OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ford Popular

El Ford Popular va ser un automòbil fabricat per Ford a Regne Unit entre 1953 i 1962. Quan va ser llançat, era el cotxe britànic més barat de l'època. Popular va ser usat per Ford també per al model Y Type dels anys 30. Posteriorment va ser usat per fer els models bàsics Escort i Fiesta.

## Referències

* ↑ revista The Motor, 28 d'abril de 1954
# Forma farmacèutica

Forma farmacèutica, antigament dita forma galènica, és la disposició individualitzada que s'adapten les substàncies medicinals (principis actius) i excipients (matèria farmacològicament inactiva) per a constituir un medicament. O dita d'una altra forma, la disposició externa que es dona a les substàncies medicamentoses per a facilitar-ne l'administració.
El primer objectiu de les formes farmacèutiques és normalitzar la dosi d'un medicament, per això també se les coneix com a unitats posològiques. Al principi es van elaborar per a poder establir unitats que tingueren una dosi fixa d'un fàrmac amb què es poguera tractar una determinada patologia".
La importància de la forma farmacèutica resideix que determina l'eficàcia del medicament, ja siga alliberant el principi actiu de manera lenta, o en el seu lloc de major eficiència en el teixit blanc, evitar danys al pacient per interacció química, solubilitzar substàncies insolubles, millorar sabors, millorar aspecte, etc.

## Exemples de formes farmacèutiques
### Líquids

    Solució, xarop, gotes, tintura, tisana, solució injectable, extracte vegetal, percolat, col·liri

### Sòlids

    Sòlid pulverulent (pols i pólvores), granulats, càpsula, dragea, comprimit, comprimit efervescent, píndola, liofilitzat

### Semi-sòlids

    suspensió, emulsió, pasta, crema, pomada, gel, loció, supositori, liniment, glòbul

### Altres

    Nanosuspensió, cataplasma, pegat transdèrmic, aerosol, inhalador, nebulitzador

## Referències

* ↑ Llei 29/2006 de Garanties i Ús Racional dels Medicaments i Productes Sanitaris (LGRUM) d'Espanya.
* ↑ Domínguez-Gil, Alfonso. Catedràtic de Tecnologia Farmacèutica de la Universitat de Salamanca, en declaracions a la revista Estar bien, edició digital, 8 d'octubre, 2008, núm 71 Arxivat 2011-07-22 a Wayback Machine.
# Francisco Antonio Boher

Francisco Antonio Boher va néixer a finals del segle xviii o principis del segle xix). Es tractà d'un frare dominic català que fou rector de la Universitat de Cervera.
Francisco Antonio Boher, frare dominic, fou professor de cànons de la Universitat de Cervera vers l'any 1838 moment en el qual la universitat ja estava destinada a retornar a Barcelona. Va ser rector amb caràcter d'interinitat. Va morir al segle xix.

## Referències

* ↑ Rubio Borrás, Manuel. Historia de la Real y Pontificia Universidad de Cervera. Barcelona: Libreria Verdaguer. 1914-1916. pàg. 203. Disponible a:Catàleg de les biblioteques de la UB
* ↑ LLaquet de Entrambasaguas, José Luis. La Facultad de Cánones de la Universidad de Cervera : s. XVIII-XIX (en castellà). Barcelona: Universitat de Barcelona, 2001 [Consulta: 19 maig 2015]. ,
* ↑ Prats, Joaquim. [Histodidàctica La Universidad de Cervera: las reformes borbónicas de los estudiós superiores en Cataluña] (en castellà). Barcelona: Universitat de Barcelona [Consulta: 19 maig 2015].

## Bibliografia

* Llaquet de Entrambasaguas, José Luis. La Facultad de Cánones de la Universidad de Cervera [recurs electrònic]: s. XVIII-XIX, [Director: Eduard Bajet i Royo]. Barcelona: Universitat de Barcelona, 2002, p. 68, 350. Disponible a: Tesis Doctorals en Xarxa
* Rubio Borrás, Manuel. Historia de la Real y Pontificia Universidad de Cervera, 2 vols. Barcelona: Librería Verdaguer, 1915. Disponible a : Catàleg de les biblioteques de la UB

## Enllaços externs

* Registre d'Autoritat de Francisco Antonio Boher Arxivat 2014-11-29 a Wayback Machine.. CRAI. Universitat de Barcelona
# Alfred Blaschko

Alfred Blaschko (Freienwalde an die Oder (Brandenburg), 4 de març de 1858 - Berlin, 26 de març de 1922) era un dermatòleg alemany. El 1881 va obtenir el doctorat en medicina a Berlín, va treballar amb Georg Wegner (1843-1917) a Stettin i posteriorment va obrir un consultori dermatològic privat a Berlín.

## Línies de Blasckho

L'any 1901 va proposar un sistema de línies que no es correlacionaven amb cap patró vascular, nerviós o limfàtic i eren seguides per diverses dermatosis nevoides i adquirides, anomenades Línies de Blasckho en honer seu. Es presenten en diverses malalties dermatològiques. Són invisibles a la pell normal. Indiquen els moviments de la proliferació transversal de cèl·lules precursores de l'epidermis i la seva migració durant l'embriogènesis, siguin patrons específics.

### Processos que segueixen les línies de Blaschko

* Nevus epidèrmic
* Nevus poroqueratòsic del ducte eccrí
* Nevus sebaci de Jadasshon
* Poroqueratosis de Mibelli lineal
* Hipomelanosis de Ito
* Epidermolisis hiperqueratòsica lineal
* Nevus comedònicus lineal

## Referències

* ↑ Goodman, Herman. Identification of the newly born. Medical Lay Press, 1957, p. 8.
* ↑ ; Pascual Castroviejo, Ignacio; Di Rocco, Concezio Neurocutaneous Disorders: Phakomatoses & Hamartoneoplastic Syndromes (en anglès). Springer, 2009, p. 364. ISBN 3211695001.
* ↑ «Porokeratotic eccrine ostial and dermal duct naevus: report of 10 cases.». ncbi.nlm.nih.gov. [Consulta: 1r gener 2017].
* ↑ «Lines of Blaschko.». ncbi.nlm.nih.gov. [Consulta: 1r gener 2017].
# Frente Nacional de Alianza Libre

Frente Nacional de Alianza Libre (FNAL) va ser una organització política espanyola d'inspiriació falangista constituïda en 1968 per Manuel Hedilla després de la seva marxa del radical Front Sindicalista Revolucionari de Narciso Perales. Durant el franquisme actuava sota la cobertura de l'Editorial FNAL.
En 1970, a la mort de Hedilla, el lideratge va passar a Patricio González de Canales. En 1976 va participar en un congrés d'unificació de la Falange que va donar origen a la Falange Española de las JONS Auténtica. Tanmateix en 1978 el FNAL es va constituir com a partit polític encara que sense tenir activitat pública des de llavors.

## Referències

* ↑ Francisco Morente Valero Fascismo en España: ensayos sobre los orígenes sociales y culturales del franquismo, El Viejo Topo p. 237
* ↑ José Luis Rodríguez Jiménez Reaccionarios y golpistas: la extrema derecha en España, p. 302
* ↑ Julio Rodríguez Puértolas Historia de la literatura fascista española, Volum 2 p. 1021-1022
* ↑ Próxima reunión del Frente Nacional de Alianza Libre , Informaciones, 22 de gener de 1976
# ADS 16402

ADS 16402 és un sistema estel·lar binari, compost de dues estrelles semblants al Sol situades a 450 anys llum a la constel·lació del Llangardaix. Les dues estrelles estan separades per 1.500 ua. S'estima que el sistema té uns 3.600 milions d'anys. The secondary star ADS 16402 B is also designated HAT-P-1.

## Sistema planetari

El 2006, el projecte HATNet va anunciar el descobriment d'un gegant gasós tipus júpiter calent en òrbita al voltant de l'estrella secundària. Seguint el projecte de designació emprat pel projecte HATNet, l'estrella secundària és coneguda com a HAT-P-1, i el planeta rep el nom de HAT-P-1b. L'astrònom Wladimir Lyra (2009) ha proposat Abas com a possible nom comú per a HAT-P-1 b.
El sistema HAT-P-1 :
| Company (en ordre des de l'estrella) | Massa | Semieix major (ua) | Període orbital (days) | Excentricitat |
| b | 0.524 ± 0.031 M$_J$ | 0.0553 ± 0.0014 | 4.4652934 ± 0.000093 | <0.067 |

## Vegeu també

* projecte HATNet o HAT

## Referències

* 1 2 «The 2001 US Naval Observatory Double Star CD-ROM. I. The Washington Double Star Catalog» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 12-2001, pàg. 3466–3471. DOI: 10.1086/323920.
* ↑ «SIMBAD query result: ADS16402». Centre de Données astronomiques de Strasbourg. [Consulta: 10 maig 2009].
* ↑ Bakos et al. «HAT-P-1b: A Large-Radius, Low-Density Exoplanet Transiting One Member of a Stellar Binary». The Astrophysical Journal, 656, 1, 2007, pàg. 552–559. DOI: 10.1086/509874.
* ↑ Lyra «Naming the extrasolar planets». Astrophysics, 2009, pàg. 1-28. Bibcode: 2009arXiv0910.3989L.

## Enllaços externs

* «HAT-P-1». Exoplanets. Arxivat de l'original el 2012-04-24. [Consulta: 10 maig 2009].
Coordenades: 22$^h$ 57$^m$ 47$^s$; +38° 40′ 30″
# Sectator ocyurus

Sectator ocyurus és una espècie de peix pertanyent a la família dels kifòsids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 59 cm de llargària màxima (normalment, en fa 25) i 2 kg de pes.
* Cos allargat, una mica comprimit i amb amples franges de color blau brillant. Les aletes són grogues.
* Cap i boca petites.
* Aleta caudal molt bifurcada.

## Hàbitat

És un peix marí, pelàgic-oceànic i de clima subtropical que viu entre 1 i 12 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental (des de la Baixa Califòrnia fins al Perú), el Pacífic nord-occidental (el Japó) i el Pacífic central (les illes Hawaii i de la Societat).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Fesler B., 1893. A review of the sparoid fishes of America and Europe. Rep. U. S. Fish Comm. v. 27 (1889-91). 421-544.
* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Gilbert, 1882. Descriptions of nineteen new species of fishes from the Bay of Panama. Bull. U. S. Fish Comm. v. 1 (1881): 306-335.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Franke, R. i A. Acero, 1996. Peces óseos comerciales del Parque Gorgona, Pacífico colombiano (Osteichthyes: Muraenesocidae, Hemiramphidae, Belonidae, Scorpaenidae, Triglidae, Malacanthidae, Gerreidae, Sparidae, Kyphosidae, Sphyraenidae e Istiophoridae). Revista de Biología Tropical 44(2): 763-770.
* ↑ Jiménez Prado, P. i P. Béarez, 2004. Peces Marinos del Ecuador continental. Vol. 2: Guía de Especies. SIMBIOE/NAZCA/IFEA.
* ↑ Humann, P. i N. Deloach, 1993. Reef fish identification. Galápagos. New World Publications, Inc., Florida. 267 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Fujita, K., J. Hattori i K. Tsutsumi, 1984. A new record of the kyphosid fish Sectator ocyurus from Japan. Jap. J. Ichthyol. 30(4):444-447.
* ↑ Uchida, R.N. i J.H. Uchiyama, 1986. Fishery Atlas of the Northwestern Hawaiian Islands. NOAA Tech. Rep. NMFS 38,142 p.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# AS Serpentis

AS Serpentis (AS Ser / AN 42.1935) és un estel variable en la constel·lació del Serpent. Es localitza a la regió de Serpens Caput, el cap de la serp, entre ψ Serpentis i 10 Serpentis. La seva distància al Sistema Solar és de 1154 ± 17 anys llum.
AS Serpentis és un estel binari les components del qual estan tan properes que gairebé arriben a tocar-se, compartint la seva capa exterior de gas. Omplin el 99 % dels seus lòbuls de Roche, per la qual cosa pràcticament constitueix un binari de contacte. La component principal té tipus espectral F2 i una temperatura aproximada de 7000 K. La seva massa és un 50 % major que la del Sol i el seu radi un 53 % major que la d'aquest, brillant amb una lluminositat 5 vegades major que la lluminositat solar. L'estel acompanyant té la meitat de massa que el Sol i el seu radi equival al 90 % del radi solar. D'acord amb la seva massa, aquest és un estel de tipus M0, si bé, amb 1/3 de la lluminositat del Sol, és massa lluminós per al seu tipus espectral. La velocitat de rotació d'aquest binària és 55 vegades major que la del Sol.
El període orbital del sistema és de 0,4659 dies (11,18 hores), i AS Serpentis està classificat com un binari eclipsant. La seva lluentor fluctua entre una magnitud aparent d'+11,40 a +12,00, i existeix un eclipsi principal i un eclipsi secundari, que s'hi corresponen amb una caiguda en la lluentor de 0,26 magnituds per al primer i 0,10 magnituds per al segon. A més s'ha observat que el període orbital no és constant, sinó que oscil·la; l'amplitud d'aquesta oscil·lació és de 0,0049 dies al llarg d'un període de 11,8 anys. Això pot deure's a cicles d'activitat magnètica d'ambdós components o a la presència d'un tercer cos no detectat. En aquesta última hipòtesi, el tercer cos, de 0,28 masses solars, seria un nan vermell de tipus M5V si fóra un estel de la seqüència principal i orbitara a una distància de 5,93 ua de la binària propera.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ V* AS Ser -- Eclipsing binary of beta Lyr type (SIMBAD)
* ↑ Gettel, S. J.; Geske, M. T.; McKay, T. A. «A Catalog of 1022 Bright Contact Binary Stars». The Astronomical Journal. pp. 621-632.
* 1 2 Zhu, L.-Y.; Qian, S.-B.; Yang, Y.-G. «The First Multi-Color Photometric Study of the Near-Contact Binary as Serpentis». The Astronomical Journal. pp. 337-343.
* ↑ AS Serpentis (General Catalogue of Variable Stars)
* ↑ Malkov, O. Yu.; Oblak, E.; Snegireva, E. A.; Torra, J. «A catalogue of eclipsing variables». Astronomy and Astrophysics. pp. 785-789 (Taula consultada en CDS).
# Sefer Raziel HaMalach

Sefer Raziel HaMalaj (en hebreu: ספר רזיאל המלאך) (en català: El llibre de l'arcàngel Raziel) o simplement Séfer Raziel és un grimori del misticisme jueu atribuït a l'arcàngel Raziel.
És una obra pseudoepigráfica, doncs s'afirma que va ser escrita pel patriarca Adam, qui l'hauria escrit al dictat de l'arcàngel Raziel, d'aquí el seu nom. Això faria d'aquest llibre l'obra més antiga de la Humanitat.
El primer esment del títol, la qual cosa no implica que el llibre mateix existís, apareix en un text del segle iv: L'espasa de Moisès, del que tampoc es conserven més que manuscrits medievals.
L'evidència interna i externa, indica que el llibre no és anterior al segle xiii, si bé pot contenir fragments provinents de l'alta edat mitjana i fins i tot de l'Antiguitat Tardana. El rerefons de l'obra remet a l'ambient del judaisme asquenazita, més específicament als grups de jueus hassídics. El seu redactor, o almenys compilador, va ser el Rabí Eleazar de Worms (1176–1238) qui li va donar el nom de Sefer Galei Razia, més tard el seu títol actual: Sefer Raziel HaMalach. A semblança d'altres obres del mateix estil, com el Séfer Yetsirà, existeixen diverses versions, algunes de les quals contenen opinions teològiques diferents a les del compilador.
El llibre va ser molt conegut entre els místics medievals tant jueus com cristians, fins al punt que un dels seus més antics testimonis és una edició llatina: Liber Razielis Archangeli, efectuada sota el patrocini del Rei Alfons X de Castella.L'edició hebrea més coneguda d'aquest llibre es va publicar a Amsterdam en 1701.

## Contingut

El llibre es presenta com un ensenyament de l'arcàngel Raziel dirigida primer a Adam, i després a Abraham, per revelar i explicar les lleis de la Creació. Es divideix en cinc capítols que tracten sobre els àngels, els noms de Déu al judaisme, la gematria, l'astronomia i la construcció.

## Referències

* ↑ Raphael Patai, The Hebrew goddess - Jewish folklore and anthropology, Wayne State University Press, 1990 p.237.
* ↑ González Sánchez, Ana Rosa.
* ↑ Scholem, Gershom.
* ↑ García Avilés, Alejandro.

## Bibliografia

* Avilés, A.G. «Alfonso X y el Liber Razielis: imágenes de la magia astral judía en el scriptorium alfonsí». Bulletin of Hispanic Studies, 74, 1,, 1997, pàg. 21–39.
* González Sánchez, Ana Rosa El Liber Razielis alfonsí en el seu context hebreu. Espéculo.Nro. 46. Revista d'estudis literaris. Universitat Complutense de Madrid.
# HD 96167 b

HD 96167 b és un planeta extrasolar situat aproximadament a 274 anys llum en la constel·lació de la Copa, orbitant l'estrella de tipus G i magnitud aparent 8 HD 96167. És un gegant gasós que orbita a 1,3 ua en una òrbita extremadament el·líptica. Va ser descobert el 17 d'abril del 2009.

## Bibliografia

* Kathryn et al. (2009), Old, Rich, and Eccentric: Two Jovian Planets Orbiting Evolved Metal-Rich Stars, PASP, arΧiv:0904.2786

## Referències

* 1 2 Peter K. G. Williams «Old, Rich, and Eccentric: Two Jovian Planets Orbiting Evolved Metal-Rich Stars» (en anglès). Publications of the Astronomical Society of the Pacific, 880, 6-2009, pàg. 613–620. DOI: 10.1086/599862.
* 1 2 3 Jacob K. Luhn «Retired A stars and their companions. VIII. 15 new planetary signals around subgiants and transit parameters for California Planet Search planets with subgiant hosts» (en anglès). Astronomical Journal, 4. DOI: 10.3847/1538-3881/AAF5D0.
* ↑ Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Planet HD 96167 b» (en anglès). Extrasolar Planets Encyclopaedia. Observatori Meudon. [Consulta: 18 desembre 2020].
* ↑ Peek, John Asher; Johnson, Kathryn M. G.; Fischer, Debra A.; Marcy, Geoffrey W.; Henry, Gregory W.; Howard, Andrew W.; Wright, Jason T.; Lowe, Thomas B.; Reffert, Sabine «Old, rich, and eccentric: two jovian planets orbiting evolved metal-rich stars». Publications of the Astronomical Society of the Pacific, 121, 880, 2009, pàg. 613–620. arXiv: 0904.2786. Bibcode: 2009PASP..121..613P. DOI: 10.1086/599862. JSTOR: 10.1086/599862.
Coordenades: 11$^h$ 05$^m$ 15.0681$^s$; −10° 17′ 28.681″
# HL Tau 76

HL Tau 76 (V411 Tau / WD 0416+272 / EGGR 265) és una nana blanca en la constel·lació del Taure situada a 154 anys llum de distància del sistema solar. De tipus espectral DAV5, la seua temperatura efectiva és de 11.440 K. La seua massa és de 0,575 masses solars i la seva lluminositat equival a un 0,39% de la lluminositat solar. El seu radi és un 1,62% del radi solar.
HL Tau 76 és una nana blanca polsant del tipus ZZ Ceti. Va ser descoberta per Guillermo Haro i Willem Jacob Luyten el 1961, sent la primera nana blanca variable observada, quan el 1961, Arlo O. Landolt va trobar que la seva lluentor fluctuava amb un període de 749,5 s ó 12,5 minuts. Com en altres nanes blanques polsants, la seua variabilitat prové d'ones de gravetat no-radials dins de l'estel. Observacions i anàlisis posteriors han permès trobar 43 maneres normals de pulsació, amb períodes que van des de 380 a 1.390 s. El període de rotació de l'estel és de 2,2 dies.
HL Tau 76 no ha de confondre's amb el també estel variable HL Tauri o HL Tau, estrella T Tauri de nom similar.

## Vegeu també

* ZZ Ceti

## Referències

* 1 2 3 «White dwarfs identified in LAMOST DR 2» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 11-12-2015, pàg. 2787–2797. DOI: 10.1093/MNRAS/STV2104.
* 1 2 3 4 5 6 7 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* 1 2 3 Afirmat a: VizieR Online Data Catalog: 2MASS All-Sky Catalog of Point Sources (Cutri+ 2003). Autor: Schuyler D. Van Dyk. Pàgina: -1. Llengua del terme, de l'obra o del nom: rus. Data de publicació: juny 2003.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: The SDSS Photometric Catalog, Release 9. Pàgina: 0. Data de publicació: 2013.
* ↑ «HL Tau 76» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 18 maig 2021].
* ↑ Farihi, J.; Becklin, E. E.; Zuckerman, B. «Low-Luminosity Companions to White Dwarfs». SAO/NASA ADS Astronomy Abstract Service. pp. 394-428.
* ↑ A Catalog of Spectroscopically Identified White Dwarfs, George P. McCook and Edward M. Sion, The Astrophysical Journal Supplement 121, #1 (March 1999), pàg. 1–130. CDS ANEU III/210.
* ↑ Kotak, R.; van Kerkwijk, M. H.; Clemens, J. C.; Bida, T. A. «Pulsating or not? A search for hidden pulsations below the red edge of the ZZ Ceti instability strip». SAO/NASA ADS Astronomy Abstract Service. pp. 1005-1012.
* ↑ Pech D., Vauclair G. & Dolez N. «Asteroseismological constraints on the structure of the ZZ ceti star HL Tau 76». SAO/NASA ADS Astronomy Abstract Service. pp. 223-235 4.
* ↑ Haro, G.; Luyten, W. J. «Nova estrella nana blanca als núvols obscurs de Taure». SAO/NASA ADS Astronomy Abstract Service. pp. 151-164.
* ↑ Arlo U. Landolt «A New Short-Period Blue Variable». SAO/NASA ADS Astronomy Abstract Service. pp. 151-164.
* ↑ Dolez, N. et al. «Whole Earth telescope observations of the ZZ Ceti star HL Tau 76». SAO/NASA ADS Astronomy Abstract Service. pp. 237-257.
# Ftalocianina

La ftalocianina és un compost de color verd blavós format per la unió de quatre grups isoindol mitjançant quatre àtoms de nitrogen, donant lloc a un anell de 16 àtoms: vuit de nitrogen i vuit de carboni, alternats amb dobles enllaços conjugats.
La part central de la molècula pot coordinar-se amb un àtom metàl·lic, donant lloc als seus diversos derivats que s'utilitzen com colorants i pigments. El més important és la ftalocianina de coure, que s'obté per condensació de quatre molècules de ftalonitril amb coure, la reacció es porta a terme a una temperatura de 200 °C. Els àtoms d'hidrogen poden ser substituïts per clor o grups sulfònics, obtenint-se derivats que són de color verd o blau. Molt estables a la llum, la calor i a les agressions químiques.

## Aplicacions

Tots els fabricants importants de pigments per a artistes produeixen variants de ftalocianina de coure, designat color index PB15 (blue) and color indexes PG7 and PG36 (green). índex de color PB15 (blau) i HP / CMT / waterg.html índexs de color PG7 i PG36 (verd).
La ftalocianina també s'usa comunament com un mitjà de contrast en la fabricació de discs CD-R d'alta velocitat. La majoria de les marques de CD-R utilitza aquest suport, llevat de Taiyo Yuden i Verbatim DataLife (que usen els colorants cianina i azo, respectivament).

### Aplicacions especialitzades

Les talocianines metàl·liques han estat investigades com catalitzadors de les reaccions redox. Àrees d'interès en són la reacció de reducció d'oxigen i l'edulcoració dels fluxos de gas mitjançant l'eliminació de sulfur d'hidrogen.
Compostos de ftalocianina s'han investigat com materials per a donants en electrònica molecular, per exemple, investigació sobre el transistor d'efecte de camp orgànic.

## Vegeu també

* Azoderivat
* CD-R

## Nota

* ↑ Illustrative paper: G. Chaidogiannos et al., Low voltage operating OFETs based on solution-processed metal phthalocyanines, Applied Physics A: Materials Science & Processing, 2009, 96, p.763.
* ↑ paper il·lustratiu:. Chaidogiannos G. et al,Sota OFETs tensió de funcionament sobre la base de ftalocianines solució de processament de metall, Applied Physics A: Ciència dels Materials i processament ", 2009',, 96, p.763.