OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carlos Heber Bueno Suárez

Carlos Heber Bueno Suárez (Artigas, 10 de maig de 1980) és un futbolista internacional uruguaià que juga actualment al Querétaro FC de Mèxic.

## Biografia
### Club

Nascut a Artigas, al nord del país, Bueno va començar a jugar professionalment al Club Atlético Peñarol de Montevideo. El 2005 va passar a jugar al Paris Saint-Germain FC de França, tot i que la seva participació com a titular va ser escassa.
El juliol de 2006 va ser cedit a l'Sporting Clube de Portugal. El seu principal assoliment a la temporada va ser els quatre gols que va marcar contra el Clube Desportivo Nacional en només 20 minuts de partit. L'Sporting va guanyar 5-1, ja que Bueno només hi va jugar els darrers 30 minuts.
Actualment juga al Querétaro FC amb un contracte de tres anys.

### Internacional

El primer partit de Bueno amb la selecció de futbol de l'Uruguai va tenir lloc el 16 de juliol de 2003 contra l'Argentina a la ciutat de La Plata. El partit va acabar 2-2. Més endavant jugaria a la Copa Amèrica de futbol 2004 al costat de la Celeste marcant tres gols en quatre partits.

## Referències

* ↑ «Charlie Good y pantalla desde el cielo - Real Sociedad de Fútbol, S.A.D.». Arxivat de l'original el 2014-03-10. [Consulta: 17 setembre 2011].
* ↑ UEFA.com. «Bueno sets Sporting record» (en anglès), 05-02-2007. [Consulta: 17 setembre 2011].
* ↑ Bueno firma por tres años y lo quieren ya en México (Bueno signa per tres anys i el volen ja a Mèxic) Arxivat 2011-09-27 a Wayback Machine.; La Tercera, 11 de desembre de 2010 (castellà)

## Enllaços externs

* Perfil a transfermarkt.de (alemany)
* Biografia i imatges (portuguès)
# Pliohiràcids

Els pliohiràcids (Pliohyracidae) són una família extinta de damans que visqueren al Vell Món des de l'Eocè inferior fins al Pliocè superior, fa entre 2,6 i 55,8 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a l'Afganistan, Algèria, Angola, l'Aràbia Saudita, Egipte, Espanya, Etiòpia, França, Geòrgia, Grècia, Kenya, Líbia, Mali, Oman, el Tadjikistan, Turquia, Uganda i la Xina. Eren parcialment arborícoles. Tot i que la majoria dels seus representants eren petits, n'hi havia que atenyien la mida d'un cavall menut i, en general, presenten una tendència evolutiva cap a una major grandària. Tenien una fórmula dental de ${\tfrac {3.1.4.3}{3.1.4.3}}$.

## Referències

* 1 2 Entrada «Pliohyracidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 13 juny 2024].
* ↑ Pickford i Senut, 2008, p. 324.
* 1 2 Carlton, 2019, «Pliohyracidae».
* ↑ Pickford i Senut, 2008, p. 323.
* ↑ Rose, 2006, p. 259.

## Bibliografia

* Carlton, R. L. A Concise Dictionary of Paleontology (en anglès). 2a edició. Springer, 2019. ISBN 978-3-030-25586-2.
* Pickford, M.; Senut, B. «Geology and Palaeobiology of the Northern Sperrgebiet» (en anglès). Memoir of the Geological Survey of Namibia, 20, 2008, pàg. 315-325.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Portada/efemèride novembre 22

Geraldine Page
« 21 de novembre · 22 de novembre · 23 de novembre »
# Rasa de Cogulers

La rasa de Cogulers és un afluent per la dreta de la riera de Canalda.
Neix a 1.106 m d'altitud, a la font del Ginebre, a 350 m (vo) de la barraca de Cogulers.
En els primers 530 m del seu recorregut pren la direcció N-S però en arribar arriba al peu del vessant occidental del tossal de Carboner (1.083 m d'altitud) gira cap a la seva esquerra per anar agafant progressivament la direcció NW-SE. 200 m abans de fer-ho ha passat pel costat de la font de Cogulers. 425 m més avall passa a 330 m (vo) a l'oest de la masia de Cogulers, que li dona nom. 950 després, en passar per la vora de la Fontviva, està passant a 1,4 km a l'oest de la masia d'Orrit. En aquest punt pren la direcció NE-SW que ja mantindrà durant tota la resta del seu recorregut.

## Notes

* ↑ sempre que s'indiqui la distància entre dos punts que no impliquin el seguiment d'un itinerari com pot ser un camí o el curs d'un riu, cal considerar que es tracta d'una distància s "vol d'ocell", és dir, en línia recta i sense considerar els pendent que pot presentar el terreny. Sempre que es doni una distància d'aquestes característiques, doncs, s'indicarà amb l'acrònim vo (vol d'ocell) escrit entre parèntesis
# Quercus chihuahuensis

Quercus chihuahuensis és un tipus de roure que pertany al grup dels roures blancs.

## Descripció

És un arbust o arbre tardanament caducifoli, que creix fins a 10 m. Té una capçada estesa. L'escorça és grisenca, arrugada, amb quadres, o escamosa i el tronc fa 0,3-0,4 m de diàmetre. Les branquetes són grises, diàmetre 2-3 (-4) mm, densament tomentoses. Els brots són de color marró vermellós, àmpliament ovoide, distalment arrodonides, de 2-2,5 mm, densament pubescent groguenc, escales de grisos puberulentos, estípules persistents, 1-4, subulate, pubescents, a la base de les gemmes terminals. Les fulles tenen pecíols de 3-5 (-8) mm, coriàcies el·líptiques o oblongues a ovades o obovades, (25 -) 40-50 (-85) × (18 -) 20-30 (-50) mm, base arrodonida o superficialment cordiformes, marges sencers o dentats per subagudes, venes secundàries 8-10 a cada costat, una mica ramificades, l'àpex amplament arrodonit a agut; de color groguenc o grisenc, densament estrellat amb pèls vellutats per sota, de color verd i poc pro-pubescents amb prominents, propagació, els pèls estrellats per sobre, amb un feltre al tacte, nervis secundaris poc prominent en ambdues superfícies, fins i tot sota dens toment. Les flors surten cap a la primavera i són unisexuals, monoiques, amb aments tomentosos estaminats, 2-5 cm de llarg, les flors pistilades amb una punta dura, tomentoses, tenen un llarg peduncle de 5 cm de llarg. Les glans fan 1,5-2 cm, ovoides, de color marró clar, mucronat, solitàries o en parells; peduncle pubescents 1,5-5 cm, la cúpula ocupa la meitat de la gla, envoltades per unes escates densament tomentoses, maduren en un any, i cotilèdons connates.

## Distribució

Es troba al nord i oest de Mèxic, als estats de Chihuahua, Sonora, Zacatecas i San Luis Potosí i als Estats Units a l'oest de l'estat de Texas.

## Hàbitat

Creix dels 400 als 2000 m i està present en tota mena de sòls, però prefereix els secs.
És una espècie distintiva en tota la seva àrea de distribució, la majoria en les zones muntanyenques de secà de l'oest de Mèxic, sinó que es produeix als Estats Units només com a presumptes híbrids amb el Quercus grisea (a les muntanyes Eagle i Quitman) i el Quercus arizonica (Hueco Tanks), a Texas.

## Sinonímia

* infralutea Trel. 1924
* jaliscensis Trel. 1921
* santaclarensis C. H. Muller 1938

## Referències

* ↑ «eFloras.org Home». [Consulta: 29 desembre 2020].
* ↑ Flora of North America Vol. 3 in eFloras.org, Missouri Botanical Garden. Accessed Nov 12, 2008.
* ↑ Missouri Botanical Garden, 4344 Shaw Boulevard, St. Louis, MO, 63110 USA, some rights reserved

## Enllaços externs

* Oaks of the world (anglès)
# Electrodomèstic bitèrmic

Els electrodomèstics bitèrmics són electrodomèstics amb preses independents per a aigua calenta i aigua freda, que permeten obtenir l'aigua calenta d'una font externa, com ara un escalfador o una caldera central. Aquestes fonts de calor externes acostumen a alimentar-se d'energies més netes i eficients a l'hora de generar calor que no pas l'electricitat, com són l'energia solar tèrmica o el gas natural. La utilització d'aquest tipus d'electrodomèstics permet, a més a més, una reducció del consum energètic d'entre un 20% i un 50%. D'aquesta manera, es pot contractar una potència elèctrica menor i es redueixen les emissions de CO$_2$ a l'atmosfera. Els electrodomèstics bitèrmics més comuns són el rentaplats i la rentadora.

## Avantatges i desavantatges
### Avantatges

L'energia tèrmica generada pel gas natural té un gran poder calorífic i no presenta cap limitació d'ús per quantitats demandades. A banda de l'estalvi d'energia que ofereixen, aquests electrodomèstics són menys contaminants i no perjudiquen el medi ambient en la mateixa mesura que els que utilitzen electricitat durant el seu funcionament. De fet, degut a l'estalvi energètic que suposen, es produeix una rendibilitat a llarg termini gens menyspreable. Si s'utilitza l'aigua preescalfada per un sistema d'energia solar tèrmica, són rendibles en un termini de temps molt menor.

### Desavantatges

Són productes més complexos, ja que porten sistemes per regular la temperatura de l'aigua d'entrada, per la qual cosa, a l'hora d'adquirir-los resulten més cars que els tradicionals. També cal tenir en compte que si s'utilitzen diversos electrodomèstics d'aquest tipus, en utilitzar l'aigua preescalfada per una caldera o un escalfador, cal comprovar si el cabal de l'aigua calenta sanitària permetrà el funcionament simultani dels electrodomèstics, o si aquests poden funcionar amb una pressió reduïda, per la qual cosa és convenient consultar l'instal·lador.
A més, per poder utilitzar un bitèrmic a casa, cal tenir una instal·lació preparada per a aquesta fi. Actualment, són un tipus d'electrodomèstics poc demanats, de manera que la varietat de models existent al mercat és molt limitada.

## Referències

* ↑ La instalación de tomas de agua fría y caliente para estos electrodomésticos es obligatoria por la normativa española en edificios nuevos o rehabilitados: Código Técnico de la Edificación (CTE) Documento Básico HE4
* 1 2 MAPFRE, Hogar. «¿Cuál es el ahorro de un lavavajillas bitérmico? -canalHOGAR» (en castellà). MAPFRE, 24-06-2021. [Consulta: 13 novembre 2024].
* ↑ «Electrodomésticos bitérmicos, una solución eficiente… o no» (en castellà), 05-01-2012. [Consulta: 13 novembre 2024].
# Son Serra de Marina

Son Serra de Marina és un poble costaner que ha esdevingut nucli urbà del terme de Santa Margalida situat a la Badia d'Alcúdia, a Mallorca entre Can Picafort i la Colònia de Sant Pere. Té una població de 726 habitants (2008). Destaca la Necròpolis de Son Real, un jaciment arqueològic situat a l'oest del poble.
Tot i que no compta amb una gran oferta hotelera, Son Serra de Marina és un important nucli turístic durant l'estiu, amb una àmplia oferta de restauració.A partir dels anys 70, es consolidà com un destí turístic de l'illa. Actualment, moltes persones visiten aquest indret per gaudir de les seves platges verges, bars i restaurants, així com per realitzar activitats com excursions a cavall i altres propostes de lleure a l'aire lliure.

## Llocs d'interès

L'Illot des Porros: és un illot del nord de Mallorca que pertany al municipi de Santa Margalida. Fa uns 3.050 m². Segons les fonts, es troba a 120 metres de Mallorca i la seva altitud màxima és de 2,3 metres. Forma part de la Necròpoli de Son Real, ocupada des de l'edat del ferro fins a l'època romana.
El torrent de na Borges: és, amb de més de 40 km de longitud, el curs d'aigua més llarg de Mallorca. Alhora recull l'aigua d'una de les conques hidrogràfiques més grans de l'illa amb més de 330 km². Aquest curs d'aigua no és permanent, però porta aigua bona part de l'any, sobretot el curs mitjà i baix. Neix entre Manacor i Felanitx, corre cap al nord, travessa els municipis de Vilafranca de Bonany, Petra, i Santa Margalida i arreplega les aigües de l'oest de les serres de Llevant.
La Necròpolis de Son Real: és un important jaciment arqueològic situat vora la mar a la possessió de Son Real, avui finca pública del govern de les Illes Balears, a les proximitats de Can Picafort, municipi de Santa Margalida. Aquesta necròpolis va ser construïda durant el període talaiòtic, i es va fer servir fins al s. II aC. Ha romàs abandonada molts anys fins que es va promoure la seva conservació i la represa del seu estudi a partir dels anys noranta del segle xx. Actualment és un jaciment consolidat i amb bon estat de conservació.
La necròpolis es troba dins el terme municipal de Santa Margalida i és de caràcter públic. S'hi pot accedir a peu des de la desembocadura del torrent de Son Bauló, vorejant la costa en direcció sud-est uns 20 minuts fins a arribar a la punta dels Fenicis, on es troba el jaciment.
Dunes de Son Serra: són unes muntanyes d'arena naturals situades dins al devora del torrent de na Borges.

## Referències

* ↑ «Son Serra de Marina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Radio Onde Furlane

Radio Onde Furlane és una emissora de ràdio que emet des d'Udine, i que emet el 60% de la seva programació en friülès. La directora és Marina Tolazzi, i el cap de programació és Mauro Missana. Emet programes d'actualitat, música, informació i cultura. El seu radi d'acció s'estén a la planura friülana i part de la Càrnia.
Fou creada el 1979 i va emetre per primer cop el 31 de gener de 1980. Els impulsors procedien del Moviment Friül, Glesie Furlane i altres crítics amb l'actuació estatal durant el terratrèmol del Friül, i tenien la finalitat de fer una emissora independent i de tarannà autonomista, que defensi l'autonomia i la cultura friülanes, valorant l'ús de la llengua com a tret d'emancipació popular. Entre els primers impulsors hi hagué Federico Rossi, Sergio Venuti, Silvano Pagani, Mauro Tosoni, i Giorgio Cavallo. El 1995 va promoure Tam Tam, el principal noticiari multilingüe d'Itàlia. També ha patrocinat el moviment cultural juvenil Usmis i un premi literari (Premi Friûl). El 1999 va realitzar un spot contra el racisme que fou seleccionat per la campanya europea Ràdio Contra el Racisme.

## Bibliografia

* Un Friûl difarent. I 90 MHz di Onde Furlane, de Max Mauro. Publicat pel Circolo Culturale Menocchio (al suport de la Cooperative di Informazion furlane, Associazion Il Cantîr, Associazion El Tomat, Ovarock, Edizioni Kappavu)

## Enllaços externs

* (friülès) Radio Onde Furlane
* Radio Onde Furlane a facebook
# Culiacán

Culiacán, oficialment Culiacán Rosales, és la ciutat més gran i capital de l'estat mexicà de Sinaloa, i cap de municipi i principal centre de població del municipi homònim Limita al nord amb els municipis de Badiraguato, al sud amb Cosalá i Mocorito, a l'oest amb Oceà Pacífic i Navolato i a l'est amb estat de Durango i Cosalá. És situada al nord-oest del país, a la vall en què els rius Tamazula i Humaya s'uneixen per formar el riu Culiacán. Es troba a mig camí dels altres dos centres urbans més importants de l'estat: Los Mochis al nord i les platges turístiques de Mazatlán al sud.
La ciutat va ser fundada el 1531 pel capità espanyol Nuño Beltrán de Guzmán amb el nom de San Miguel de Culiacán. Des d'aquesta ciutat van sortir les expedicions per explorar els territoris que avui dia comprenen el sud dels Estats Units. Culiacán va ser un petit poble fins a la construcció de les preses importants durant la dècada de 1950 la qual cosa va impulsar l'agricultura de l'àrea d'una manera sense precedents. Avui dia, els conglomerats agrícoles més grans de Mèxic operen en les vastes i fèrtils planes costaneres prop de la ciutat. L'agroindústria és l'economia principal de la regió; l'estat és conegut com el graner de Mèxic.

## Fills il·lustres

* José Limón, (1908-1972) compositor i folklorista musical.

## Referències

* ↑ Monografia municipal de Culiacán Arxivat 2019-06-27 a Wayback Machine.INAFED, 2015. (castellà)

## Enllaços externs

* Ajuntament de Culiacán (castellà)
* Belleza Culichi (castellà)
# Santiago Cabrera

Santiago Cabrera (Caracas, 5 de maig de 1978), és un actor xilè, protagonista de la sèrie estatunidenca Herois (NBC).

## Biografia

Va néixer a Veneçuela mentre els seus pares, de nacionalitat xilena, complien missions diplomàtiques, pel que té aquesta darrera nacionalitat. Va viure a Anglaterra, Itàlia i Romania, abans de tornar a la seva llar a Xile als 14 anys, on va començar a estudiar teatre. Va provar sort com a jugador de futbol, però finalment va decidir anar-se'n a viure a Anglaterra, on va estudiar Teatre en el Drama Centre.
Va debutar davant les càmeres l'any 2003, quan va participar en un episodi de Spooks, després va protagonitzar la minisèrie estatunidenca de la cadena ABC Empire, on va interpretar el jove Octavio. Actualment és un dels protagonistes de la sèrie Herois, transmesa per la NBC, fent el paper d'Isaac Mendez, un pintor que pot predir el futur a través dels seus quadres. Posteriorment va encarnar a Lancelot en Merlin. Altres dels seus crèdits televisius inclouen breus aparicions en Judge John Deed, As If o Shakespeare-Told, i actualment se'l pot veure en Alcatraz, on dona vida a Jimmy.
Ha fet dues incursions en el cinema: Haven al costat d'Orlando Bloom i Love and other disasters al costat de Brittany Murphy i ha debutat en el cinema parlat en castellà a Caleuche: El llamado del Mar de Jorge Olguín, una pel·lícula xilena. També a, Goool 2! Vivint el somni, Guerrilla, amb Julia Ormond i Benicio del Toro, Meant to Be, La vida dels peixos i Cristiada.
Pel que fa a la seva vida personal, està casat des de fa ja alguns anys amb Anna Marcea, amb qui viu a Califòrnia.

## Filmografia

Les seves pel·lícules més destacades són:
* 2003: Judge John Deed - Carlos Fedor
* 2003: Spooks - Camilo Henriquez
* 2004: Haven - Gene
* 2004: Toca Race Driver 2 - Cesar Maques
* 2005: Empire - Octavius
* 2005: The Taming of the Shrew
* 2006: Herois - Isaac Mendez
* 2006: Love and Other Disasters - Pablo Sarmiento
* 2007: Caleuche: El llamado del mar - Simon
* 2008: Che - Camilo Cienfuegos
* 2008: The Argentine - Camilo Cienfuegos

## Referències

* 1 2 «biografia de Santiago Cabrera». biografias.es.

## Enllaços externs

* Santiago Cabrera a TVGuide
# Langtang

Langtang és una regió a la serralada de l'Himàlaia de Nepal al nord de la Vall de Katmandú i al costat de frontera amb el Tibet.
El Parc Nacional de Langtang es troba a la zona. Prop de 4.500 persones viuen a l'interior del parc, i molts més depenen d'ell per a la fusta i la llenya. La majoria dels residents són Tamang.
El parc conté una gran varietat de zones climàtiques, des de la subtropical fins a l'alpina. Aproximadament el 25% del parc està cobert de boscos. Els arbres de fulla caduca inclouen el roure i l'auró, i arbres de fulla perenne com els pins, i diversos tipus de neret. La vida animal inclou l'ós negre de l'Himàlaia, el tahr de l'Himàlaia, micos Rhesus i el panda vermell comú. També hi ha històries d'albiraments del Yeti.
El parc conté el llac Gosainkunda, sagrat pels hindús. Les peregrinacions es realitzen a l'agost. Un altre lloc espiritual és el monestir budista Kyanjin gompa.
Les activitats més populars per als turistes al parc inclouen senderisme, alpinisme i ràfting.

## Langtang Himal

Langtang Himal és una cadena muntanyosa de l'Himalàia que comprèn els següents pics:
| pic | altura |
| Langtang Lirung | 7234m |
| Langtang Ri | 7205m |
| Dorje Lakpa | 6966m |
| Loenpo Gang | 6979m |
| Changbu | 6781m |
| Yansa Tsenji | 6690m |
| Kyunga Ri | 6601m |
| Dogpache | 6562m |
| Langshisha Ri | 6427m |
| Gangchenpo | 6387m |
| Morimoto | 6150m |
| Tsogaka | 5846m |
| Yala | 5520m |

## Referències

* ↑ Carter, H. A. «Classification of the Himalaya». American Alpine Journal, 27, 59, 1985, pàg. 109–141.
# Portada/article agost 23
## Panda vermell comú

El panda vermell comú (Ailurus fulgens, 'gat lluent' en grec), també conegut com a panda petit, és un petit mamífer arborícola, l'única espècie del gènere Ailurus. Pertany a la família dels ailúrids, però antigament fou classificat dins les famílies dels prociònids (ossos rentadors) i dels úrsids (ossos).
Es troba en perill d'extinció, a causa de la destrucció d'hàbitat per l'expansió humana, de l'agricultura, del bestiar i de l'extracció de recursos naturals. La caça furtiva també és un altre factor important que ha contribuït a la disminució de la població de pandes. És un animal comú en zoològics, principalment a Nord-amèrica i Europa i es reprodueix bé en captivitat.
# Reserves del panda gegant de Sichuan

Els Santuaris del panda gegant de Sichuan (xinès tradicional: 四川 大熊貓 棲息 地, xinès simplificat: 四川 大熊猫 栖息 地, pinyin: Sichuan Dàxióngmāo Qīxīdì), estan situats al sud-oest de la província de Sichuan, Xina. És l'hàbitat de més del 30% de la població mundial de l'summament amenaçat panda gegant (Ailuropoda melanoleuca) i està entre els llocs més importants de cria en captivitat d'aquests animals.
Abasta una àrea protegida de 9245 km² distribuïdes en set reserves naturals i nou parcs paisatgístics en el Qionglai i les Muntanyes Jiajin. A part del panda gegant, és el refugi d'altres espècies en vies d'extinció com són: el panda vermell de Styan, la pantera de les neus i la pantera nebulosa. Després de les selves tropicals, aquests santuaris estan entre els llocs botànicament més rics del món, i són la llar d'entre 5 000 a 6 000 espècies de flora. Aquests hàbitats han estat comparats amb els boscos paleotròpics del període terciari.
Els santuaris del panda gegant de Sichuan consisteixen en set reserves naturals i nou parcs paisatgístics. Aquest conjunt de llocs protegits varen ser inscrits a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des de l'any 2006.
* Set Reserves Naturals:
** Reserva Natural Nacional Wolong (xinès: 卧龙自然保护区)
** Reserva Natural Fengtongzhai (xinès: 蜂桶寨自然保护区)
** Reserva Natural Mont Siguniang (xinès: 四姑娘山自然保护区)
** Reserva Natural Río Laba (xinès: 喇叭河自然保护区)
** Reserva Natural Río Heishui (xinès: 黑水河自然保护区)
** Reserva Natural Jintang-Kongyu (xinès: 金汤—孔玉自然保护区)
** Reserva Natural Caopo (xinès: 草坡自然保护区)
* Nou Parcs Paisatgístics:
** Parc Paisatgístic Mont Qingcheng i sistema d'irrigació de Dujiangyan (xinès: 青城山—都江堰风景名胜区)
** Parc Paisatgístic de Mont Tiantai (xinès: 天台山风景名胜区)
** Parc Paisatgístic de Mont Siguniang (xinès: 四姑娘山风景名胜区)
** Parc Paisatgístic de Montaña Nevada Xiling (xinès: 西岭雪山风景名胜区)
** Parc Paisatgístic de Mont Jiguan-Jiulonggou (xinès: 鸡冠山—九龙沟风景名胜区)
** Parc Paisatgístic de Mont Jiajin (xinès: 夹金山风景名胜区)
** Parc Paisatgístic de Miyaluo (xinès: 米亚罗风景名胜区)
** Parc Paisatgístic de Mont Lingzhen i Mont Daxue (xinès: 灵鹫山—大雪峰风景名胜区)
** Parc Paisatgístic de Mont Erlang (xinès: 二郎山风景名胜区)

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Sichuan Giant Panda Sanctuaries - Wolong, Mt Siguniang and Jiajin Mountains» (en anglès). [Consulta: 18 març 2021].
# Daria Pikulik

Daria Pikulik (Skarżysko-Kamienna, voivodat de Santa Creu, 6 de gener de 1997) és una ciclista polonesa especialista en el ciclisme en pista. Professional des del 2017, actualment a l'equip Human Powered Health. Ha participat en els Jocs Olímpics de 2016, 2020 i 2024. Fou medalla d'argent en els Jocs de 2024 en la categoria òmniun¡m de ciclisme en pista.

## Palmarès en pista

* 2015
** Campiona del món júnior en Puntuació
** Campiona d'Europa júnior en Òmnium
* 2024
** Medalla d'argent en Òmnium

## Palmarès en carretera

* 2022
** 1a a l'Argenta Classic-2 Districtenpijl
* 2023
** Vencedora d'una etapa al Santos Women's Tour
** Vencedora d'una etapa al Tour de Bretanya
** 1a a la Kortrijk Koerse
** Vencedora de dues etapes al Tour de l'Ardecha
** 1a al Tour de Guangxi
* 2024
** 1a a la Volta a Mouscron
** 1a a l'Argenta Classic-2 Districtenpijl

### Resultats a les Grans Voltes
#### Giro d'Itàlia

* 2023: abandona a la 6a etapa

#### Tour de França

* 2024: abandona a la 4a etapa

## Referències

* ↑ «HUMAN POWERED HEALTH» (en anglès). UCI. [Consulta: 9 novembre 2024].
* ↑ «Poland's Pikulik bags Olympic silver in track cycling omnium» (en polonès). polskieradio, 11-08-2024. [Consulta: 9 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a procyclingstats.com
# Franciszek Kornicki

Franciszek Kornicki (Wereszyn, 18 de desembre de 1916 - Worthing, 17 de novembre de 2017) va ser un pilot de combat polonès que va servir a la Força Aèria Polonesa durant la Segona Guerra Mundial i posteriorment a la Royal Air Force britànica. Com a part de les forces del Govern polonès a l'exili va lluitar en la batalla d'Anglaterra i va arribar a liderar diversos esquadrons. Després de la guerra va quedar-se a viure al Regne Unit on va seguir col·laborant amb la RAF i va aconseguir un lloc al ministeri de defensa. El 2012 el President de Polònia Bronisław Komorowski li va atorgar la Creu de Comandant de l'Orde Polònia Restituta.

## Obres

* Kornicki, Franciszek. Polish Air Force – Chronicle of Main Events. UK: Polish Air Force Association of Great Britain, 1993.
* Kornicki, Franciszek. The struggle : biography of a fighter pilot. Sandomierz: Stratus, 2008. ISBN 978-83-89450-80-7.