. Ascendit a general, en 1828 fou nomenat governador militar de Girona, i posteriorment de Tarragona, capità general d'Extremadura, València; en 1835 va lluitar contra els carlins a l'acció de Maials, Múrcia i Castella la Nova, i fou nomenat ministre de la Guerra i Marina el 1837.Durant la dècada de 1840, va ser senador a les Corts, representant a la província de Sevilla. Va morir a Madrid el desembre de 1855.

## Referències

* 1 2 Freire López, Ana María. Entre la Ilustración y el Romanticismo: la huella de la Guerra de la Independencia en la literatura española (en castellà). Universidad de Alicante, 2008, p. 209. ISBN 8479089776.
* ↑ «Josep Carratalà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ El Clamor público de 15/12/1855 (vegeu la pàgina 3 on s'afirma que tenia cerca de 75 años) o Diario oficial de avisos de Madrid de 21/12/1855 (pàgina 2).
# Pyromys

Pyromys és un subgènere del gènere Mus. Les espècies d'aquest grup són oriündes del sud i sud-est d'Àsia. El seu hàbitat natural són els herbassars. La majoria d'espècies tenen un pelatge espinós. Anàlisis de filogènia molecular dutes a terme el 2005 indiquen que Pyromys és el tàxon germà de Mus. Anàlisis similars fetes el 2015 confirmaren aquesta relació.

## Referències

* ↑ Musser, G. G.; Carleton, M. D. «Superfamily Muroidea». A: Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, p. 894-1.531. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
* ↑ Marshall, J. T., Jr. 1977. «A synopsis of Asian species of Mus (Rodentia, Muridae)». Bulletin of the American Museum of Natural History, 158: 173–220.
* ↑ «Molecular phylogeny of the genus Mus (Rodentia: Murinae) based on mitochondrial and nuclear data» (en anglès). Biological Journal of the Linnean Society, 84, 3, 09-03-2005, pàg. 417-427. DOI: 10.1111/j.1095-8312.2005.00444.x.
* ↑ «Phylogenomics of the genus Mus (Rodentia; Muridae): extensive genome repatterning is not restricted to the house mouse» (en anglès). Proceedings of the Royal Society B: Biological Sciences, 273, 1604, 07-12-2006, pàg. 2925-2934. DOI: 10.1098/rspb.2006.3670.
# Park Soo-yuen

Park Soo-yuen (també Park Soo-yeon 1997) és una activista feminista de Corea del Sud. En 2015 va fundar el grup Digital Sexual Crime Out per tal de fer campanya contra l'ús de càmeres espia ocultes (molka) que graven dones en llocs públics orinant, canviant-se de roba o practicant sexe amb finalitats de distribució pornogràfica o per fer xantatge arreu de Corea del Sud.
El seu grup en 2016 va denunciar als fundadors de Soranet, el principal lloc web que allotja aquesta mena d'imatges, per violència sexual. El 2017 ja havia 6.500 denúncies contra càmeres espia arreu de Coresa del Sud. El seu activisme ha estat comparat amb el Moviment Me Too i li ha valgut aparèixer a la llista 100 Women BBC de 2018.
El gener de 2019 un tribunal va condemnar a un dels cofundadors de Soranet, a 4 anys de presó, una multa de 1.250.000 US$ i l'ordre de prendre 80 hores d'educació en prevenció contra la violència sexual.

## Referències

* ↑ South Korea's spy cam porn 'epidemic', BBC, 1 de desembre de 2018
* ↑ Me and my (porn) shadow: 'spycam' epidemic seizes South Korea, Reuters, 18 d'octubre de 2018
* ↑ South Korea's #MeToo Movement Wants to End the 'Epidemic' of Spy Cam Porn, vice.com, 22 d'octubre de 2018
* ↑ BBC 100 Women 2018: Who is on the list?
* ↑ Jail term for South Korean ‘spycam’ porn site founder criticized as too lenient Arxivat 2019-02-07 a Wayback Machine., womenintheworld.com, 1 de gener de 2019
# Karl-Heinrich von Groddeck

Karl-Heinrich von Groddeck (alemany: Karl-Heinrich Erich Moritz von Groddeck) (Tutow, 19 de juliol de 1936 - Müllheim, 14 de desembre de 2011), també conegut com a Moritz von Groddeck, fou un remer alemany que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on guanyà la medalla de plata en la prova del dos amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Horst Arndt i Rainer Borkowsky. Quatre anys més tard, als Jocs de Roma, guanyà la medalla d'or en la prova del vuit amb timoner. El 1964, a Tòquio, disputà els seus tercers, i darrers Jocs Olímpics. En aquesta ocasió guanyà la medalla de plata en la prova del vuit amb timoner.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del Món de rem de 1962 en el vuit amb timoner i cinc medalles d'or al Campionat d'Europa de rem, dues en el dos amb timoner, el 1956 i 1957, i tres en el vuit amb timoner, el 1959, 1963 i 1964. A nivell nacional guanyà dotze campionats alemanys en diferents modalitats.
Una vegada retirat va treballar com a periodista esportiu.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Moritz von Groddeck». [Consulta: 18 maig 2023].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Achter - Herren». [Consulta: 18 maig 2023].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Zweier m. Stm.)». [Consulta: 18 maig 2023].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Achter)». [Consulta: 18 maig 2023].
* ↑ «World Rowing - Karl-Heinrich VON GRODDECK» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-12-15. [Consulta: 18 maig 2023].
# Madeleine Moreau

Marie-Madeleine Cécile Moreau, més coneguda com a Madeleine Moreau (francès: Mady Moreau) (Hanoi, 1 de maig de 1928 - Chuelles, 10 de juny de 1995), fou una saltadora francesa que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on fou setena en la prova del trampolí de 3 metres del programa de salts. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, guanyà la medalla de plata en la prova del trampolí de 3 metres, rere Patricia McCormick. Moreau és l'única esportista francesa en guanyar una medalla olímpica en les proves de salts.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or en la prova del trampolí de 3 metres al Campionat d'Europa de 1947 i 1950.

## Referències

* ↑ Madeleine Moreau a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Plongeon: trois Bleus et un milliard de Chinois» (en francès), 08-08-2016. [Consulta: 13 maig 2018].
* ↑ «13/08/1947» (en anglès). Cincinnati Enquirer. Newspapers.com [Cincinnati], 13-09-1947, p. 15 [Consulta: 13 maig 2018]. De subscripció o mur de pagament
* ↑ «European Swimming Championships (Women)». [Consulta: 13 maig 2018].