OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Creu d'en Molla

La Creu d'en Molla és una obra de Calldetenes (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Element moble, commemoratiu. Es troba assentat damunt un sòcol rectangular, on s'assenta un altre sòcol de dimensions més reduïdes, d'on arrenca una forma rectangular que s'estreny al centre, descrivint una forma sinuosa culminada amb una de semicircular coronada per dos paral·lelepípedes sobreposats que fan de basament d'una creu llatina de ferro, molt decorada. El monument és llis, llevat d'unes inscripcions i d'una motllura que ressegueix la forma del monument a uns 8 cm de la forma volumètrica.
És construït amb pedra de gres gris. L'estat de conservació és bo. La creu és de ferro i presenta decoracions florals.

## Història

Pedronet erigit entre les masies la Caseta d'en Grau i la Sauleda.
La cara Oest duu la inscripció següent: "Nasqué lo dia 2 d'agost de 1822 y morí lo dia 4 de setembre de 1908 a l'edat de 86 anys".
La cara Est diu: "Aquí morí Tomàs Pasqués (A) molla víctima del seu carro. Natural de Vich. E.P.D.
No es té notícia de quan va esdevenir la segona mort ni perquè es commemoren les dues defuncions en el mateix pedró.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Creu d'en Molla». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 setembre 2017].
# Abu l-Ghamr ibn Azzun

Abu-l-Ghamr ibn Azzun fou emir de Xerès vers el 1145.
Era fill d'Azzun ibn Ghalbun, emir de Molina fins al 1129. Va reconèixer els almohades tan bon punt van arribar (1147) i hi va restar fidel; no va participar en la revolta dels diversos reis de taifes contra Abd-al-Mumin ibn Alí i va participar en la conquesta de Sevilla i l'expulsió dels almoràvits d'Algesires; va enviar forces per fer aixecar el setge al que Alfons VII de Castella sotmetia a Còrdova i va participar destacadament en la batalla de Zaabula o Zaghabuka del abril/maig del 1158 (al nord d'Alcalá de Guadaira) al costat del príncep Sayyid Yusuf, fill (i després successor) d'Abd al-Mumin ibn Ali, en contra de la milícia cristiana d'Àvila dirigida pel comte Sancho Gimeno el Desigual, en la qual Abu l-Ghamr va trobar la mort.

## Bibliografia

* Menéndez Pidal, Ramón. La España del Cid (en castellà), 1929.
* Huici Miranda, Ambrosio. Historia política del imperio almohade (en castellà). Editora Marroquí, 1956.
* Huici Miranda, Ambrosio. al-Bayan al-mugrib (en castellà). Anubar Ediciones, 1963.
# Quiliqui

El quiliqui o kiliki/kilikili és una llengua fictícia creada per Madhan Karky per a la pel·lícula índia Baahubali: The Beginning l'any 2015. Compta amb 3000 paraules i s'escriu amb 22 símbols. El 21 de febrer de 2020, coincidint amb el Dia Internacional de la Llengua Materna, el director de la pel·lícula S. S. Rajamouli va crear el lloc web oficial del quiliqui. Tot i que es diu que té 40 regles gramaticals, la secció de gramàtica del lloc web encara està buida.

## Ús

A la pel·lícula Baahubali: The Beginning, la tribu calaquèia parla quiliqui. Després de l'èxit de la pel·lícula el desembre de 2015, la cantant Smita va llançar "Baha Kiliki", la primera cançó en llengua quiliqui, a YouTube, on va superar els 108 milions de visualitzacions. El 2017, la llengua quiliqui també va ser utilitzada a la pel·lícula Baahubali 2: The Conclusion, la seqüela de Baahubali: The Beginning.

## Vegeu també

* Llista de llengües planificades

## Referències

* ↑ «'Baahubali' fans rejoice! Now you can officially learn the 'KiLiKi' language online». The News Minute, 22-02-2020. [Consulta: 22 febrer 2020].
* ↑ «Hey, do you speak Kiliki?». Deccan Chronicle, 19-02-2020. [Consulta: 19 febrer 2020].
* ↑ «SS Rajamouli launches "KiLiKi" website; calls it the world's youngest and easiest language». , 21-02-2020.
* ↑ «Baahubali's Kiliki language evolves online». , 21-02-2020.
* ↑ «Will Kilikki from the Baahubali franchise become our very own Klingon?». The Indian Express, 17-02-2020. [Consulta: 18 febrer 2020].
* ↑ «WHATTT??!! S.S RAJAMOULI TO BRING KALAKEYA'S LANGUAGE INTO PRACTICE? WHAT IS IT NAMED?». behindwoods.com, 19-02-2020. [Consulta: 19 febrer 2020].
* ↑ «Gramàtica del quiliqui».
* ↑ «Baahubali does a Lord of the Rings! The film establishes a new language called Kilikili». Firstpost, 14-07-2015. [Consulta: 14 juliol 2015].
* ↑ «Video: Singer Smita releases new song in 'Kiliki', Bahubali's fictional language». The News Minute, 24-12-2015. [Consulta: 24 desembre 2015].
* ↑ «Released as the sequel to the 2015 blockbuster 'Baahubali: The Beginning'». newstracklive.com, 27-01-2020. [Consulta: 27 gener 2020].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del quiliqui
# Can Maiol de la Torre

Can Maiol de la Torre és una obra d'Arenys de Munt (Maresme) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Masia fortificada amb una notable torre de defensa de base angular. La construcció està formada per un cos annexe a la torre- de planta baixa i pis- amb una entrada adovellada sobre el qual hi ha una finestra motllurada.
La torre té un pis més que la resta, i està coberta a l'interior per un sostre de fusta. Les finestres estan emmarcades per fines motllures.

## Història

Algunes masies per tal de fer front al perill turc i el creixent bandolerisme, optaren per fer-se construir torres de defensa.

## Referències

* 1 2 3 «Can Maiol de la Torre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 4 març 2019].
# Annals dublinesos d'Inisfallen

Els Annals dublinenses d'Inisfallen són una compilació del segle xviii (cap a 1765) d'annals irlandesos medievals, treballats de nou i ampliats amb material de tradicions posteriors en forma interpolada, obra de John O'Brien, bisbe de Cloyne i el reverend John Conry. L'obra no s'ha de confondre amb els autèntics Annals d'Inisfallen. Es va publicar una edició en llatí el 1825 pel sacerdot Charles O'Conor, encara que no va arribar a completar-se a una traducció a l'anglès. Algunes seccions si s'han traduït individualment per diversos historiadors.
Els Annals dublinesos estan reconeguts com una font analítica poc fiable de la llengua gaèlic irlandès però conté algun material valuós que d'una altra forma a hores d'ara s'hauria perdut. La naturalesa del nou treball fa molt complicada la distinció entre el material d'autèntic valor del prescindible.

## Enllaços externs

* Rerum Hibernicarum Scriptores, Volume II
# Bianca Maria Piccinino

Bianca Maria Piccinino (Trieste, 29 de gener de 1924) és una locutora de ràdio italiana. Va ser la primera dona a presentar un telenotícies italià, a les 5,00 de la tarda.
Es va llicenciar en biologia i va entrar a la RAI el 1953 com a guionista de televisió i presentadora de divulgació científica.
A mitjans de la dècada de 1950 va dirigir el programa de televisió L'amico degli animali amb Angelo Lombardi i l'ajudant Andalù; va ser presentadora del Festival de la Cançó d'Eurovisió 1957 i de 1958.
En els anys següents es va fer càrrec dels programes de moda. El 29 de juliol de 1981, va presentar la transmissió en directe de les noces del Príncep Carles i Lady Diana Spencer per Rai 1. Es va retirar el 1989.
El 2014, en el seu 90è aniversari, la ciutat de Trieste la va condecorar amb el San Giusto d'Oro. Actualment, ensenya Moda de vestuari a l'Acadèmia Koefia de Roma i escriu articles per revistes de moda.

## Bibliografia

* El Radiocorriere TV, n° 31 del 1957

## Referències

* ↑ Dizionario della moda, Grasso A. (cura de), Enciclopedia della televisione, Garzanti, 2008, indica, erròniament, l'any de naixement com a 1932.
* ↑ Targa a Bianca Maria Piccinino, la prima giornalista della Rai
* ↑ Bianca Maria Piccinino... Giornalista RAI – Come era e Come è
# Kumari Jayawardena

Kumari Jayawardena (m. 1931) fou una dirigent feminista, professora i escriptora de Sri Lanka.
La seua obra forma part del feminisme del Tercer Món, que conceptualitza les filosofies feministes indígenes, úniques per a les societats i les nacions no occidentals.
Kumari Jayawardena és autora de diversos llibres, com ara Feminisme i nacionalisme en el tercer món, pel qual fou Premi Feminist Fortnight del Regne Unit el 1986. Ms. Magazine la cità al 1992, per escriure un dels "20 llibres més importants de les dècades feministes del 1970 al 1990". Aquest text és hui àmpliament utilitzat en Programes d'Estudis feministes arreu del món.
En Feminism and Nationalism in the Third World, Kumari Jayawardena reconstrueix la història del moviment pels drets de les dones a Àsia i l'Orient Mitjà des del segle xix fins als 1980, tot centrant-se a Egipte, Turquia, l'Iran, l'Índia, Sri Lanka, la Xina, Indonèsia, Vietnam, Japó, Corea i Filipines. La seua recerca conclou que el feminisme no és pas una ideologia estrangera imposada als països del Tercer Món, sinó que s'ha desenvolupat per si sol a Àsia i l'Orient Mitjà: les dones van lluitar per la igualtat de drets i en contra de la subordinació domèstica i en la societat en general.

## Àmbit acadèmic

Jayawardena nasqué i estudià l'educació secundària a Sri Lanka; més tard, el 1952, entrà a la London School of Economics. Es llicencià en ciències polítiques el 1955; i com a advocada al Lincoln, a Londres, el 1958. També va obtenir el Certificat d'Etudes Politiques de l'Institut d'etudes politiques de Paris (més conegut com Sciences Po) el 1956. El 1964, es doctorà defensant una tesi sobre el moviment obrer a Sri Lanka, per la London School of Economics.
Del 1969 al 1985, ensenyà ciències polítiques en la Universitat de Colombo a Sri Lanka. També ensenyà en el Women and Development Masters Course, en l'Institut d'Estudis Socials de La Haia, Holanda, del 1980 al 1982, i estigué afiliada a l'Institut Bunting de Radcliffe del 1987 al 1988.
Els seus llibres i articles s'han traduït al cingalés i al tàmil. Ha treballat en organitzacions de recerca feminista i en moviments de drets civils a Sri Lanka, i com a secretària de l'Associació de Científics Socials, un grup d'acadèmics interessats en ètnia, gènere, casta i altres temes.

## Vegeu també

* Feminisme.
* Llista de persones feministes.

## Referències

* ↑ «Kumari Jayawardena: Biographical Information» (en anglés). Center for Digital Discourse and Culture @ Virginia Tech. [Consulta: 8 gener 2011].
* ↑ «Book Review: Reinventing feminism». .
* ↑ Associated Press «Marriage, widowhood often lead women to power in South Asia». , 17-10-2000 [Consulta: 8 gener 2011].
# Saray Cerro Estepa

Saray Cerro Estepa (Alcoi, 1994) és una humorista i comunicadora valenciana.
Comença en la ràdio en La Coctelera 3.0, de La Llosa FM, amb Jordi Company i Carlos Ripollés. En À Punt ha treballat en De banda a banda i Podríem fer-ho millor. Com a humorista, va guanyar el concurs de joves còmiques del Consell de la Joventut de València. El 2021 es va veure envoltada en una polèmica quan uns turistes madrilenys li van demanar que parlara en castellà durant una actuació a Moncofa.

## Referències

* ↑ «El Piset - Saray Cerro i Lluís Cascant | Amb Ame Soler i Àrtur Martínez». Tresdeu. [Consulta: 14 desembre 2021].
* ↑ «Saray Cerro guanya el concurs de joves còmiques del Consell de la Joventut de València. – Consell de la Joventut de València». Valenciajove. Arxivat de l'original el 2021-12-14. [Consulta: 14 desembre 2021].
* ↑ Ara. «"En castellano, que estamos en España": monologuistes valencians són escridassats durant un espectacle», 23-08-2021. [Consulta: 14 desembre 2021].
* ↑ «Uns energúmens interrompen l'espectacle 'Riures en valencià' amb crits de «En castellano, que estamos en España»». Diari de Balears, 22-08-2021. [Consulta: 14 desembre 2021].
# Carl Fredrik Hagen

Carl Fredrik Hagen (Oppegård, Akershus, 26 de setembre de 1991) és un ciclista noruec, professional des del 2015 fins al 2024. Combinava la carretera amb el ciclisme de muntanya.

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 2015
** Campió de Noruega en marató
* 2016
** Campió de Noruega en marató

## Palmarès en ruta

* 2017
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Alsàcia
* 2018
** 1r al Tour del Jura

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2019. 8è de la classificació general
* 2022. 34è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2020. 42è de la classificació general

## Referències

* ↑ Farrand, Stephen. «Former top-10 finisher at Vuelta, Carl Frederik Hagen retires with no interesting offers on the table for 2025». cyclinguptodate.com, 26-11-2024. [Consulta: 27 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Carl Fredrik Hagen a ProCyclingStats
# Suizy-le-Franc

Suizy-le-Franc és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 113 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Suizy-le-Franc era de 113 persones. Hi havia 47 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 19 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 64 habitatges, 44 eren l'habitatge principal de la família, 15 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 61 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 44 habitatges principals, 40 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 9 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 34 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 27 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Suizy-le-Franc el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 12 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 8 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 8 |
| 1 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 74 persones, 62 eren actives i 12 eren inactives. De les 62 persones actives 57 estaven ocupades (30 homes i 27 dones) i 5 estaven aturades (3 homes i 2 dones). De les 12 persones inactives 5 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària, 3 d'empreses de construcció i 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils.
Els 2 serveis als particulars que hi havia el 2009 eren paletes.
L'any 2000 a Suizy-le-Franc hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Suizy-le-Franc a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Suizy-le-Franc a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Pilar Bosch Monforte

Pilar Bosch Monforte (c. 1929 - 7 de febrer de 2012) va ser una política i activista valenciana. Va exercir com a tinenta d'alcalde a l'Ajuntament de València a partir del 1979, en el primer mandat passat el franquisme, havent-se presentat a les llistes de la Unió de Centre Democràtic. En el càrrec, es va ocupar de la regidoria d'obres socials i va proposar batejar una gran via amb el nom del poeta espanyol Federico García Lorca, assassinat durant la dictadura. Després del pas pel consistori, es va dedicar a activitats solidàries i artístiques. Entre d'altres, es va implicar en la tasca d'Unicef, que va arribar a Espanya i a València gràcies al seu oncle Juan Bosch Marín, i va fundar el 1992 la Casa de l'Artista de la ciutat, de la qual va ser presidenta honorària fins que va morir. Pel que fa a la vida personal, va tenir un fill que va faltar abans que ella. En vida, Bosch va ser condecorada amb l'Orde del Mèrit Civil. Va viure fins al 2012, quan tenia 83 anys. Pòstumament, el 2016, el Consell Municipal de les Dones i per la Igualtat del mateix Ajuntament de València la va homenatjar dedicant-li una plaça a la ciutat.

## Referències

* 1 2 «Valencia enriquecerá callejero con nombres de mujeres ilustres» (en castellà). La Vanguardia, 18-01-2016. [Consulta: 1r juliol 2024].
* 1 2 Brines, R; Valencia, J. P. «La exconcejala Pilar Bosch fallece a los 83 años tras una vida de política y solidaridad» (en castellà). Levante-EMV, 08-02-2012. [Consulta: 1r juliol 2024].
* ↑ Fernández Gimeno, Luis. «Federico García Lorca, un bulevar entre vías» (en castellà). Cadena SER, 10-11-2021. [Consulta: 1r juliol 2024].
* ↑ Mejías, Sergi. «Ducati obri plaça a València». Superdeporte, 20-05-2024. [Consulta: 1r juliol 2024].
# Toshizō Nishio

Toshizō Nishio (西尾寿造, Nishio Toshizō, 31 d'octubre de 1881 - 26 d'octubre de 1960) va ser un general de l'Exèrcit imperial japonès que va participar en la Segona Guerra sinojaponesa i en la Segona Guerra Mundial. També va exercir com a Governador de Tòquio cap a la fi de la guerra. És considerat un dels millors militars japonesos de la segona guerra mundial.

## Com a Cap de la Metròpoli de Tòquio (1944-1945)

A la seua tornada al Japó de les seues campanyes militars a la Xina i Manxuria fou nomenat "Cap de la Metròpoli de Tòquio" (actualment Governador de Tòquio) fins a la fi de la guerra. Després, durant l'ocupació estatunidenca fou desposeit del seu càrrec i detingut amb l'acusació de "criminal de guerra", portant-lo a judici, no obstant això poc després va ser absolt i va restar en llibertat fins a la seua mort l'any 1960.

## Referències

* ↑ findthedata.org. «Participación en la Guerra sino-japonesa» (en anglès), 2011. [Consulta: 7 abril 2012].
* ↑ en.vionto.com. «Historial militar» (en anglès), 2011. Arxivat de l'original el 2015-06-17. [Consulta: 6 abril 2012].
# Yuan Huan

Yuan Huan (袁渙) va ser un militar xinès, oficial de la dinastia Han. Durant els anys 190, va servir sota el comandament de Liu Bei, Yuan Shu i Lü Bu. Va morir abans del 220.

## Referències

* ↑ Pirazzoli-t'Serstevens, Michèle.. Les dynasties Qin et Han : histoire générale de la Chine (221 av. J.-C.-220 apr. J.-C.). París: Les Belles lettres, 2017, ©2017. ISBN 978-2-251-44638-7.
# Adadnirari I

Adadnirari I o Adad-nirari I va ser rei d'Assíria possiblement des dels anys 1300 aC/1290 aC als 1270 aC/1260 aC en un regnat de prop de 30 anys, segons la Llista dels reis d'Assíria. Va ser fill i successor d'Arikdenili.
Amb els darrers reis, Assíria havia perdut pes entre els estats de la zona, però sota Adadnirari I va començar la recuperació. Va conduir als seus exèrcits en els dos fronts principals: a l'oest, a la terra de Mitanni i al sud enfrontant-se de Babilònia. Al començament del seu regnat el rei Shattuara I de Mitanni (potser va ser rei del 1320 aC al 1295 aC) no volia pagar el tribut que Assíria li reclamava; Adadnirari el va atacar i el va fer presoner i se'l va emportar cap a Assur (cap a l'any 1295 aC), on el va obligar a jurar lleialtat i a pagar el tribut, però segurament va poder tornar al seu regne on va morir no gaire temps després. El successor de Shattuara, el seu fill Wasashatta, es va revoltar al cap de pocs anys i les forces assíries van marxar sobre Washukanni. Va ocupar la capital i es va annexionar diversos territoris: a l'oest fins a l'Eufrates, al nord-oest fins al regne hitita de Karkemish, al sud-oest fins a Rapiqu, al sud-est fins a Lupti (moderna Taza Khumarttu), i al nord-est fins a Elukhat (moderna Salah a la part oriental del massís de Tur Abidin). La família del rei hurrita va ser deportada a Assíria i Adadnirari I va posar al tron a un fill o nebot, Shattuara II, cap a l'any 1280 aC, però també es va revoltar, sembla que aprofitant quan va morir Adadnirari i va pujar al tron Salmanassar I el 1270 aC aproximadament i va annexionar Mitanni i va convertir el regne en la província assíria d'Hanigalbat). Al sud va derrotar els cassites de Babilònia i als gutis o quteus. El rei cassita Nazimaruttaix (1324-1298 aC) va caure derrotat en la batalla de Kar-Ishtar i els assiris van dominar en endavant la vall del riu Diyala. Després de les seves campanyes, Assíria dominava directament o indirecta quasi tota Mesopotàmia.
Adadnirari va agafar el títol de sharru rabu (rei de l'univers) i les inscripcions l'anomenen "el rei que rebutja a tots els seus enemics del nord i del sud, i envaeix els seus països". És el primer sobirà assiri del qual es coneixen els annals, conservats en grans inscripcions. Després de les seves victòries sobre Mitanni, Adadnirari I va voler ser reconegut i admirat per les grans potències veïnes. Potser va ser en aquesta ocasió, quan buscava l'amistat del rei hitita Muwatal·lis II, que aquest rei li va contestar en una carta: "Has guanyat per les armes ... i t'has convertit en un gran rei. Però perquè em dius sempre germà? potser hem nascut tu i jo d'una mateixa mare...?".
Segons la Llista dels reis d'Assíria, el va succeir el seu fill Salmanassar I.

## Referències

* ↑ «The Assyrian king list». Livius.org. [Consulta: 4 novembre 2021].
* ↑ Cassin, Elena (et al.) (comp.). Los imperios del antiguo Oriente II: el fin del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 32, 64-65, 114-115, 139. ISBN 8432301183.

## Bibliografia

* Assíria
# Banc Central de Nova Zelanda

El Banc Central de Nova Zelanda, oficialment i en anglès Reserve Bank of New Zealand (RBNZ) (en maori: Te Pūtea Matua) és el banc central de Nova Zelanda. Va ser establert el 1934 i actualment està constituït sota la Llei de 2021 del Banc de la Reserva de Nova Zelanda. El governador del Reserve Bank, actualment Adrian Orr, és responsable de la política monetària i operativa de Nova Zelanda.
És propietat total del govern de Nova Zelanda des de 1936. El Reserve Bank està establert per la Reserve Bank of New Zealand Act 2021 i té independència legal. El Banc de Reserva és responsable davant del Parlament i proporciona un dividend anual al Govern.
La seva funció principal és proporcionar "estabilitat en el nivell general de preus" i "ocupació màxima sostenible".

## Referències

* ↑ «The Reserve Bank's Institutional Regime» (en anglès). www.treasury.govt.nz, 08-09-2021. [Consulta: 19 gener 2023].
* ↑ «Ownership of the Reserve Bank of New Zealand». Reserve Bank of New Zealand. [Consulta: 7 abril 2020].
* ↑ «Reserve Bank of New Zealand Act 2021 No 31 (as at 01 September 2022), Public Act Contents – New Zealand Legislation». www.legislation.govt.nz. [Consulta: 19 gener 2023].
# Servei d'Arqueologia de Barcelona

El Servei d'Arqueologia de Barcelona és l'ens tècnic que depèn de l'Institut de Cultura de Barcelona i que coordina totes les accions relacionades amb l'arqueologia a la ciutat, incloent la gestió de les intervencions, l'arqueologia preventiva i la recerca. La seva tasca es fonamenta en garantir l'eficiència en l'organització dels projectes i en promoure el coneixement sobre la importància de l'arqueologia per a la societat, amb un enfocament actiu en la conservació i difusió del patrimoni històric.

## Referències

* ↑ Miró, Carme. "El Centre de Documentació del Servei d'Arqueologia", en: Anuari d'arqueologia i patrimoni de Barcelona 2011, p. 17-21

## Enllaços externs

* Servei d'Arqueologia de Barcelona