OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fulvetta

Fulvetta és un gènere d'ocells de la família dels paradoxornítids (Paradoxornithidae), tot i que sovint encara se'l troba classificat amb els sílvids(Sylviidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere conté 8 espècies:
* Fulvetta vinipectus - Fulveta cellablanca.
* Fulvetta striaticollis - Fulveta de la Xina.
* Fulvetta ruficapilla - Fulveta de Verreaux.
* Fulvetta danisi - Fulveta d'Indoxina.
* Fulvetta ludlowi - Fulveta de Ludlow.
* Fulvetta cinereiceps - Fulveta capgrisa.
* Fulvetta manipurensis - Fulveta de Manipur.
* Fulvetta formosana - Fulveta de Taiwan.

## Taxonomia

Tot i que el gènere Fulvetta havia estat proposat originalment el 1877, no es va instaurar fins a principis del segle XXI per reubicar diverses espècies que es classificaven en el gènere Alcippe, a la família dels timàlids (Timaliidae). Aquests tàxons es traslladaren a la família dels sílvids (Sylviidae) quan es demostrà la seva proximitat genètica amb els membres del gènere Sylvia.
El Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 10.2, 2020) transferí finalment el gènere Fulvetta a la la família dels paradoxornítids (Paradoxornithidae). Tanmateix, el Handbook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon apareix classificat encara dins de la família dels sílvids.

## Referències

* 1 2 «Sylviid babblers, parrotbills, white-eyes». IOC World Bird List Version 11.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2021.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 634. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Collar, N.J. & Robson, Craig (2007): Family Timaliidae (Babblers). In: del Hoyo, Josep; Elliott, Andrew & Christie, D.A. (eds.): Handbook of the Birds of the World, Volume 12 (Picathartes to Tits and Chickadees): 70-291. Lynx Edicions, Barcelona.
* ↑ Cibois, Alice «Mitochondrial DNA Phylogeny of Babblers (Timaliidae)». Auk, 120, 1, 2003, pàg. 35-54. DOI: 10.1093/AUK/120.1.35. JSTOR: 41677962.
* ↑ «Taxonomic Updates IOC» (en anglès). Congrés Ornitològic Internacional, 25-07-2020. [Consulta: 5 agost 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 634. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Can Pujal (Lliçà d'Amunt)

Can Pujal és una masia de Lliçà d'Amunt inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de planta rectangular amb coberta a dues vessants i carener perpendicular a la façana principal. La façana és simètrica amb un cos central molt elevat. S'hi observen tres nivells, planta baixa, pis i golfes. El portal principal té l'arc rebaixat, just a sobre, a la planta pis hi ha un balcó de pedra treballada de la mateixa amplada que el portal; també a les golfes hi ha un balcó més petit. Finestres i balcons emmarcats amb carreus. Per accedir-hi hi ha un pedrís semicircular d'uns trenta o quaranta cm.

## Referències

* ↑ «Can Pujal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 setembre 2013].
# Erètum

Erètum (llatí: Eretum grec antic: Ἠρητόν) va ser una ciutat dels sabins situada a la via Salària, quan s'unia amb la via Nomentana, prop del Tíber i a menys de 30 km de Roma.
Virgili l'esmenta com una de les ciutats sabines que van lluitar contra Enees, cosa que fa pensar que era considerada una ciutat molt antiga i d'una certa importància. Per la seva situació a les fronteres entre sabins i romans, va ser teatre de lluites entre els dos pobles. El primer conflicte va tenir lloc durant el regnat de Tul·li Hostili, i després amb el seu successor Tarquini Prisc que es va enfrontar i va vèncer els etruscs, aliats dels sabins, que s'havien establert a la ciutat. Tarquini el Superb va obtenir una victòria decisiva sobre els sabins a la rodalia de la ciutat. Ja sota la República va tornar a ser lloc de combats entre els dos pobles i els romans van obtenir allí dues victòries: la primera dels cònsols Publi Postumi Tubert i Agripa Meneni Lanat l'any 503 aC, i la segona de Gai Nauci Rútil el 458 aC. Durant el decemvirat els sabins van establir la seva capital a Erètum i des allí van atacar territori romà. No s'esmenta exactament quan va passar a domini romà però havia de ser després d'aquest fets.
Després torna a ser esmentada durant la Segona Guerra Púnica quan Hanníbal la va fer servir de base pels seus atacs a la capella de Ferònia, a Etrúria quan avançava cap a Roma per la via Salària. Sembla que ja havia perdut la importància que podria haver tingut abans i era una petita ciutat.
Estrabó la descriu poc més que com un llogaret i Valeri Màxim l'anomena «vicus sabiniae regionis» ('poblet de la regió sabina'). Plini el Vell ni l'esmenta. Probablement era dependent de Nomentum, però era una estació o Mansio de la via Salària mencionada a l'Itinerari d'Antoní i a la Taula de Peutinger, i va existir fins al segle iv quan va desaparèixer.
Se suposa que és l'actual Rimane, on hi ha unes ruïnes prop del pont de Ponte di Casa Cotta; un altre possibilitat és Monte Rotondo; la tercera possibilitat és al turó Grotta Marozza prop de les aigües termals de Bagni di Grotta Marozza que probablement correspondrien a Aquae Labanae que Estrabó diu que era a la rodalia d'Erètum.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Eretum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 29 maig 2023].
# HD 41004 Ab

HD 41004 Ab és un planeta extrasolar situat a aproximadament 139 anys llum en la constel·lació de Cavallet de Pintor. Té una massa de 2,56 M$_J$ orbitant a uns diatància d'1,70 ua de HD 41004 A. L'òrbita del planeta és altament excèntrica, a causa de la companya HD 41004 B i la distància varia de 0,44 a 2,96 unitats astronòmiques.

## Bibliografia

* Zucker, S.; Mazeh, T.; Santos, N. C.; Udry, S.; Mayor, M., Astronomy and Astrophysics, v.426, p.695-698 (2004)

## Enllaços externs

* «HD 41004 Ab». The Extrasolar Planets Encyclopaedia. [Consulta: 21 juliol 2008].
Coordenades: 05$^h$ 59$^m$ 49,64$^s$; −48° 14′ 22,89″
* 1 2 Michel Mayor «Multi-order TODCOR: Application to observations taken with the CORALIE echelle spectrograph. II. A planet in the system HD 41004» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 11-10-2004, pàg. 695–698. DOI: 10.1051/0004-6361:20040384.
* 1 2 Michel Mayor «Multi-order TODCOR: Application to observations taken with the CORALIE echelle spectrograph. II. A planet in the system HD 41004» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 11-10-2004, pàg. 695–698. DOI: 10.1051/0004-6361:20040384.
* ↑ Michel Mayor «Multi-order TODCOR: Application to observations taken with the CORALIE echelle spectrograph. II. A planet in the system HD 41004» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 11-10-2004, pàg. 695–698. DOI: 10.1051/0004-6361:20040384.
* ↑ Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
# Càrops el jove

Càrops el jove (en llatí Charops, en grec antic Χάροψ "Khárops"), fou net del cabdill epirota Càrops el vell. Es va educar a Roma i quan va tornar al seu país va ser defensor de la causa romana. Però a diferència del seu avi, a qui Polibi anomena καλὸς κἀγαθὸς (honest i bo), va ser un intrigant cruel.
Les calúmnies de Càrops van empènyer a Antinous i Cèfal Molós a abraçar la causa de Perseu de Macedònia contra Roma. També va ser un dels que es va reunir amb diversos estats de Grècia i amb el procònsol Luci Emili Paulus Macedònic a Amfípolis l'any 167 aC per a felicitar al romà per a la seva victòria a la batalla de Pidna, l'any anterior, i allí va aprofitar per desfer-se dels seus enemics denunciant-los com a oposats a la política romana i amics de Macedònia. Va aconseguir que fossin detinguts i enviats a Roma.
Càrops va obtenir llavors un gran poder i va assolir la tirania l'any 165 aC, d'una manera tan cruel i abusant del poder que si li havia donat que Polibi el descriu com un monstre de crueltat. Va aprofitar també per a obtenir immenses riqueses. En les seves accions bàrbares i en la seva rapacitat el va ajudar la seva mare Filota.
Denunciat al senat romà se li va obrir un procés que el va fer anar a Roma. El senat va comprovar les acusacions i Càrops va rebre una resposta desfavorable i amenaçadora. Els principals dirigents romans i entre ells Emili Paul·le es van negar a rebre'l a casa seva. Quan va arribar a l'Epir va falsificar la sentència del senat, però l'any 159 aC va ser deposat. Va morir el 157 aC a Brundusium.

## Referències

* ↑ 2.Charops a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p.691
# Psittiparus

Psittiparus és un gènere d'ocells de la família dels paradoxornítids (Paradoxornithidae), tot i que sovint encara se'l troba classificat amb els sílvids (Sylviidae).

## Taxonomia

El gènere va ser establert per Carl Eduard Hellmayr el 1903. Tanmateix, els seus membres anteriorment es classificaven en el gènere Paradoxornis i Psittiparus no fou recuperat fins al 2009. Aleshores estava a la família dels sílvids (Sylviidae). Però el Congrés Ornitològic Internacional, en la seva llista mundial d'ocells (versió 10.2, 2020) el transferí finalment a la la família dels paradoxornítids (Paradoxornithidae). Tanmateix, el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon apareix classificat encara dins de la família dels sílvids.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquest gènere conté 4 espècies:
* Psittiparus bakeri - Paradoxornis cap-roig.
* Psittiparus gularis - Paradoxornis de capell gris.
* Psittiparus margaritae - Paradoxornis de capell negre.
* Psittiparus ruficeps - Paradoxornis gorjablanc.

## Referències

* 1 2 «Sylviid babblers, parrotbills, white-eyes». IOC World Bird List Version 11.1. International Ornithologists' Union, 01-01-2021.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 635. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Penhallurick, John; Robson, Craig «The generic taxonomy of parrotbills (Aves, Timaliidae)». Forktail, 25, 2009, pàg. 137–141.
* ↑ «Master Lists». IOC World Bird List Version 10.2. International Ornithologists' Union, 01-01-2021.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 634. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Luci Sergi Esquilí

Luci Sergi Esquilí (en llatí: Lucius Sergius Esquilinus) va ser un polític romà que va formar part del segon decemvirat els anys 450 aC i 449 aC.
Formava part de la branca patrícia de la gens Sèrgia. El seu praenomen no apareix als Fasti Capitolini, i els autors antics no estan d'acord sobre quin era. Titus Livi diu que era Marc, encara que més endavant l'anomena Luci, i Diodor Sícul parla d'un Caius i Dionisi d'Halicarnàs, d'un Marc.
Luci Sergi Esquilí va ser un dels deu magistrats del segon decemvirat, presidit per Api Claudi Cras. Aquest segon decemvirat va ser elegit per a redactar les Lleis de les dotze taules, el primer conjunt de lleis escrites que establien els drets romans.
Aquell any, els sabins van ocupar Erètum, i els eques van acampar al mont Algidus. Les tropes romanes es van dividir en dos exèrcits per poder lluitar en els dos fronts. Esquilí va rebre el comandament de l'exèrcit que es va enfrontar amb els eques, amb altres tres decemvirs, Luci Minuci, Marc Corneli Maluginense i Tit Antoni Merenda. Mentrestant, Api Claudi i Espuri Opi Còrnicen es van quedar a Roma per assegurar la defensa de la ciutat. Els altres quatre decemvirs van dirigir l'exèrcit contra els sabins. Van fer front als seus enemics, i Esquilí, vencedor, es va retirar a Túsculum.
Api Claudi Cras es va comportar a Roma de forma tirànica i violenta. Va negar-se a dimitir un cop acabada la feina encomanada, negant-se a elegir els nous cònsols. L'intent d'Api Claudi contra Virgínia va portar a l'enderrocament del decemvirat. Api va ser acusat per Virgini, pare de Virgínia, però no va viure per veure el judici i segons Titus Livi es va suïcidar, però l'opinió més estesa és que va ser executat a la presó per ordre dels tribuns. Els demés decemvirs, excepte Espuri Opi Còrnicen que es va suïcidar a la presó, van marxar a l'exili.

## Referències

* 1 2 3 Broughton, Robert S. The magistrates of the Roman republic. Volume I, 509 B.C.-100 B.C.. Atlanta: Scholars Press, 1986, p. 46-48.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, III, 38, 42
* ↑ Dionisi d'Halicarnàs. Ῥωμαϊκὴ Ἀρχαιολογία (Rhōmaikē archaiologia), XI, 2

## Vegeu també

* Decemvir
* Lleis de les dotze taules
# Zhao Xin

Zhao Xin (xinès tradicional: 赵信, xinès simplificat: 赵信; Wade-Giles: Chao Hsin), va ser originalment un marquès del llinatge xiongnu, que prèviament s'havia rendit a la dinastia Han. El seu nom Zhao Xin va ser adoptat probablement durant el seu servei a Han. Va ser un dels sis generals dirigits per Wei Qing durant una expedició en el 123 aEC, i va dirigir una forta força d'avantguarda de 3.000 homes juntament amb el seu company el general Su Jian. En xocar amb les forces xiongnu, que va fer defecció de nou cap als xiongnu, mentre que Su Jian va aconseguir escapar després que les seves forces van ser aniquilades. Una fortalesa xiongnu que porta el seu nom es va construir a prop de les Muntanyes Khangai, poc després de la seva submissió a Yixixie Chanyu. Aquesta fortalesa va ser més tard destruïda completament per les forces de Wei Qing durant la fase final de la batalla de Mobei.

## Vegeu també

* Batalla de Mobei
* Xin Zhao, el Senescal de Demacia, un personatge campió jugable en el videojoc d'estratègia i acció en temps real League of Legends

## Bibliografia

* Ban Gu et al., Hanshu. Beijing: Zhonghua Shuju, 1962. ISBN 7-101-00305-2
* Sima Guang, comp. Zizhi Tongjian. Beijing: Zhonghua Shuju, 1956. ISBN 7-101-00183-1
# Megalurus

Megalurus és un gènere d'ocells de la família dels Locustèl·lids (Locustellidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, 2023) el present gènere està format per només una espècie:
* Megalurus palustris - camperol d'aguamoll.
Anteriorment el gènere Megalurus incloïa espècies addicionals. Un estudi filogenètic molecular exhaustiu de la família dels locustèl·lids publicat el 2018 va trobar que Megalurus no era monofilètic. En la reorganització resultant, 5 espècies es van traslladar al gènere Poodytes ressuscitat i 4 espècies es van traslladar a Cincloramphus, deixant només el camperol d'aiguamoll a Megalurus.

## Referències

* 1 2 «Grassbirds, Donacobius, tetrakas, cisticolas, allies» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 14 agost 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 602. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Alström, P.; Cibois, A.; Irestedt, M.; Zuccon, D.; Gelang, M.; Fjeldså, J.; Andersen, M.J.; Moyle, R.G.; Pasquet, E. «Comprehensive molecular phylogeny of the grassbirds and allies (Locustellidae) reveals extensive non-monophyly of traditional genera, and a proposal for a new classification». Molecular Phylogenetics and Evolution, vol. 127, 2018, pàg. 367–375. DOI: 10.1016/j.ympev.2018.03.029. PMID: 29625229.
* ↑ «Grassbirds, Donacobius, Malagasy warblers, cisticolas, allies». IOC World Bird List Version 9.2. International Ornithologists' Union, 2019. [Consulta: 28 agost 2019].
# Sibiville

Sibiville és un municipi francès situat al departament del Pas de Calais i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 92 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Sibiville era de 92 persones. Hi havia 36 famílies de les quals 12 eren unipersonals (12 homes vivint sols), 12 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 51 habitatges, 39 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 51 habitatges eren cases. Dels 39 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien tres cambres, 5 en tenien quatre i 31 en tenien cinc o més. 36 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 22 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Sibiville el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 12 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 12 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 12 |
| 12 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 58 persones, 46 eren actives i 12 eren inactives. De les 46 persones actives 39 estaven ocupades (24 homes i 15 dones) i 7 estaven aturades (5 homes i 2 dones). De les 12 persones inactives 7 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa alimentària i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic establiment comercial que hi havia el 2009 era una carnisseria.
L'any 2000 a Sibiville hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 480 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements et de services dans le domaine du commerce en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Sibiville a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Sibiville a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Bomílcar (Sufet)

Bomílcar fou un militar i polític cartaginès que va dirigir una part de l'exèrcit d'Hanníbal Barca quan aquest exèrcit creuava el Roine.
Era el pare d'Hannó. Sembla que va ser un dels sufets cartaginesos i que després va presidir el senat de la ciutat en el qual es va resoldre la Segona Guerra Púnica, segons diuen Polibi i Titus Livi.

## Referències

* ↑ 2.Bomilcar a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 499
# Àccies

Les Àccies (en grec antic: Ἄκτια, llatí: Actia) eren uns festivals que se celebrava cada quatre anys en honor d'Apol·lo Acci a Nicòpolis de l'Epir, i que incloïen lluites, concursos musicals, curses de cavalls i batalles navals.
Va ser instituït per August per commemorar la seva victòria a la batalla d'Àccium l'any 31 aC sobre Marc Antoni i Cleòpatra, i probablement revivia un antic festival que es feia al temple d'Apol·lo a Àccium, festival que esmenten Tucídides i Estrabó. Els jocs se celebraven cada quatre anys, probablement el 2 de setembre, l'aniversari de la victòria. Estaven classificats després dels quatre grans jocs que se celebraven (Olímpics, Pítics, Nemeus i Ístmics).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Actia». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 20-XI-2020].
# Gal·les al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior

Gal·les va ser un dels països que va debutar al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior en 2018.
El 9 de maig de 2018, la televisió pública de Gal·les va confirmar el seu debut al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior 2018, el qual va suposar la seva primera participació en aquest festival. A més, és el tercer esdeveniment en què aquesta nació no participa com a part del Regne Unit, ja que anteriorment, en 1991, Gal·les va debutar en Jocs sense Fronteres i en 2017, ho va fer al Cor de l'Any d'Eurovisió 2017.

## Història

Gal·les va participar anteriorment en el concurs com a part del Regne Unit entre 2003 i 2005, sent ITV responsable de la seva participació. S4C també havia mostrat interès a participar en el concurs de 2008 a Limassol, Xipre, però al final va decidir no participar-hi.
S4C va anunciar que debutarien al concurs de 2018 el 9 de maig de 2018. El país va estar representat per la cançó "Perta" interpretada per Manw, quedant-se en últim lloc en un camp de 20 cançons amb 29 punts. Gal·les va participar al concurs del 2019, representat per la cançó "Calon yn Curo" interpretada per Erin Mai i va quedar 18è amb 35 punts.
El 2019 va ser l'últim any que Gal·les va participar en el concurs. S4C va citar la pandèmia de la COVID-19 com a motiu per no participar en edicions posteriors.
El 25 d'agost de 2022, la British Broadcasting Corporation (BBC) va anunciar que el Regne Unit tornaria al concurs el 2022 després d'una absència de setze anys.

## Participacions

Llegenda
| Any | Seu | Artista | Cançó | Lloc | Punts |
| 2018 | Minsk | Manw | «Perta» | 20 | 29 |
| 2019 | Gliwice | Erin Mai | «Calon yn Curo (Heart Beating)» | 18 | 35 |
| No hi va participar entre 2020 i 2024 ||||||

## Referències

* ↑ «Wales: Debuts in the Junior Eurovision Song Contest». EuroVoix.com, 09-05-2018.
# Dalmau de Creixell

Dalmau de Creixell (Empordà, segle xii - 1219) fou un militar català.
Probablement fill de Pere Creixell i nebot del bisbe de Girona Arnau de Creixell. Va participar en diverses campanyes a les ordres d'Alfons el Cast, i durant el regnat de Pere el Catòlic, sent el seu millor estrateg va distribuir les forces cristianes i dirigir la cavalleria en la batalla de Las Navas de Tolosa i poc després va participar en la presa d'Úbeda, i més tard va lluitar contra els croats de Simó de Montfort durant la croada albigesa.
La ciutat de Barcelona li té dedicat un carrer al barri de la Font d'en Fargues, al disctricte d'Horta-Guinardó.

## Referències

* ↑ «Dalmau de Creixell». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Ferran Soldevila: Revisió del text, pròlegs i notes a Les quatre grans cròniques (1971)
* ↑ Pere Tomic, Històries e conquestes. (Capítol XXXVIII)
* ↑ «Borrassà». Arxivat de l'original el 2005-02-24. [Consulta: 11 maig 2008].
* ↑ «Nomenclàtor de Barcelona».