OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arthur Wilson

Arthur James Wilson (Newcastle upon Tyne, Tyne i Wear, 29 de desembre de 1886 - França, 1 de juliol de 1917) va ser un jugador de rugbi britànic que va competir a primers del segle xx. El 1908 va guanyar la medalla de plata en la competició de rugbi dels Jocs Olímpics de Londres.
Morí en combat durant la Primera Guerra Mundial.

## Referències

* ↑ «[https://web.archive.org/web/20150518102553/http://www.sports-reference.com/olympics/athletes/wi/arthur-wilson-1.html Arthur Wilson Olympic Results]». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de maig 2015. [Consulta: 27 desembre 2015].
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 27 de febrer 2017. [Consulta: 27 desembre 2015].
# Charles Axtell

Charles Sumner Axtell (Hyannis, Massachusetts, 29 de gener de 1859 - Springfield, Massachusetts, 24 de novembre de 1932) va ser un tirador estatunidenc que va competir a cavall del segle xix i el segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on disputà dues proves del programa de tir. En la prova de pistola lliure per equips guanyà la medalla d'or, mentre en la prova individual fou quart.

## Referències

* ↑ «Charles Axtell Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d'agost 2011. [Consulta: 5 maig 2016].
# La Charcuterie mécanique

La Charcuterie mécanique és un "tema humorístic" de 1896 (segons el van classificar pels seus creadors) creat pels Germans Lumière. A The Aurum Film Encyclopedia: Science Fiction de Phil Hardy apareix com la primera pel·lícula de ciència-ficció L'acció implica un porc viu que es col·loca en una màquina (essencialment un gran recipient de fusta). A continuació, el porc es converteix en diversos productes de porc, que s'aixequen per l'altre extrem de la màquina.
El tema es va repetir àmpliament en pel·lícules com Making Sausages (també coneguda com The End of All Things) (1897) de George Albert Smith, que representava gats i gossos convertits en embotits (juntament amb un ànec i una bota) per una màquina. American Mutoscope and Biograph va fer The Sausage Machine el mateix any, que era una paròdia del sistema de cinta transportadora Edison Studios va seguir amb Fun in a Butcher Shop (1901) i Dog Factory (1904), ambdós mostraven gossos de companyia convertint-se novament en embotits. La primera mostrava simplement una manivela primitiva, mentre que la segona pel·lícula mostrava una màquina elèctrica amb un procés reversible.

## Referències

* ↑ Phil Hardy. . Aurum Press, 19 setembre 2011, p. 19. ISBN 1854103822/978-1854103826.
* ↑ Noam M. Elcott. Artificial Darkness: An Obscure History of Modern Art and Media
* ↑ The Mechanical Butcher
* ↑ Hardy, pàg. 20
* ↑ Hardy, 22, 24

## Enllaços externs

* La Charcuterie mécanique a Internet Movie Database (anglès)
* La Charcuterie mécanique a YouTube
# Isabel González González

Isabel González González (Santa Cruz de Tenerife, 1890 - 1 d'agost de 1968), coneguda pel sobrenom Azucena Roja, va ser una activista política, publicista i militant comunista espanyola, activa a les illes Canàries.

## Biografia

Nascuda cap a 1890 a Santa Cruz de Tenerife, part de la seva infància transcorreria a Cuba.Va ser col·laboradora de publicacions periòdiques com El Socialista, Espartaco o Obrero Rojo, a més de fundadora d'una Liga Femenina Socialista, que va presidir. Afí al Partit Socialista Obrer Español cap a 1919, no obstant això en 1921 s'hauria convertit en una fèrria defensora de l'ingrés dels socialistes de l'illa en la Tercera Internacional. Ja durant la Segona República tornaria a cobrar importància en la política canària, figurant en una candidatura a Corts del PCE per a les eleccions de 1933 —no obstant això el seu nom no apareixeria en la llista definitiva— i sent un dels líders de la formació a Tenerife. Feminista, hauria estat regidora de l'Ajuntament de Santa Cruz de Tenerife en 1936. Després del cop d'estat de juliol i el consegüent esclat de la guerra civil, hauria de viure nou anys ocultant-se, arran de la seva militància comunista. Va morir l'1 d'agost de 1968.

## Referències

* ↑ Rodríguez Acevedo, 2003, p. 152.
* ↑ Rodríguez Acevedo, 2003, pp. 147-169.
* ↑ Rodríguez Acevedo, 2003, pp. 153-161.
* ↑ Rodríguez Acevedo, 2003, pp. 166-170; Hermida Martín y Aguiar Martín, 2012, p. 852.
* ↑ Hermida Martín y Aguiar García, 2012, p. 852.
* ↑ Rodríguez Acevedo, 2003, p. 172.
* ↑ Rodríguez Acevedo, 2003, p. 173.

## Bibliografia

* Hermida Martín, Yanira; Aguiar García, Carlos David (2012). «Mujeres en la política local durante la Segunda República en Tenerife» . En Isabel Vázquez Bermúdez, Consuelo Flecha García et al. Investigación y género, inseparables en el presente y en el futuro: IV Congreso Universitario Nacional Investigación y Género, [libro de actas]. Facultad de Ciencias del Trabajo de la Universidad de Sevilla, 21 y 22 de juny de 2012. Sevilla: Unidad para la Igualdad, Universidad de Sevilla. pp. 843-858.
* Rodríguez Acevedo, José Manuel (2003). «La aparición del comunismo en Tenerife: Azucena Roja». Boletín Millares Carlo (UNED) (22): 147-172. ISSN 0211-2140.
# Llebre californiana

La llebre californiana (Lepus californicus) és una llebre comuna a l'oest dels Estats Units i Mèxic, on viu a altituds d'entre 0 i 3.000 msnm. Es tracta de la tercera llebre més gran de Nord-amèrica, per darrere de la llebre antílop i la llebre de Townsend, i pot assolir una llargada d'aproximadament 61 cm i un pes d'entre 1.400 i 2.700 g.

## Referències

* ↑ Entrada «Lepus californicus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents de lagomorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Euarchontoglires :
Ochotonidae :
Leporidae :
Categoria :
# Richard Jackett

Richard "Dick" Jackett (Falmouth, Cornualla, 1881 - Falmouth, 27 de juliol de 1960) va ser un jugador de rugbi britànic que va competir a primers del segle xx. El 1908 va guanyar la medalla de plata en la competició de rugbi dels Jocs Olímpics de Londres. Era germà del també jugador de rugbi Edward Jackett.

## Referències

* 1 2 «Dick Jackett Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de setembre 2013. [Consulta: 27 desembre 2015].
# Charles Nix

Charles George Ashburton Nix (Crawley, West Sussex, 25 d'agost de 1873 – Crawley, 3 de març de 1956) va ser un tirador anglès que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on disputà tres proves del programa de tir. En la prova de tir al cérvol per equip guanyà la medalla de plata, mentre en tir al cérvol, tret simple i tir al cérvol, doble tret fou desè i onzè respectivament.

## Referències

* ↑ «Charles Nix Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 4 maig 2016].
# Dasiürinis

Els dasiürinis (Dasyurini) són la tribu biològica més rica en gèneres de la subfamília dels dasiürins. Els membres més cèlebres d'aquest grup són el kowari, el gat marsupial i el ratolí marsupial. La tribu conté un total de deu gèneres diferents.

## Referències

* ↑ Entrada «Dasyurini» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents de dasiüromorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Família Dasyuridae, subfamília Dasyurinae :
Família Dasyuridae, subfamília Sminthopsinae :
Família Myrmecobiidae :
# Bert Solomon

Bertie "Bert" Solomon (Redruth, Cornualla, 8 de març de 1885 – Redruth, 30 de juny de 1961) va ser un jugador de rugbi anglès que va competir a primers del segle xx. El 1908 va guanyar la medalla de plata en la competició de rugbi dels Jocs Olímpics de Londres.Era germà del també jugador de rugbi Barney Solomon.

## Referències

* ↑ «Bert Solomon Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2016-03-05. [Consulta: 22 març 2016].
# Càries (Lacònia)

Càries (en llatí Caryae, en grec antic Κάρυαι) era una ciutat de Lacònia a la frontera amb Arcàdia.
Inicialment era una ciutat d'Arcàdia que pertanyia a Tegea però els espartans la van conquerir i la van unir al seu territori, segons diuen Pausànias i Foci. Després de la batalla de Leuctra l'any 371 aC es va revoltar contra Esparta i es va oferir per guiar un exèrcit de Tebes fins a Lacònia, però poc després va ser durament castigada per Arquidam III, que la va ocupar, va fer presoners als seus habitants i els va matar, segons diu Xenofont.
La ciutat era famosa pel seu temple d'Àrtemis anomenada Cariatis, i per la festa anual que se celebrava en honor a aquesta deessa, on les noies verges lacedemònies realitzaven un ball especial, diu Pausànias. Aquesta festa tenia una gran antiguitat, ja que es deia que a la Segona guerra messènica Aristòmenes es va emportar les noies espartanes que ballaven a Càries en honor d'Àrtemis.
Va ser potser a partir d'aquesta festa antiga que els escultors grecs van donar el nom de Cariàtides a les figures de dones dansaires emprades a l'arquitectura en lloc de pilars. Vitruvi dona una altra explicació que sembla poc creïble. Diu que Càries es va revoltar a favor dels perses després de la Batalla de les Termòpiles i que els aliats grecs van atacar la ciutat i la van destruir, matant els homes i prenent captives les dones, i que per commemorar aquesta desventura van fer representacions de les dones a les seves construccions en lloc de columnes.
La situació exacta de Càries va ser tema de discussió. Segons Pausànias es trobava a la via que anava de Tegea a Esparta, però sembla que no era a la via directa sinó en unes carreteres laterals.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 965. ISBN 9788441224223.
* ↑ Smith, William (ed.). «Caryae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 26 juliol 2021].

## Bibliografia

* Stewart, Michael. "People, Places & Things: Caryae", Greek Mythology: From the Iliad to the Fall of the Last Tyrant. http://messagenetcommresearch.com/myths/ppt/Caryae_1.html
* " Caryae." Brill's New Pauly. Antiquity volumes editat per: Hubert Cancik i Helmuth Schneider. Brill Online, 2012. Referència. 8 d'abril de 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/brill-s-new-pauly/caryae-e609860>
# Deidamia I de l'Epir

Deidamia (en grec antic: Δηϊδάμεια, llatí: Deidameia) fou una filla del rei Eàcides de l'Epir i germana de Pirros.
Quan era una nena el seu pare l'havia promès a Alexandre IV de Macedònia, el fill de Roxana i Alexandre el Gran. Va acompanyar aquest príncep i la seva àvia Olímpia a Macedònia, on van ser assetjats a Pidna, segons que diuen Plutarc i Diodor de Sicília.
Després de la mort d'Alexandre IV i Roxana, es va casar amb Demetri Poliorcetes, en el moment que aquest volia establir el seu poder a Grècia, i així Demetri es va convertir en aliat de Pirros. Quan Demetri va passar a Àsia per ajudar el seu pare Antígon el Borni la va deixar a Atenes, però després de la batalla d'Ipsos els atenesos la van enviar a Mègara, on la van tractar amb honors i regals.
Poc després va marxar a Cilícia, on es va reunir amb Demetri que acabava de donar a la seva filla Estratonice com a esposa a Seleuc I Nicàtor; allí es va posar malalta i va morir poc després, l'any 300 aC.
Va tenir un fill de Demetri, de nom Alexandre, que va viure a Egipte, probablement com hoste-ostatge dels Ptolemeus; segons Plutarc, en una honorable captivitat.

## Referències

* ↑ 1.Deidameia a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 950
# Despotat de Sèrbia

El Despotat de Sèrbia (serbi: Srpska despotovina o escrit en ciríl·lic: Српска деспотовина) va ser un dels últims estats serbis que van caure sota el poder de l'Imperi Otomà. Tot i que l'any 1389, l'any de la Batalla de Kosovo, es considera com la fi de l'estat de l'edat mitjana sèrbia, el despotat, el successor de l'Imperi Serbi i l'estat de knez Lazar, va sobreviure durant 70 anys més, experimentant un renaixement cultural i polític a la primera meitat del segle xv, abans de ser conquerit pels turcs l'any 1459. De totes maneres, encara va continuar existint dins de l'Imperi Austrohongarès fins a mitjans del segle xvi.

## Referències

* Mala Prosvetina Enciklopedija, Third edition (1985); Prosveta; ISBN 86-07-00001-2
* Dušan Spasić, Aleksandar Palavestra, Dušan Mrđenović: Rodoslovne tablice i grbovi srpskih dinastija i vlastele, Second edition (1991); Bata; ISBN 86-7685-007-0
* Vladimir Ćorović: Ilustrovana istorija Srba, Vol. III (2006); Politika NM & Narodna Knjiga; ISBN 86-331-2525-0 (NK)
* Dennis P. Hupchick: The Balkans: From Constantinople to Communism; Palgrave Macmillan; ISBN 1-4039-6417-3
# Districte de Rasina

El Districte de Rasina (en serbi:Расински округ/Rasinski okrug) és un districte de Sèrbia que s'estén pels territoris del centre del país. Té una població de 241.999 habitants, i el seu centre administratiu és Kruševac.

## Municipis

El districte està format pels municipis de:
* Varvarin
* Trstenik
* Ćićevac
* Kruševac
* Aleksandrovac
* Brus

## Composició ètnica

Segons el cens del 2011, la composició ètnica del districte és la següent:
| Grup ètnic | Habitants |
| Serbis | 232.552 |
| Gitanos | 3265 |
| Montenegrins | 444 |
| Altres | 5.738 |
| Total | 241.999 |

## Cultura i història

Kruševac i les seves proximitats acullen nombrosos monuments històrics, entre els quals destaquen la Vila de Lazar, amb les restes d'una fortificació medieval i l'Església de Lazarica, construïda el 1376 en ocasió del naixement del fill de Stefan.
També són prominents la torre de Donjon, la fortificació militar d'un castell medieval i el Monestir de Ljubostinja, fundat per la Princesa Milica, l'esposa de Lazar, entre finals del segle xiv i començaments del XV, després de la batalla de Kosovo.

## Economia

En l'economia de la regió hi tenen un paper destacat la indústria química ("Merima, "Miloje Zakić" i "Župa"), l'empresa "14 oktobar" de Kruševac dedicada al sector de la indústria metal·lúrgica, i "Crvena zastava" al sector de la fusta.

## Enllaços externs

* www.rasinskiokrug.org.rs - Lloc web oficial del districte
* www.037info.net - Portal d'internet independent sobre Kruševac (serbi)
Nota: Tot el material oficial editat pel Govern de Sèrbia és públic per llei. La informació s'ha extret de srbija.gov.rs.
# Eanfrith de Bernícia

Eanfrith (590–634) o Enfred fou breument rei de Bernícia, entre el 632 i el 633. Era fill de Etelfred, qui havia governat també a Deira abans de ser mort en batalla al voltant del 616 per Raedwald de l'Ànglia de l'Est.
La mort d'Etelfred va permetre el retorn del seu cunyat Edwin, condemnat a l'exili i protegit de Raedwald. Edwin va esdevenir rei de Northúmbria i va obligar a Eanfrith, qui segons Beda era el fill més gran d'Etelred, a exiliar-se al nord. En la seva Historia ecclesiastica gentis Anglorum, Beda escriu que "Durant tot el temps que Edwin va regnar, els fills d'Etelred, que hi havia regnat abans que ell, amb molts altres nobles, van viure desterrats entre el scots o pictes, i allà foren instruïts segons la doctrina del escocesos, i van rebre la gràcia del baptisme."
Eanfrith es va casar amb una princesa picta i va tenir un fill, Talorgan, que més tard esdevenia rei del pictes (653–657). Mentrestant, a Northúmbria, Edwin queia davant Cadwallon ap Cadfan de Gwynedd i Penda de Mèrcia a la batalla de Hatfield Chase l'octubre del 633. Eanfrith va veure l'oportunitat de retornar casa i esdevenir rei de Bernicia, però no de Deira, on van escollir per monarca a un parent d'Edwin, Osric.
L'historiador D. P. Kirby, assenyala que l'habilitat d'Eanfrith per esdevenir rei tan de pressa després de la mort d'Edwin, suggereix l'existència de diverses aliances prèvies, entre les quals s'inclou un acord entre Cadwallon i Eanfrith. Tanmateix, si al principi hi havia una relació amistosa entre Eanfrith i Cadwallon, aquesta no va durar gaire doncs Beda escriu que Eanfrith va anar a veure Cadwallon "amb només dotze soldats" en un intent de negociar la pau i Cadwallon el va fer matar.
Fou succeït pel seu germà Osvald de Northúmbria, que si va ser capaç de derrotar i matar Cadwallon, governant Bernicia i Deira sota un unificat regne cristià de Northúmbria.

## Referències

* ↑ «Historia ecclesiastica gentis Anglorum, III, 1». Medieval Sourcebook. Arxivat de l'original el 13 de maig 2011. [Consulta: 27 juny 2017].
* ↑ Kirby, 1992, p. 73.
* ↑ Beda, Historia ecclesiastica gentis Anglorum, llibre III, capítol 1
* ↑ Snyder, 2008, p. 432.

## Bibliografia

* Hooper, F H. The Encyclopædia britannica. Volum 16. University of Chicago, 1937.
* Kirby, D.P.. The Earliest English Kings. Londres: Routledge, 1992. ISBN 0-415-09086-5.
* Rhys, John. Celtic Britain. Cambridge University Press, 2014.
* Snyder, C A. Early Peoples of Britain and Ireland: H-Z. Greenwood World Pub., 2008.
# Edwin Vose Sumner

Edwin Vose Sumner (30 de gener de 1797 - 21 de març de 1863) fou un oficial de carrera de l'Exèrcit dels Estats Units d'Amèrica i el més vell comandant de camp de cap cos de l'exèrcit o d'altre tipus durant la Guerra Civil dels Estats Units. El seu sobrenom era "Brau" o "Cap de brau", per causa de la seva gran veuassa i per la llegenda que un cop una bala de mosquet li havia rebotat al cap.
Sumner lluità a la Guerra del Black Hawk, amb distinció a la Intervenció Nord-americana a Mèxic, a la frontera de l'Oest i al Teatre oriental d'operacions de la Guerra de Secessió durant la primera meitat de la Guerra Civil dels Estats Units. Comandava el II Cos de l'Exèrcit del Potomac a través de la Campanya Peninsular, les Batalles dels Set Dies, la Campanya de Maryland i la batalla de Fredericksburg.

## Referències

* ↑ Tate, 2013, p. 141.
* ↑ Tate, 2013, p. 7.
* ↑ Tate, 2013, p. 15.
* ↑ Tate, 2013, p. 3.

## Bibliografia

* Tate, Thomas K. General Edwin Vose Sumner, USA: A Civil War Biography (en anglès). McFarland, 17 de setembre de 2013. ISBN 978-0-7864-7258-1.
# Ellak

Ellak (†454), també conegut com a Ellac i Elac, va ser el fill gran i l'hereu escollit d'Àtila, i el va succeir com a Rei dels Huns a la seva mort el 454. El seu ascens al tron va ser conflictiu degut a les disputes amb els seus dos germans Dengizich i Ernakh, fet que va aprofitar el capitost dels gèpids Ardaric per rebel·lar-se contra el domini dels huns.
Aliant-se amb els ostrogots, els gèpids van derrotar les forces d'Ellak a la batalla de Nedao, el 454. Aquesta derrota va marcar l'inici de la desintegració de l'imperi dels huns, tot just un any després de la mort d'Àtila.
Ellak va morir durant la batalla, o poc després, a mans d'un dels seus generals anomenat Tuldila. Tant Tuldila com els germans Dengizich i Ernakh es van proclamar reis, dividint-se els huns en les diferents faccions.

## Referències

* ↑ Wolfram, Herwig. History of the Goths (en anglès). University of California Press, 1990, p. 243. ISBN 0520069838.
# Enric de Grosmont

Enric de Grosmont KG (vers 1310 - 23 de març de 1361), Duc de Lancaster, va ser un membre de la família reial anglesa al segle xiv i un diplomàtic i militar prominent.
Era fill i hereu del tercer comte de Lancaster Enric III, i va convertir-se en un dels comandants més destacats del rei Eduard III durant les primeres etapes de la Guerra dels Cent Anys, en la qual es distingí amb la victòria a la batalla d'Auberoche. Va comandar els contingents francesos en el setge d'Algesires.
Va ser un dels membres fundadors de l'Orde de la Garrotera, i el 1351 va ser distingit amb el títol de Duc. En tornar a Anglaterra després dels seus èxits a la guerra va emmalaltir, probablement de la segona ona de pesta bubònica que va afectar el regne, i morí el mateix any al Castell de Leicester.

## Referències

* ↑ (castellà) Richard Fletcher, La España mora, p. 181
# Estanislau Joan Jablonowski

Estanislau Joan Jabłonowski (en polonès Stanisław Jan Jabłonowski) va néixer a Lucza (Ucraïna) el 2 d'abril de 1634 i va morir a Lwow el 2 d'abril de 1702. Era un noble polonès fill de Joan Jablonowski (1600-1647) i d'Anna Ostrorog (1610-1648).
Va ser un dels més grans caps militars de Polònia, carrera que va inicair el 1655 en la guerra contra Rússia i els cosacs Va participar en la guerra amb Suècia, sota el comandament de Czarnecki, i més tard, a Ucraïna. Ja com a comandant en cap de l'exèrcit polonès va participar en la batalla de Viena (1683) i va aturar els tàtars a Lwow el 1695.
Durant les eleccions el 1673 va ser un ferm partidari de Joan Sobieski, i va contribuir a la seva elecció com a rei de Polonia, tot i que més tard hi tindria seriosos enfrontaments. El 1696 va ser ell mateix un candidat per al tron de Polònia després de la mort del rei Joan III Sobieski. Més tard es va mostrar partidari d'August II, tot i que també acabaria oposant-s'hi. En canvi, el seu net Estanislau Leszczynski sí que aconseguiria arribar al tron polonès, que no tenia caràcter hereditari.

## Matrimoni i fills

El 1658 es va casar a Bratslav amb Marianna Kazanowska (1643-1687), filla de Domènec Alexandre Kazanoswski (1610-1648) i d'Anna Potocka (1615-1690). Fruit d'aquest matrimoni nasqueren:
* Jadwiga Teresa (1659-1692)
* Anna (1660-1727), casada amb Rafaeł Leszczyński (1650-1703), mare del rei Estanislau I de Polònia
* Estanislau Carol, (1662-1702)
* Boguslau, nascut el 1664
* Joan Estanislau (1669-1731)
* Alexandre Joan, (1670-1723), casat amb Teofilia Sieniawska

## Enllaços externs

* http://awt.ancestrylibrary.com
# Estrató (retòric)

Estrató (en llatí Straton, en grec Στράτων) va ser un retòric grec. Era amic de Marc Juni Brut i va estar al seu costat a la batalla final de Filipos en què els republicans romans va ser derrotats. Brut li va demanar com a últim servei de matar-lo, cosa que Estrató va fer. Després es va reconciliar amb Octavi que el va tractar amb distinció, i amb el que va servir a la batalla d'Àccium l'any 31 aC.

## Referències

* ↑ Marco Bruto, el patriota que asesinó a Julio César Arxivat 2016-06-06 a Wayback Machine., National Geographic
* ↑ La muerte de Bruto según Plutarco citant les Vides paral·leles de Plutarc
* ↑ Plutarc Vida de Bruto a les Vides paral·leles, 5, pàgina 252
# Janet Puiggròs Miranda

Janet Puiggròs Miranda (Los Angeles, 15 de desembre de 1967) és una ciclista de muntanya catalana, resident a Palamós.
Va ser seleccionada per participar en els Jocs Olímpics d'Atenes de 2004, però un positiu per EPO en un control antidopatge li n'impedí la participació.

## Palmarès

* 1998
** 3a al Campionat d'Espanya en Camp a través
* 1999
** 1a a l'IronBike
* 2000
** 2a al Campionat d'Espanya en Camp a través
* 2001
** 3a al Campionat del món en Camp a través per relleus (amb José Antonio Hermida, Carlos Coloma i Iñaki Lejarreta)
** 3a al Campionat d'Espanya en Camp a través
* 2002
** 2a al Campionat d'Espanya en Camp a través
* 2003
** 2a al Campionat d'Espanya en Camp a través

## Referències

* ↑ «La ciclista catalana Janet Puiggros no irá a los Juegos por dopaje». lavanguardia.com, 11-08-2004 [Consulta: 12 juliol 2017].
* ↑ «La ciclista Janet Puiggros es perd els Jocs per dopatge». laxarxa.com, 12-08-2004 [Consulta: 12 juliol 2017].
* ↑ «Janet Puiggròs Miranda | enciclopèdia.cat». [Consulta: 9 juliol 2019].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl