OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jardins de Portolà

Els Jardins de Portolà, amb una superfície de 626 m², es troben als carrers del mateix nom i de Claudi Sabadell del barri del Putxet de Barcelona. Inaugurats el 2005, pertanyen a la torre modernista Vil·la Matilde, construïda cap al 1910 i catalogada com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Baixant als jardins per petits trams d'escales fets amb maó a sardinell i murs laterals, pintats de blauet, es troba una pèrgola i una placeta amb una font amb brollador i un banc de ceràmica vidriada.
La vegetació és molt frondosa, amb mates de boix i arbres fruiters. Al final del jardí, en una gelosia, hi ha parra verge, oliveres, un exemplar de liquidàmbar, i flors de l'amor. A la resta de parterres hi ha plantes de flor que els entapissen amb agapants, xenixells i cintes.

### Caseta de nines

A pocs metres de la torre hi ha una caseta de nines, un element que les famílies catalanes adinerades acostumaven construir als jardins de les seves cases a principis del segle xx per a què hi juguessin les nenes. Té les façanes amb trencadís i ceràmiques i les cobertes a quatre aigües. Reprodueix una casa unifamiliar amb tot detall, però en miniatura (9 m²), amb quatre habitacions: cuina amb dues piques, bany complet amb banyera, saló i dormitori, recinte d'entrada i jardí.

## Referències

* ↑ «Col·legi Major Montseny». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Sarrià-Sant Gervasi posa al dia dos antics jardins». El Periódico de Catalunya, 11-06-2019.
* ↑ «Jardins de Portolà». Parcs i Jardins. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ de Oleza, Jaume «Una casa de nines al costat del parc». El Jardí, 10-01-2018.
* ↑ «Descripció de la caseta de nines». Institut de Cultura de Barcelona. Museu de Ceràmica.

## Enllaços externs

* «Villa Matilde i jardins de Portolà». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# TrES-1b

TrES-1b, ocasionalment catalogat com a GSC 02652-01324 b, és un planeta extrasolar que orbita l'estrella nana taronja TrES-1, a aproximadament 512 anys llum de la Terra, en la constel·lació de la Lira.

## Referències

* 1 2 David Charbonneau «TrES-1: The Transiting Planet of a Bright K0 V Star» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 1r setembre 2004, pàg. 153–156. DOI: 10.1086/425256.
* 1 2 3 Luigi Mancini «The GAPS Programme with HARPS-N at TNG. XIV. Investigating giant planet migration history via improved eccentricity and mass determination for 231 transiting planets» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 6-2017, pàg. A107. DOI: 10.1051/0004-6361/201629882.
* ↑ Carole Ann Haswell «ExoClock Project. III. 450 New Exoplanet Ephemerides from Ground and Space Observations». The Astrophysical Journal Supplement Series, 1, 2023, pàg. 4. DOI: 10.3847/1538-4365/AC9DA4.
* 1 2 Matthew J. Holman «Improved Parameters for Extrasolar Transiting Planets» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2, 20-04-2008, pàg. 1324–1342. DOI: 10.1086/529429.
* 1 2 3 «Age consistency between exoplanet hosts and field stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 08-12-2015. DOI: 10.1051/0004-6361/201527297.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Debra Fischer «Improved spectroscopic parameters for transiting planet hosts» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 13-09-2012, pàg. 161. DOI: 10.1088/0004-637X/757/2/161.
* ↑ Marco Montalto «New and updated stellar parameters for 90 transit hosts» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 10-2013, pàg. 106–106. DOI: 10.1051/0004-6361/201322240.
* ↑ «Planet TrES-1 b» (en anglès). Extrasolar Planets Encyclopaedia. Observatori Meudon. [Consulta: 15 desembre 2020].
# Teodora Ducena Selvo

Teodora Anna Ducena (Θεοδώρα Δούκαινα, Theodora Anna Dúkena; 1058 - després del 1075) fou una princesa romana d'Orient que fou dogaressa de Venècia com a muller del dux Domènec Selvo.

## Biografia

Nascuda a Constantinoble, Teodora era la segona filla de l'emperador romà d'Orient Constantí X Ducas amb la seva segona muller, Eudòxia Macrembolitissa. Després del 1071 es casà amb Domènec Selvo, dux de Venècia, a qui se li concedí la dignitat de protopròedre per celebrar l'ocasió.
Miquel Psel·los encara l'esmenta com a viva el 1075, així que se suposa que morí més tard. No se sap si tingué fills. No és esmentada en cap altre context.

## Confusió amb Maria Argiropulina

Pere Damià, bisbe cardenal d'Òstia, escrigué sobre una princesa romana d'Orient que, segons ells, tenia uns gustos escandalosament luxosos, per la qual cosa hauria patit una mort horrible com a càstig diví. Com que Damià no en dona el nom, des de la seva mort el 1072, aquesta princesa fou identificada com la muller de Domènec Selvo pels cronistes venecians posteriors, incloent-hi Andreu Dandolo i Marí Sanuto el Jove), així com per diversos autors moderns. Tanmateix, com que l'obra en qüestió de Damià data de voltants del 1059, probablement es refereix a Maria Argiropulina, que havia perit mig segle abans.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Polemis, 1968, p. 54.

## Bibliografia

* Polemis, D. I. The Doukai: A Contribution to Byzantine Prosopography (en anglès). Athlone Press, 1968. OCLC 299868377.
# Laura Foraster

Laura Foraster (Barcelona, 1976) és, des de desembre de 2018, l'actual secretària general de Catalunya Internacional. Es va llicenciar en Administració i Direcció d'Empreses per la Universitat Pompeu Fabra i en Humanitats per la UOC. També va completar els seus estudis amb un màster en Estudis Europeus per la Universitat Catòlica de Lovaina. Va desenvolupar diverses tasques en institucions europees com el Comité de les Regions o l'Eurocambra i més endavant va treballar com a cap de Gabinet dels conseller de Comerç, Turisme i Consum (Pere Esteve, 2003-2004, Josep Huguet 2004-2006) i d'Innovació, Universitats i Empresa (Josep Huguet, 2006- 2010) abans d'entrar a treballar a Diplocat el 2011. El desembre de 2018 fou nomenada secretària general de Diplocat per unanimitat de la seva junta. El 2024 l'organització va canviar el nom pel de Catalunya International.

## Referències

* ↑ «Laura Foraster, nueva secretaria general del Diplocat», 17-12-2018. [Consulta: 17 desembre 2018].
* ↑ Ferreres. «Laura Foraster serà la nova directora general del Diplocat», 17-12-2018. [Consulta: 17 desembre 2018].
* ↑ «Govern.cat - Generalitat de Catalunya». [Consulta: 19 desembre 2018].
# Benjamin Matlack Everhart

Benjamin Matlack Everhart (1818 - 1904) fou un micòleg, i editor estatunidenc.

## Biografia

El seu pare, William Everhart, fill d'un soldat revolucionari, va ser comerciant, i entre 1853 a 1855, membre del Congrés. Va ser educat en col·legis privats de la seva ciutat, i va passar els seus primers anys en el negoci mercantil allí, i a Charleston (Carolina del Sud), fent una bona fortuna.
Des de la infància, fou un ardent estudiant de botànica. Després de retirar-se dels negocis, en 1867, es va dedicar gairebé exclusivament a aquesta ciència, en particular a criptògames. Junt amb el seu col·lega Job Bicknell Ellis, de New Jersey, van activar l'emissió anual de cinquanta volums, anomenada The Century of North American Fungi, on en cada volum es descrivien 100 espècies. Al mateix temps, amb el seu un altre col·lega William A. Kellerman, de Kansas, van fundar el Journal of Mycology (avui Mycologia). Va identificar i va catalogar molts nous fongs.
L'any 1876, va ser elegit al Senat de l'Estat, i reelegit l'any 1880, però va renunciar el 1883, després d'haver estat triat com a republicà al Congrés, on es va exercir entre 1883 a 1887, i després es va retirar a la vida privada. Els seus escrits, que estan marcades pel laconisme d'estil, inclouen "Miscel·lànies", en prosa (West Chester, Pa, 1862); Un volum de poemes curts (Filadèlfia, 1868); i "The Fox Chase," un poema (Filadèlfia, 1875).

## Algunes publicacions
### Llibres

* 1892. The North American Pyrenomycetes. Amb Job Bicknell Ellis. Reimprès per Johnson Reprint Co. 793 pàg.
* 1890. New North American Fungi. Amb Job Bicknell Ellis. Reimprès per Academy of Nat. Sci. of Philadelphia, 249 pàg.

## Epònims
### Gèneres

* Everhartia

### Espècies

* Everhartia hymenuloides Sacc. et Ellis
* Melanconis everhartii Ellis
* Myrioccoccum everhartii Ellis & Sacc.
* Ophionectria everhartii Ellis & Gal.
* Mucronoporus everhartii Ellis & Gal.
* Pestalozzia everhartii Sacc. & Syd.
* Sorosporium everhartii Ellis & Gal.
* Dothiorella everhartii Sacc. & Syd.
* Gloeosporium everhartii Sacc. & Syd.
* Myxosporium everhartii Sacc. & Syd.
* Phyllosticta everhartii Sacc. & Syd.
* Physalospora everhartii Sacc. & Syd.
* Septoria everhartii Sacc. & Syd.

## Referències

* ↑ Biografia en Appletons' Cyclopædia of Am. Biography. 1900
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
* ↑ http://www.jstor.org/stable/3752644
* «Benjamin Matlack Everhart». Journal of Mycology, 10, 9-1904.
* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
# Stefano Pirazzi

Stefano Pirazzi (Alatri, Frosinone, Laci, 11 de març de 1987) és un ciclista italià, professional des del 2010. En el seu palmarès destaca la victòria de la classificació de la muntanya al Giro d'Itàlia del 2013 i una etapa en el del 2014.
El 4 de maig de 2017, un dia abans de començar el Giro d'Itàlia, es va anunciar que havia donat positiu en una substància hormonal, durant un control sorpresa, juntament amb el seu company d'equip Nicola Ruffoni. Se'ls va expulsar de la competició i van ser provisionalment suspesos. El 19 de maig, després de donar positiu en el contra-anàlisis, va ser expulsat de l'equip.

## Palmarès

* 2007
** Vencedor d'una etapa del Giro de les Regions
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Lleida
* 2009
** 1r a la Cursa Milionària Montappone
* 2011
** Vencedor de la classificació de la muntanya del Giro de la Província de Reggio Calabria
** Vencedor de la classificació dels joves del Giro del Trentino
* 2012
** Vencedor de la classificació de la muntanya de la Tirrena-Adriàtica
* 2013
** Vencedor del Gran Premi de la muntanya al Giro d'Itàlia
* 2014
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 2016
** Vencedor d'una etapa al Setmana Internacional de Coppi i Bartali

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2010. 120è de la classificació general
* 2011. 61è de la classificació general
* 2012. 46è de la classificació general
* 2013. 44è de la classificació general. Vencedor del Gran Premi de la muntanya
* 2014. 85è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2015. 22è de la classificació general
* 2016. 18è de la classificació general

## Referències

* ↑ Benson, Daniel «Nibali wins 2013 Giro d'Italia». cyclingnews.com, 26-05-2013 [Consulta: 27 maig 2013].
* ↑ EFE «Stefano Pirazzi gana la etapa tregua; Quintana sigue de rosa». El Mundo Deportivo. EFE, 28-05-2014 [Consulta: 3 juny 2014].
* ↑ López-Egea, Sergi «Botifarra al Giro». El Periódico de Catalunya, 28-06-2014 [Consulta: 3 juny 2014].
* ↑ «Stefano Pirazzi i Nicola Ruffoni donen positiu en un control sorpresa el dia abans que comenci el Giro». ccma.cat, 04-05-2017 [Consulta: 5 maig 2017].
* ↑ «Giro 100, controanalisi positive: la Bardiani licenzia Pirazzi e Ruffoni». gazzetta.it, 19-05-2017 [Consulta: 12 agost 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Turó de Can Vidal

El Turó de Can Vidal és una muntanya de 624 metres que es troba al municipi de Santa Margarida de Montbui, a la comarca de l'Anoia.

## Referències

* ↑ «turó de Can Vidal | enciclopedia.cat». [Consulta: 10 novembre 2024].
# Bioritme

Els bioritmes (del grec bios, vida i rhythmos, cadència) denota la variació en la funció i en alguns dels elements estructurals d'un organisme que es dona de forma periòdica i predictible.
Els bioritmes són presents en tots els organismes pluricel·lulars. Els bioritmes més generalitzats són els anomenats circadiaris (circadiari), lligats a l'exposició de la llum (alternança dia/nit). Es distingeixen dos tipus de bioritmes, de cicle inferior (batec del cor, moviments respiratoris) i superior (variacions estacionals, amb la consegüent caiguda de les fulles en els arbres caducifolis, letargia d'alguns animals, reproducció, etc.).
En els animals (i, per extensió, en els humans), els bioritmes es reflecteixen sobretot en el sistema endocrí.
D'entre els bioritmes més característics en l'espècie humana cal esmentar el son i la menstruació. La interrupció o la interferència en els bioritmes pot produir conseqüències de tipus patològic en l'organisme.

## Creences

són cicles d'energia que suposadament afecten les persones d'una manera repetida i constant. Segons aquesta creença, els bioritmes s'inicien amb el naixement de la persona i descriuen cicles de doble corba (ascendent i descendent) durant tota la seva vida. Cada cicle es divideix en dues fases: la meitat del temps l'energia està en nivell alt i l'altra meitat, a nivell baix.Plantilla:CN data=febrer de 2014
Segons aquesta teoria, existeixen tres tipus de bioritmes amb diferents durades:Plantilla:CN data=febrer de 2014
* Bioritme físic. Regula l'estat físic de la persona, la seva salut i resistència. El seu cicle dura 23 dies.
* Bioritme emocional. Té influència en les emocions i sensibilitat. Té un cicle de 28 dies.
* Bioritme intel·lectual. Regula el nivell intel·lectual, la creativitat i l'aprenentatge. Té un cicle de 33 dies.

## Referències

* ↑ «Bioritme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Bioritme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Bioritme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Rodolf Drengot

Rodolf Drengot va ser un membre de la família d'aventurers normands Drengot que va anar al sud d'Itàlia juntament amb els seus germans Gilbert, Ascletí, Osmond i Rainulf.
Els Drengot van arribar al Mezzogiorno el 1017 per donar suport a Melus de Bari en la seva rebel·lió contra el Catepanat. Segons algunes fonts, van parar-se a Roma durant el camí i Rodolf va tenir una audiència amb el papa Benet VIII. Sigui com sigui, van ajudar Melus fins a la seva derrota a la batalla de Cannes.
Després d'això, Melus es dirigí cap al nord fins a Bamberg per trobar-se amb l'emperador Enric II. Rodolf el va acompanyar. Posteriorment, va tornar al sud amb l'expedició de l'emperador, després de la mort de Melus, i es va instal·lar a la vall de Comino sota el comandament d'un dels nebots de Melus. Finalment Rodolf, amb un grup de normands, va tornar a Normandia.

## Referències

* ↑ Glaber, que també parla de Rodolf com a líder dels normands

## Bibliografia

* Rodulfus Glaber. Opera, ed. J. France. Oxford, 1989.
* Ferdinand Chalandon, Histoire de la domination normande en Italie et en Sicile, París 1907
* Giuseppe De Blasiis, L'insurrezione pugliese e la conquista normanna nel secolo XI, 3 vol. Nàpols 1869-73.
* John Julius Norwich. The Normans in the South 1016-1130. Longmans: Londres, 1967.
# (2153) Akiyama

Akiyama és l'asteroide número 2153. Va ser descobert per l'astrònom del Harvard College des de l'observatori de Agassiz Stat, l'1 de desembre de 1978. La seva designació provisional era 1978 XD.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 1r novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 25 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=2153.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
# Lascov

Lascov és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. La primera referència escrita de la vila data del 1370.

## Referències

* ↑ «Prešovský kraj (Slovakia): Towns and Municipalities in Districts - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 10 novembre 2024].
* ↑ info@eworks.sk, EWORKS sk-Tvorba www stránok. «História obce - Obec Lascov» (en eslovac). [Consulta: 10 novembre 2024].
# Harhaj

Harhaj és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. La primera referència escrita de la vila data del 1441.

## Referències

* ↑ «Prešovský kraj (Slovakia): Towns and Municipalities in Districts - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 10 novembre 2024].
* ↑ webex.digital. «História | Obec Harhaj | Oficiálne stránky» (en eslovac). [Consulta: 10 novembre 2024].
# En una hostatgeria romana

En una hostatgeria romana (en danés: Fra et romersk osteria) és una pintura a l'oli sobre tela del pintor danés Carl Heinrich Bloch. Amb data del 1866, és una de les pintures de gènere més conegudes de Bloch.

## Història

La pintura fou un encàrrec del comerciant Moritz G. Melchior, amic i principal patrocinador de Bloch, a qui va incloure en l'escena al fons de l'obra (assegut en una taula parlant amb uns amics). Dues dones estan segudes donant-li l'esquena. L'home d'esquena observant els espectadors és el mateix pintor. Bloch fou deixeble de Wilhelm Marstrand. Aquesta obra és semblant a Escena d'una hostatgeria italiana (1848), de Marstrand.
La pintura, la va adquirir la Galeria Nacional de Dinamarca el 1935. L'oli sobre tela sense marc té 148,5 cm per 177,5 cm.

## Referències

* 1 2 Larsen, Peter Nørgaard. «Carl Bloch: In a Roman Osteria, 1866» (en anglés). National Gallery of Denmark. Arxivat de l'original el 19 d'abril de 2016. [Consulta: 4 febrer 2013].
* ↑ «Carl Bloch» (en inglés). The Danish Royal Collections. [Consulta: 12 diciembre 2014].
* 1 2 «In a Roman Osteria» (en anglés). Google Cultural Institute. [Consulta: 12 desembre 2014].
# Sopkovce

Sopkovce és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. La primera referència escrita de la vila data del 1453.

## Referències

* ↑ «Prešovský kraj (Slovakia): Towns and Municipalities in Districts - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 10 novembre 2024].
# Brezovka

Brezovka és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Prešov, al nord del país. Amb una superfície de 3,27 km$^2$, el 2021 tenia una població de 103 habitants. La primera referència escrita de la vila data del 1559.

## Referències

* ↑ «Hustota obyvateľstva - obce [om7014rr_ukaz: Rozloha (Štvorcový meter)]» (en eslovac). www.statistics.sk. Statistical Office of the Slovak Republic, 31-03-2022. [Consulta: 31 març 2022].
* ↑ «Počet obyvateľov podľa pohlavia - obce (ročne)» (en eslovac). www.statistics.sk. Statistical Office of the Slovak Republic, 31-03-2022. [Consulta: 31 març 2022].
* ↑ «Prešovský kraj (Slovakia): Towns and Municipalities in Districts - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 10 novembre 2024].
# Lalueza

Lalueza (aragonès: A Lueza) és un municipi aragonès situat a la província d'Osca i enquadrat a la comarca dels Monegres. El 2021 tenia 884 habitants.

## Referències

* ↑ «Huesca, partido judicial nº4 de Huesca». [Consulta: 10 novembre 2024].
* ↑ «INEbase. Alteraciones de los municipios». [Consulta: 10 novembre 2024].
# Fornolés

Fournoulès és un antic municipi als departament del Cantal al centre-sud de França. L'1 de gener de 2016 es va fusionar amb la nova comuna Saint-Constant-Fournoulès.

## Referències

* ↑ Arrêté préfectoral Arxivat 2016-03-17 a Wayback Machine. 4 December 2015 Plantilla:In lang
# Kubérgania

Kubérgania (en rus: Куберганя) és un poble de la República de Sakhà, a Rússia, situat a 170 km de Bélaia Gorà, el centre administratiu del districte. Segons el Cens de 2010, la seva població era de 530 habitants.

## Referències

* ↑ Sucursal Territorial de la República de Sakha. Resultats del cens de tot Rússia de 2010. Чинность насннпо flocs de neu, flocs de neu i flocs de neu data=març 4, 2016 Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (Recomptes de població per districtes, localitats urbanes i rurals habitades) Plantilla:En lang
# Abd-Al·lah ibn Sad

Abu-Yahya Abd-Al·lah ibn Sad ibn Abi-s-Sarh al-Amirí al-Quraixí —àrab: أبو يحيى عبد الله بن سعد بن أبي السرح القرشي, Abū Yaḥyà ʿAbd Allāh b. Saʿd b. Abī s-Sarḥ al-Quraxĩ—, més conegut simplement com a Abd-Al·lah ibn Sad o com Ibn Abi-Sarh, fou un home d'estat i general musulmà, del clan dels quraixites. Germà de llet del califa Uthman ibn Affan, fou el seu principal suport i finalment cap dels partit dels omeies.
De jove fou secretari de Mahoma i més tard va abjurar de l'islam i va dir que havia alterat als escrits les suposades revelacions del Profeta. Va estar a punt de ser condemnat a mort i fou salvat pel seu germà de llet Uthman. Després va retornar a l'islam.
Va prendre part a la conquesta d'Egipte sota les ordres d'Amr ibn al-As en temps del califa Úmar, i ja llavors va governar l'Alt Egipte de fet de manera independent aprofitant la baralla entre el califa i Amr ibn al-As.
En agraïment a Uthman, Abd-Al·lah va dirigir tropes en favor del seu germà de llet per portar-lo al califat el 644.
Fou nomenat governador de tot Egipte però la data és incerta, creant una flota a Alexandria. Va arreglar els afers entre musulmans i nubians i va ajudar el jove Muàwiya en la seva expedició contra Xipre. El 27 de l'Hègira (647-648) va fer una expedició contra l'Àfrica romana d'Orient que va sotmetre; el 651 va establir la pau amb Núbia i va guanyar als romans d'Orient la batalla naval de Dhat al-Sawari en la qual la flota romana d'Orient fou destruïda (655/656).
Quan van esclatar revoltes contra Uthman, Abd-Al·lah fou el campió legitimista. Va sortir d'Egipte per ajudar el califa deixant el govern interí a as-Sàïb ibn Hixam, que poc després fou enderrocat pel partit revolucionari egipci dirigit per Muhàmmad ibn Abi Hudhayfa, que va impedir a Abd-Al·lah el retorn. Aquest, mentrestant, assabentat de la mort d'Uthman, es va unir a Muàwiya.
Va morir entre el 36 i el 37 (entre 656 i 658) a Ascaló o a Ramla.

## Notes

* ↑ Ibn Taghribirdí explica que fou el 25 de l'Hègira, és a dir en 645-646; quan va esclatar la revolta d'Alexandria Amr no la va poder controlar i en conseqüència fou destituït i va entregar el poder a Abd-Al·lah; quan la calma s'havia restablert, Uthman va oferir a Abd-Al·lah el càrrec d'administrador de finances i a Amr ibn al-As el govern militar d'Egipte, però Amr va refusar i Abd-Al·lah va reunir els dos càrrecs i va augmentar la recaptació de la província.

## Referències

* ↑ Lewis, Bernard. The Arabs in History (en anglès). 6a edició. OUP Oxford, 2002, p. 125. ISBN 0191587664.
* ↑ Hrbek, Ivan. Africa from the Seventh to the Eleventh Century (en anglès). James Currey Publishers, 1992, p. 103. ISBN 0852550936.
* ↑ Ridpath, John Clark. Ridpath's Universal History, Merrill & Baker, Vol. 12, New York, p. 483.

## Bibliografia

* Becker, C.H.. «ʿAbd Allāh b. Saʿd.» Enciclopèdia de l'Islam, segona edició. Editada per, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. Referència. 15 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/abd-allah-b-sad-SIM_0062>