OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marobod

Marobod o Marbod (en llatí Marobodus, alguna vegada Marabodus), va néixer potser l'any 18 aC i va morir l'any 35. Va ser rei dels marcomans (Maerk men = homes de la frontera o homes de la maresma), sueu de naixement.
Va néixer cap a l'any 18 aC en una família noble, i va ser enviat de jove a Roma com a ostatge. Va atreure l'atenció d'August, que li va fer donar una educació liberal. A començaments del segle i va tornar al seu país i al front d'una de les branques dels sueus va travessar les muntanyes d'Erzgebirge i va expulsar o potser va sotmetre als bois, un poble celta que habitava Bohèmia i part de Baviera i va estendre progressivament els límits dels seus dominis al nord del Danubi, des de Regensburg fins gairebé les fronteres d'Hongria. Al sud del riu va sotmetre a les tribus de Pannònia i el Nòric. La seva capital era Boviasmum on va concentrar un exèrcit de 70000 homes i 4000 cavallers, als que va disciplinar a la manera romana. Tenia la residència reial a Marobudum.
L'any 7 August va començar a témer el poder que estava agafant. Marobod donava asil als descontents romans i els seus ambaixadors es dirigien a August com un igual i no com un superior. Amb alguna excusa es va decidir la guerra, i es va encarregar a Tiberi que creués el Danubi, cosa que va fer a Carnunt, prop de la ciutat de Presburg (moderna Bratislava) a Eslovàquia, a l'est del dominis marcomans. Gneu Senti Saturní va ser enviat amb un contingent contra els cats (Chatti) i després, altre cop reunit amb Tiberi, van avançar cap a Boviasmun. Una revolta a les províncies romanes al sud del Danubi, va salvar a Marobod, que es va mantenir neutral durant la guerra a Dalmàcia i Pannònia.
L'any 9 no es va aprofitar de l'angoixa de Roma després del desastre de Quintili Var a la batalla del bosc de Teutoburg i va enviar a August el cap del cònsol, comprat als que l'havien matat, perquè fos enterrat a Roma, a més de donar-li el condol. L'any 17 els pobles sotmesos per Marobod van començar a queixar-se del despotisme del seu rei. Els queruscs sota Armini van seguir un camí propi. Diversos clans dels sèmnons, longobards i sueus es van revoltar. Ingimer, oncle de Armini, va oscil·lar entre l'aliança amb els marcomans i amb el seu nebot. Derrotat Marobod, va demanar ajut de Roma.
Catualda, un cap dels germànics gotons, probablement els gots (poble germànic) a qui Marobod havia enviat a l'exili, va iniciar la invasió del regne marcomà per Bohèmia i Marobod va suplicar ajut a Tiberi que només li va garantir refugi a Itàlia i llibertat de retornar quan volgués. Marobod va haver d'exiliar-se a Itàlia, a Ravenna, on va viure els darrers 17 anys de la seva vida. Va morir amb 53 anys. En parlen Estrabó, Tàcit, Vel·lei Patercul i Suetoni.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Maroboduus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 8 octubre 2022].
* ↑ Estrabó. Geografia, VII, 290
* ↑ Tàcit. Annals, II, 44-46, 62-63
* ↑ Vel·lei Patercul. Historiae Romane, II, 108
* ↑ Suetoni. Vides dels dotze cèsars: Tiberi, 37
# Vilë-Ballaj

Vilë-Ballaj és un poble situat a les planes centrals de la regió de les terres baixes occidentals d'Albània. Forma part del comtat de Tirana. A la reforma del govern local de 2015 va passar a formar part del municipi Rrogozhinë. En aquest poble està situada la fortalesa de Bashtovë.

## Referències

* ↑ «Shoqata e Komunave të Shqipërisë». Arxivat de l'original el 2014-04-14. [Consulta: 19 juny 2014].
* ↑ «Law nr. 115/2014» (en albanès) p. 6375. [Consulta: 25 febrer 2022].
# Vivian Woodward

Vivian Woodward (Kennington, Regne Unit de la Gran Bretanya i Irlanda, 3 de juny de 1879 − Ealing, Regne Unit, 31 de gener de 1954) fou un futbolista anglès, guanyador de dues medalles olímpiques d'or.

## Biografia

Va néixer el 3 de juny de 1879 a la ciutat de Kennington, població situada a l'anomenat Gran Londres, que en aquells moments formava part de l'anomenat Regne Unit de la Gran Bretanya i Irlanda i actualment del Regne Unit.
Va morir el 31 de gener de 1954 a la seva residència d'Ealing, ciutat també situada a l'àrea metropolitana de Londres.

## Carrera esportiva

Jugà com a davanter al llarg de la seva carrera en els clubs Tottenham Hotspur FC (1901-1909) i Chelsea FC (1909-1915).
Membre de la selecció de futbol d'Anglaterra en 23 ocasions, va marcar 29 gols. Així mateix participà, als 28 anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 1908 celebrats a Londres (Regne Unit) amb la selecció unificada del Regne Unit, amb la qual aconseguí guanyar la medalla d'or. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1912 celebrats a Estocolm (Suècia) aconseguí revalidar el seu títol olímpic.

## Referències

* ↑ (anglès) Vivian John Woodward

## Enllaços externs

* LFChistory - Vivian Woodward (anglès)
# Crivadiateri

Els crivadiateris (Crivadiatherium) són un gènere extint de mamífers embritòpodes de la família dels arsinoïtèrids que visqueren a Europa durant l'Oligocè inferior. Se n'han trobat restes fòssils al județ de Hunedoara (Romania). Les dues espècies que formen aquest grup foren descrites a partir de dents. C. iliescui era més grossa que C. mackennai. En general, tant l'una com l'altra era més petita i primitiva que l'arsinoïteri. El nom genèric Crivadiatherium significa ‘bèstia de Crivadia’.

## Referències

* 1 2 3 Augustin, F.J.; Hartung, J.; Kamburidis, P. The Phanerozoic Geology and Natural Resources of Egypt (en anglès). Springer, 2023, p. 383. DOI 10.1007/978-3-030-95637-0_9. ISBN 978-3-030-95636-3.
* ↑ Entrada «Crivadiatherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 4 setembre 2024].
# Mentuherkhepxef A

Mentuherkhepexef (mntw-ḥr-hpšf, "Mentu és amb el seu braç fort") va ser un princep egipci de la XIX Dinastia. Era fill del faraó Ramsès II i el cinquè fill de la processó dels prínceps després dels seus germanastres; Amonherkhepsef, Ramsès, Pareheruenemef i Khaemuese.
Mentuherkhepxef en jeroglífic :
Mentuherkhepexef va participar en la batalla de Cadeix l'any 5 i al setge de Dapur l'any 10. Hi ha una menció de Mentuherkhepxef en una estela de Bubastis, una antiga ciutat situada a la regió oriental del delta del Nil. A més, hi ha una estàtua seva que actualment es troba a Copenhaguen, Dinamarca. Mentuherkhepexef apareix com a Mentuheruenemef en una inscripció trobada al temple de Luxor, possiblement indicant diferents títols o rols que va exercir durant la seva vida. Va compartir els títols de "Primer auriga de la seva majestat" i de "Supervisor dels cavalls" amb el seu germanastre Pareheruenemef

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 170-171.
* ↑ «Ramesses II» (en anglès). Universitat de Saint Louis. Arxivat de l'original el 2021-02-25. [Consulta: 1r agost 2024].

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
# Marquesat de Finale

El Marquesat de Finale va ser un antic estat italià situat a la Ligúria que comprenia els territoris dels actuals municipis de Finale Ligure, Calico Ligure, Rialto, Orco Feglino, tovo San Giacomo, Magliolo, Bormida, Osiglia, Pallare, Carcare, Calizzano, Massimino, etc. Els territoris, que posteriorment van prendre el nom de Marquesat del Finale, van ser governats ininterrompudament durant sis segles per la família dels Aleramo i posteriorment pels marquesos del Carreto quan el territori es va constituir com a estat lliure.

## Marquesos de Finale
### Casa Del Carretto

* Enrico del Vasto (1162-h.1185)
* Enrico II (h.1185-1231)
* Giacomo (1231-1265)
* Antonio (1265-1313)
* Giorgio (1313-1359)
* Lazzarino I (1359-1392)
* Lazzarino II (1392-1412)
* Galeotto I (1412-1448)
* Giovanni I Lazzarino (1448-1468)
* Biagio Galeotto II (1468-1482)
* Alfonso I (1482-1517)
* Giovanni II (1517-1535)
* Alfonso II (1535-1583)
* Alessandro (1583-1596)
* Sforza Andrea (1596-1602)

### Casa d'Àustria

* Felip III de Castella (1602-1621)
* Felip IV de Castella (1621-1665)
* Carles II de Castella (1665-1700)

### Casa de Borbó

* Felip V de Castella (1700 - 1706)

### Casa d'Àustria

* Carles VI del Sacre Imperi Romanogermànic (1706 - 1713)
Després de la batalla de Torí (1706), tota la Llombardia espanyola, inclòs el marquesat de Finale, van caure en poder dels imperials al comandament del príncep Eugeni de Savoia, de manera que el territori va quedar en mans de l'arxiduc Carles d'Àustria, posteriorment electe emperador Carles VI. La Pau d'Utrecht el va separar definitivament de la Monarquia d'Espanya, regida per la dinastia borbònica. La funció de corredor que el marquesat de Finale havia jugat en els segles precedents era ja inútil en el nou context europeu, de manera que Carles VI va vendre el marquesat a la República de Gènova el 20 d'agost de 1713 amb la condició que fossin respectats els estatuts i l'autonomia que els finaleses havien tingut fins aquell moment. Finale romandrà en poder de Gènova fins a 1795, quan és ocupada per les tropes franceses, deixant de ser marquesat en 1797 quan Napoleó Bonaparte creà la República Ligur.
# Ernst Brasche

Ernst Konrad Otto Brasche (Saarde, Comtat de Pärnu, Estònia, 27 de novembre de 1873 - Tallinn, 12 de novembre de 1933) va ser un regatista estonià que va competir a començaments del segle XX sota bandera russa.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de bronze en la categoria de 10 metres del programa de vela. Brasche navegà a bord del Gallia II junt a Esper Beloselsky, Karl Lindholm, Nikolai Puschnitsky, Aleksandr Rodionov, Iosif Schomaker i Philip Strauch.

## Referències

* ↑ «Waldemar Björkstén Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 22 febrer 2017].
# Kurt Stenberg

Kurt Enoch Stenberg (Vaasa, Ostrobòtnia, 11 de juliol de 1888 – Karhula, Vall de Kymi, 26 de març de 1936) va ser un gimnasta finlandès que va competir durant els primers anys del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del concurs complet per equips.

## Referències

* ↑ «Kurt Stenberg Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 14 novembre 2015].
# Hwang Kyung-Seon

Hwang Kyung-Seon, també transcrit com a Hwang Kyung-Sun o Hwang Gyeong-Seon (en hangul 황경선; en hanja: 黃敬善) (Corea del Sud 1986) és una taekwondista sud-coreana, guanyadora de dos medalles olímpiques i dos títols mundials.

## Biografia

Va néixer el 21 de maig de 1986 en una ciutat desconeguda de Corea del Sud.

## Carrera esportiva

Va participar, als 18 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la categoria femenina de pes mitjà. En aquesta mateixa categoria aconseguí en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (Xina) la medalla d'or.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat dos medalles d'or en el Campionat del Món de taekwondo i una en els Jocs Asiàtics.
# Abd-Al·lah Khan Uzbek

Abd-Al·lah Khan Uzbek fou un noble i general mogol del segle xvi que va governar breument a Malwa. Era fill de Ayesha Sultan Begum, filla del sultà timúrida Hussayn Bayqara i net de Zubayda Akasha, neta de l'arabshàhida Timur Shaykh. Ayesha era vídua de Kasim Sultan (amb el que va tenir un fill de nom Kasim Husayn Sultan) i casada en segones noces amb el seu parent Buran o Burhan Sultan.
El 1526 va servir a l'exèrcit mogul al Gran Khorasan i el 1530 encara estava a l'exèrcit i les forces dels uzbeks xaibànides foren decisives contra Rana Sanga. Va servir sota Babur i Humayun i quan aquest fou derrotat a Chausa el 1539, Ayesha Begum fou assassinada.
Va participar després a les campanyes de Humayun a Panjab i Sind. Quan Kamran es va revoltar a Kandahar li va donar suport però després es va tornar a posar al servei de Humayun quan aquest va recuperar Kabul i Kandahar. Va servir amb l'emperador a les campanyes de Balkh i Badakhxan (1548-1549).
En aquest temps es va casar amb una filla de Kasim Barlas, el sultà kazakh de la línia de djudji i va tenir un paper destacat en la restauració d'Humayun i en la guerra contra els sur afganesos.
Sota Akbar el Gran es va destacar en la batalla de Panipat del 5 de novembre de 1556 i va rebre el títol de Shadjaat kan i el djagir (territori en feu) de Kalpi. Després es va unir a les forces imperials contra Khan Zaman Alu Kuli Uzbek, governador de Djawnpur; a l'any següent va participar en la reconquesta de Malwa a Baz Bahadur, per a la que li fou concedida plena autoritat i un rang molt alt, però després aquest li fou retirar per Akbar, amoinat de què no tingués massa poder.
Abd Allah es va revoltar a Malwa, però va haver de fugir amb el seu fill cap a la cort de Gangiz Khan a Gujarat però aquest fou pressionat per entregar-lo i llavors va retornar a Malwa, per acabar refugiat a la cort del seu antic enemic Khan Zaman governador de Djawnpur. La data de la seva mort és desconeguda.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 M. H. Siddiqi, “Abdallah Khan Uzbek,” Encyclopædia Iranica, I/2, pp. 199-200; una versió actualitzada es troba disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/abdallah-khan-uzbek
# Martin Severin From

Martin Severin Janus From (Nakskov, 8 d'abril de 1828 – 6 de maig de 1895), fou un jugador d'escacs danès.

## Biografia

Tot i que va néixer a Nakskov, es va educar a Nykjöbing. Durant la Guerra dels Ducats (Zweiter Schleswig-Holsteinischer Krieg), es va allistar a l'exèrcit com a voluntari, i va servir a la brigada del General Olaf Rye, i combaté a la batalla de Fredericia el 6 de juliol de 1849. Al final de la guerra, es va establir a Copenhaguen. Era empleat a l'Oficina d'Estadística local, on hi va conèixer en Magnus Oscar Möllerström (qui llavors era el més fort jugador d'escacs de la ciutat). Posteriorment, va treballar a l'Oficina central de gestió de les presons, i el 1890 va esdevenir inspector de la penitenciaria de Christianshavn. El 1891 li fou atorgada la Ridder af Danneborg, que era la segona condecoració més important a Dinamarca.

## Carrera escaquística i resultats destacats en competició

From va guanyar el torneig d'escacs de Copenhaguen 1862, per sobre de M.O. Møllerstrøm, S.A. Sørensen, H.A. Lindehn, A. Mathiassen, etc. A partir de 1865, fou president del Club d'escacs de Copenhaguen, càrrec que va mantenir durant molts anys. Va participar en el Torneig de París 1867, on hi empatà als llocs 12-13è (el torneig el va guanyar Ignatz von Kolisch).

### Contribucions a la teoria dels escacs

From va jugar el gambit danès (1.e4 e5 2.d4 exd4 3.c3) a París 1867. El seu nom és vinculat al gambit From dins l'obertura Bird (1.f4 e5).

### Rànquing mundial

El seu millor rànquing Elo s'ha estimat en 2427 punts, el juliol de 1870, moment en què tenia 42 anys, cosa que el situaria en 18è lloc mundial en aquella data. Segons chessmetrics, va ser el 16è millor jugador mundial en 8 diferents mesos, entre l'octubre de 1868 i el juliol de 1869.

## Notes i referències

* ↑ Nota biogràfica de Martin Severin From Arxivat 2011-07-19 a Wayback Machine. a skakjournal.dk (danès)
* 1 2 «Nota biogràfica de Martin Severin From» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 21 juliol 2010].
* ↑ «Quadre del torneig, Paris 1867» (en italià). C.Sericano. [Consulta: 10 juny 2010].
* ↑ El sistema de classificació Elo no es va instituir oficialment fins al 1971, però s'han fet estimacions de la classificació Elo per a èpoques anteriors
* ↑ Fitxa de Martin Severin From a Chessmetrics (anglès)

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Martin Severin From a «chessmetrics.com». [Consulta: 21 juliol 2010]. (anglès)
# Guido von Samson-Himmelstjerna

Guido von Samson-Himmelstjerna (Rõuge, actual Estònia, llavors Imperi Rus, 27 de febrer de 1871 - Istanbul, Turquia, 2 de març de 1941) fou un director d'orquestra, compositor, pianista i professor de música rus, procedent d'una família aristocràtica d'alemanys bàltics.
Alumne distingit del Conservatori de Sant Petersburg, perfeccionà els seus estudis a Alemanya, establint-se el 1903 a Riga, on fundà la Societat Filharmònica de la capital letona. Des del 1904 dirigí la secció de música de la Societat Imperial Russa.
Va compondre i publicar interessants obres per a piano sol, lieders, obres per a orquestra i diversos cors.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. 53, pàg. 545. (ISBN-84-239-4553-7)
# Enrico Baroni

Enrico Baroni (24 de novembre de 1892 - 28 de juny de 1940) va ser un oficial naval italià durant la Segona Guerra Mundial.

## Biografia

Nascut a Florència l'any 1892, Enrico Baroni es va matricular a l'Acadèmia Naval Italiana de Livorno el 10 de novembre de 1911 i es va graduar el 1914, amb el grau d'alferes. Durant la Primera Guerra Mundial va servir primer als cuirassats Roma i Conte di Cavour, després al creuer blindat Pisa i finalment, com a primer oficial de control de foc, al cuirassat Dante Alighieri. Al final de la guerra, va ser destinat a l'Oficina Tècnica d'Armes Navals a Venècia i estacionat al vaixell de reparació Quarnaro.
Aleshores va rebre el comandament de la torpedinera Cortellazzo i, després de l'ascens a capità de corbeta, del destructor Aquilone. El 1932 va ser ascendit a capità de fragata i nomenat oficial executiu del creuer pesant Fiume, i després va ocupar el càrrec de comandant superior a l'Extrem Orient, amb insígnies al minador Lepanto. Després de la repatriació, va ser ascendit a capità de navili i nomenat comandant de la Comandament Naval de Càller durant un període, abans de rebre el comandament del creuer lleuger Luigi Cadorna.
El 1940 va rebre el comandament del 2n Esquadró de Destructors, amb bandera a l'Espero. El 27 de juny de 1940, l'Espero, juntament amb els seus germans Ostro i Zeffiro, van salpar de Tàrent cap a Tobruk en una missió de transport ràpid d'algunes bateries de canons antitanc; l'endemà, però, els tres destructors, albirats per avions de reconeixement britànics, van ser interceptats cinc creuers lleugers britànics al comandament del vicealmirall John Tovey. Baroni va decidir retenir els creuers britànics amb el seu vaixell el màxim temps possible, per donar a l'Ostro i el Zeffiro el temps necessari per escapar; de fet, el sacrifici de l'Espero va permetre als dos vaixells germans escapar i arribar a Bengasi i després a Tobruk. L'Espero, després d'una batalla solitària de dues hores contra els vaixells de Tovey, va ser finalment colpejat pel foc del creuer, deixant-lo mort a l'aigua i acabat per l'HMAS Sydney. Després de donar ordres per a l'enfonsament i l'abandonament del vaixell, Baroni va tornar al pont i va enfonsar-se amb el seu vaixell. Va ser guardonat pòstumament amb la Medalla d'Or al Valor Militar.

## Condecoracions

    Medalla d'Or al Valor Militar (a títol pòstum)
    Medalla commemorativa de la guerra 1915-1918
    Medalla commemorativa italiana de la Victòria de 1918
    Medalla commemorativa de la Unitat d'Itàlia

## Referències

* 1 2 3 Enrico Baroni on the Website of the Italian Navy
# Paul Anspach

Paul Anspach (Zwijndrecht, Bèlgica 1882 - Brussel·les 1981) fou un tirador d'esgrima belga, guanyador de cinc medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer l'1 d'abril de 1882 a la ciutat de Zwijndrecht, població situada a la província d'Anvers. Fou cosí del tirador d'esgrima i medallista olímpic Henri Anspach. Va morir el 28 d'agost de 1981 a la seva residència de Brussel·les, capital de Bèlgica.

## Carrera esportiva

Va participar, als 26 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1908 celebrats a Londres (Regne Unit), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova per equips de la modalitat d'espasa, així com finalitzar cinquè en la prova individual d'espasa. En aquests jocs també participà en la prova individual de sabre, si bé fou eliminat en segona ronda.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1912 celebrats a Estocolm (Suècia) aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova individual d'espasa i en la prova per equips. També va participar en la prova de floret, si bé fou eliminat en semifinals.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1920, realitzats a Anvers (Bèlgica), aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova per equips d'espasa, un metall que revalidà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1924 realitzats a París (França), on així mateix finalitzà novè en la prova individual d'espasa.
L'any 1906 fou un dels membres fundadors del Comitè Olímpic Belga. El 1913 també fou un dels fundadors de la Federació Internacional d'Esgrima (FIE), de la qual fou secretari general i president (1932-1939 i 1946-1950).

## Referències

* 1 2 3 «Olympism in mourning». Olympic Review. The International Olympic Committee [Lausanne, Switzerland], 167, 9-1981, pàg. 559. Arxivat de l'original el 14 juny 2012 [Consulta: 18 agost 2009].
* 1 2 3 4 5 «Olympedia – Paul Anspach». [Consulta: 10 desembre 2023].
* ↑ «Olympic awards.». Olympic Review. The International Olympic Committee [Lausanne, Switzerland], 107–108, 9-1976, pàg. 505–506 [Consulta: 18 agost 2009].
# Charles Jensen

Charles Kristoffer Peter Jensen (Bislev, Aalborg, 24 de desembre de 1885 – Roskilde, 5 de juny de 1920) va ser un gimnasta artístic danès que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on fou quart en la el concurs complet per equips del programa de gimàstica.
Quatre anys més tard, als Jocs Olímpics d'Estocolm, va guanyar la medalla de bronze en el Concurs per equips, sistema lliure del programa de gimnàstica. En aquests mateixos Jocs fou trentè en el concurs complet individual.

## Referències

* 1 2 «Charles Jensen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de març 2012. [Consulta: 24 setembre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
# Eduard Brückner

Eduard Brückner (Jena, Turíngia, 29 de juliol de 1862 - Viena, 20 de juliol de 1927) fou un geògraf i meteoròleg alemany.
Brückner va estudiar a les universitats de Dorpat, Dresden i Múnic. Fou professor a les universitats de Berna (1891, on va arribar a rector), a Halle-Wittenberg (1904) i, des del 1906, a Viena, on col·laborà amb Albrecht Penck. S'especialitzà en climatologia general i glacial i el 1909 fou elegit vicepresident de l'Associació Austríaca de Meteorologia.
Establí la teoria de l'existència d'uns cicles climàtics de 35 anys (cicle de Brückner). La teoria reportava la tendència de recurrència cíclica d'anys humits en intervals de, aproximadament, 35 anys, amb anys temperats i secs al mig. Se li va prestar molta atenció per un temps, però la seva operativa està enfosquida per la major magnitud de les variacions irregulars any per any, i per recurrències cícliques d'altres períodes. Per tant, la teoria era conseqüència no pas de la realitat, sinó dels mètodes matemàtics emprats en establir-la.

## Referències

* ↑ http://www.nova.es/sinfinmix/apuntes/biograf.html#bruckner Arxivat 2010-04-04 a Wayback Machine.
* ↑ «Eduard Brückner». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.