OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elbląg

Elblag (en alemany: Elbing) és una ciutat del nord de Polònia, del Voivodat de Vàrmia i Masúria, amb una població de 130.000 habitants. Se situa a la vora del riu Elbląg, que desemboca en la Llacuna del Vístula, una entrada del Mar Bàltic. Els seus orígens històrics es remunten al segle xiii amb l'Ordre Teutònica. Formà part de la Lliga Hanseàtica vinculant-se amb ciutats com Danzig (Gdańsk), Lübeck i Amsterdam. Després de la derrota dels cavallers de l'Ordre Teutònica a la batalla de Grunwald i amb la Segona Pau de Thorn el 1466, la ciutat fou incorporada a Polònia. El 1772 amb la Primera partició de Polònia passa formar part de Prússia fins al 1945. Amb la fi de la II Guerra Mundial serà transferida a Polònia.

## Persones il·lustres

* Radosław Wojtaszek (1987), Gran Mestre d'escacs
* Peter Sohr (1630-1693) compositor musical
* Ursula Karusseit (1939-2019), actriu

## Enllaços externs

* Municipal website Arxivat 2008-09-19 a Wayback Machine.
# Karanisia

Karanisia és un gènere extint de primats lorísids en el qual s'han inclòs dues espècies: K. clarki i K. arenula.
K. clarki fou descrit el 2003 a partir de fragments aïllats de dents i mandíbules de l'Eocè superior (fa aproximadament 40 milions d'anys). Aquests fragments havien estat trobats als sediments de la formació de Birket Qarun, a la Governació d'el Faium (Egipte). Els espècimens indiquen la presència d'una pinta dental, cosa que en fa el primat fòssil més antic que presenta clarament aquest caràcter. La pinta dental és un tret característic de tots els estrepsirrins vivents (lèmurs, lorísids i gàlags). Aquest fòssil, juntament amb l'espècie de l'Oligocè coneguda com a Bugtilemur mathesoni, que presenta una pinta dental i fou descobert a la formació de Chitarwata (Pakistan), han complicat el «trencaclosques» dels orígens dels lèmurs.
El 2010, la revista Nature publicà un article que descrivia una segona espècie de Karanisia, K. clarki. Aquesta espècie fou descrita a partir de roques de l'Eocè superior de Líbia.

## Referències

* ↑ «Karanisia». The Paleobiology Database. Arxivat de l'original el 2012-10-12. [Consulta: 8 juliol 2009].
* ↑ «Karanisia clarki». ZipCodeZoo.com. [Consulta: 8 juliol 2009].
* 1 2 Jaeger, Jean-Jacques; Beard, K.C., Chaimanee, Y., Salem, M., Benammi, M., Hlal, O., Coster, P., Bilal, A.A., Duringer, P., Schuster, M., Valentin, X., Marandat, B., Marivaux, L., Métais, E., Hammuda, O. i Brunet, M. «Late middle Eocene epoch of Libya yields earliest known radiation of African anthropoids». Nature, 467, 7319, 2010, pàg. 1095–1098. DOI: 10.1038/nature09425. PMID: 20981098.
* ↑ Seiffert, E. R.; Simons, E. L. i Attia, Y. «Fossil evidence for an ancient divergence of lorises and galagos». Nature, 422, 6930, 2003, pàg. 421–424. DOI: 10.1038/nature01489. PMID: 12660781.
* 1 2 Gould, Lisa i Sauther, Michelle L.. Lemurs: Ecology and Adaptation (Developments in Primatology: Progress and Prospects). Springer, 2006, p. 7–8. ISBN 038734585X.
* ↑ «Bugtilemur mathesoni». The Paleobiology Database. Arxivat de l'original el 2012-10-12. [Consulta: 8 juliol 2009].
# Jaime Rosón García

Jaime Rosón García (Madrid, 13 de gener de 1993) és un ciclista espanyol, professional des del 2016. Actualment corre a l'equip Movistar Team. En el seu palmarès destaca una etapa de la Volta a Turquia del 2016.

## Palmarès

* 2013
** 1r al Trofeu Lehendakari
** 1r al Memorial Etxaniz
** 1r a l'Oñate Saria
* 2014
** 1r al Circuit del Sollube
** 1r a la Zaldibia Sari Nagusia
* 2015
** Campió d'Espanya en ruta sub-23
** 1r al Memorial Valenciaga
** 1r a la Volta a Cantàbria i vencedor d'una etapa
* 2016
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Turquia
* 2017
** Vencedor d'una etapa al Tour de Croàcia
* 2018
** 1r a la Volta a Aragó

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2016. 73è de la classificació general
* 2017. 26è de la classificació general

## Referències

* ↑ EFE «Rosón gana la etapa reina y Pello pierde el liderato». El Mundo Deportivo. EFE, 29-04-2016 [Consulta: 1r maig 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa de Jaime Rosón a sitiodeciclismo.net
# Vocal semitancada posterior arrodonida

La vocal semitancada posterior arrodonida és un so que es transcriu [o] en l'AFI i que està present en la majoria de llengües parlades. En notació romànica es representava [ọ] per distingir-la de la o oberta [ǫ].
És conegut amb el nom d'o tancada en les llengües on apareix. Acústicament té el primer formant sobre els 400 Hz i el segon als 1.000 Hz aproximadament.

## Característiques

* És una vocal, per tant no hi ha interrupció del pas de l'aire.
* S'articula posant la llengua cap endarrere de la boca.
* És semitancada perquè té el tercer grau d'obertura.
* És arrodonida per la forma que adopten els llavis en pronunciar-la.
* És un so sonor, ja que hi ha vibració de les cordes vocals.

## En català

És un fonema que pot variar segons el dialecte però que representaria el so de balcó, bossa, forn, sabó i sord. Es representa gràficament amb una O, amb accent o sense segons les normes d'ortografia. En l'estàndard apareix només en posició tònica, tot i que molts parlars occidentals i el mallorquí el mantenen també en posició àtona.
En català septentrional, igual que en altres llengües on no es distingeix la o oberta de la tancada, com el castellà, té una articulació mitjana [o̞].

## Referències

* Carbonell, Joan F. & Llisterri, Joaquim (1992), "Catalan", Journal of the International Phonetic Association 22 (1–2): 53–56, DOI 10.1017/S0025100300004618

## Enllaços externs

Alfabet fonètic internacional :
Vocals :
Anterior
Quasi- anterior
Central
Quasi- posterior
Posterior
Tancada
•iy
•ɨʉ
•ɯu
•ɪʏ
•ɪ̈ʊ̈
ʊ
•eø
•ɘɵ
•ɤo
•e̞ø̞
•əɵ̞
•ɤ̞o̞
•ɛœ
•ɜɞ
•ʌɔ
•æ
ɐ
•aɶ
•äɒ̈
•ɑɒ
Quasitancada
Semitancada
Mitjana
Semioberta
Quasioberta
Oberta :
Consonants :
Les taules contenen símbols fonètics que potser no es mostrin correctament en alguns navegadors. :
# Carlo Fregosi

Carlo Fregosi (Savona, Ligúria, 15 d'octubre de 1890 – Savona, 13 de novembre de 1968) va ser un gimnasta artístic italià, que va competir a començament del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla d'or en la prova del concurs complet per equips del programa de gimnàstica.
Vuit anys més tard, un cop finalitzada la Primera Guerra Mundial, va disputar els Jocs d'Anvers, on revalidà la medalla d'or en el concurs complet per equips.

## Referències

* 1 2 «Carlo Fregosi Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 28 agost 2016].
# Successió de Thue-Morse

En matemàtiques, la seqüència Thue–Morse o Prouhet–Thue–Morse és la seqüència binària (una seqüència infinita de 0s i 1s) que es pot obtenir començant per 0 i afegint successivament el complement booleà de la seqüència obtinguda fins ara. De vegades s'anomena seqüència de compartició justa per les seves aplicacions a la seqüència de divisió justa o de paritat. Els primers passos d'aquest procediment donen les cadenes 0, 01, 0110, 01101001, 0110100110010110, etc., que són els prefixos de la seqüència Thue–Morse. La seqüència completa comença:
01101001100101101001011001101001....
La seqüència porta el nom d'Axel Thue i Marston Morse.

## Definició

Hi ha diverses maneres equivalents de definir la seqüència Thue-Morse.

### Definició directa

Per calcular l'nè element t$_n$, escriu el nombre n en binari. Si el nombre d'uns en aquesta expansió binària és senar, aleshores t $_n$ = 1, si és parell llavors t$_n$ = 0. És a dir, t $_n$ és el bit de paritat per a n. John H. Conway et al. nombres considerats n que satisfan t$_n$ = 1 és odiós (pretensió que sigui semblant als senars) i nombres per als quals t$_n$ = 0 per ser nombres dolents (similars a parells).

### Generació ràpida de seqüències

Aquest mètode condueix a un mètode ràpid per calcular la seqüència de Thue-Morse: comença amb t$_0$ = 0, i després, per a cada n, trobeu el bit d'ordre més alt en la representació binària de n que sigui diferent del mateix bit en la representació de n − 1. Si aquest bit està en un índex parell, t$_n$ difereix de t$_{n−1}$, i en cas contrari és el mateix que t$_{n−1}$.
L'algorisme resultant triga un temps constant a generar cada element de la seqüència, utilitzant només un nombre logarítmic de bits (nombre constant de paraules) de memòria.

### Relació de recurrència

La seqüència Thue–Morse és la seqüència t$_n$ que satisfà la relació de recurrència
    ${\begin{aligned}t_{0}&=0,\\t_{2n}&=t_{n},\\t_{2n+1}&=1-t_{n},\end{aligned}}$
per a tots els nombres enters no negatius n.

### Sistema L

La seqüència Thue–Morse és una paraula mòrfica: és la sortida del següent sistema de Lindenmayer:
| Les variables | 0, 1 |
| Constants | Cap |
| Començar | 0 |
| Normes | (0 → 01), (1 → 10) |

## Propietats

La seqüència Thue–Morse és una paraula uniformement recurrent: donada qualsevol cadena finita X de la seqüència, hi ha una certa longitud n$_X$ (sovint molt més llarga que la longitud d'X) de manera que X apareix en cada bloc de longitud n$_X$. Notablement, la seqüència de Thue-Morse és uniformement recurrent sense ser ni periòdica ni eventualment periòdica (és a dir, periòdica després d'algun segment inicial no periòdic).

## Referències

* ↑ «An Overview of the Thue-Morse Sequence» (en anglès). [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ «Thue-Morse sequence» (en anglès americà), 04-04-2018. [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ «epetitions of Words and the Thue-Morse sequence» (en anglès). [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ Weisstein, Eric W. «Thue-Morse Sequence» (en anglès). [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ Arndt, 2011.
# Cuvieronius

Cuvieronius és una espècie de gomfotèrid (un parent prehistòric dels elefants) que visqué a les Amèriques des del Pliocè fins a l'Holocè. Tenia una alçada de 270 cm a l'espatlla, cosa que en feia una espècie relativament petita. El tret més característic d'aquest proboscidi eren els seus ullals espirals. Cuvieronius s'alimentava de fulles tendres i vivia sobretot en zones seques i muntanyoses. Algunes fonts diuen que Cuvieronius sobrevisqué a la serralada dels Andes fins al segle v, quan s'extingí a causa de la caça excessiva per part dels amerindis.

## Referències

* ↑ Cisneros, J. C. «New Pleistocene vertebrate fauna from El Salvador» (en anglès). Revista Brasileira de Paleontologia, 8, 3, 2005, pàg. 239–255. DOI: 10.4072/rbp.2005.3.09.
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :
# Coney Island (Nova York)

Coney Island és una península (anteriorment una illa), a l'extrem sud de Brooklyn, Nova York, als Estats Units, amb una gran platja sobre l'oceà Atlàntic. El barri homònim és una comunitat de 60.000 habitants a l'oest de la península, amb el pont de Seagate a l'oest, Brighton Beach i Manhattan Beach a l'est, i Gravesend al nord.
La zona va ser un gran balneari amb parcs d'atraccions que tingueren el seu moment d'esplendor a començament del segle xx. La seva popularitat va decréixer després de la II Guerra Mundial, i va romandre en l'oblit durant anys. En èpoques més properes, la zona s'ha revitalitzat amb la inauguració del KeySpan Park, seu de l'equip de beisbol Brooklyn Cyclones.
Coney Island és la més occidental de les illes de Long Island, i fa aproximadament 6 km de llarg i 800 m d'ample. Tot i que actualment és unida al continent, abans era una illa separada del territori de Brooklyn pel rierol homònim. Durant el segle XX hi va haver projectes per dragar i ampliar el rierol per tal de convertir-lo en canal de navegació, però no es van concretar, i es va acabar emplenant per la construcció del sistema de circumval·lació de Nova York

## Notes i referències

* ↑ Belt Parkway en anglès: sistema d'autopistes de circumval·lació o rondes

## Vegeu també

* Astroland

## Enllaços externs

* Coney Island, mapes i informació al visitant Arxivat 2017-05-16 a Wayback Machine.
* Lloc web de Coney Island Arxivat 2008-05-13 a Wayback Machine. (anglès)
* Proyecto Història de Coney Island (anglès)
# Kengo Hanazawa

Kengo Hanazawa (prefectura d'Aomori, Japó. 1974) és un dibuixant de còmics japonés. Després de treballar un temps d'ajudant, el 2004 va debutar a la revista Big Comic Spirits amb la història Ressentiment. De 2005 a 2008 publica el manga Boys on the ran, que el 2010 es va adaptar una pel·lícula d'imatge real i més tard, el 2012, es va convertir en sèrie de televisió. El 2012 va crear un llibre únic d'històries curtes anomenat Tokkaten on es poden llegir fins a set històries diferents (Boketsu, Taikutsu na Tsuki, Johnny kara no Dengon, Round Girl, Nade-shiko, Chinpa y Jinsen Kaya no Soto (Kari) que van des del drama més absolut passant per una trama íntegrament esportiva.
El 2014 es va fer famós amb el seu manga I am a Hero, publicat a Espanya per Norma Editorial. Kengo Hanazawa va assistir al XX Saló del Manga de Barcelona. Akizakura és el títol de l'últim manga que Hanazawa ha publicat a les pàgines de la revista Mottol, de l'editorial Akita Shoten.

## Obres

* Ressentiment (2004 - 2005, Big Comic Spirits, Shogakukan)
* Boys on the Run (2005 - 2008, Big Comic Spirits, Shogakukan)
* I Am a Hero (2009 - ongoing, Big Comic Spirits, Shogakukan)

## Referències

* ↑ «Arrenca el XX Saló del Manga». Generalitat de Catalunya [Consulta: 2 novembre 2014]. Arxivat 2 de novembre 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-11-02. [Consulta: 2 novembre 2014].

## Enllaços externs

* Mangues Kengo Hanazawa
# Angelo Zorzi

Angelo Zorzi (Milà, 4 de maig de 1890 – Milà, 28 de desembre de 1974) va ser un gimnasta artístic italià, que va competir a començament del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla d'or en la prova del concurs complet per equips del programa de gimnàstica.
Vuit anys més tard, un cop finalitzada la Primera Guerra Mundial, va disputar els Jocs d'Anvers, on revalidà la medalla d'or en el concurs complet per equips, mentre en la prova individual acabà en setzena posició.

## Referències

* 1 2 «Angelo Zorzi Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 30 agost 2016].
* ↑ Angelo Zorzi a databaseolympics.com
# Dissopsalis

Dissopsalis és un gènere de mamífers carnívors extints de l'ordre dels creodonts. L'espècie més antiga D. pyroclasticus, visqué a Kenya durant el Miocè mitjà, mentre que la més recent, D. carnifex, visqué al Pakistan, l'Índia i la Xina durant el Miocè mitjà-superior.
Dissopsalis és el gènere de creodont més recent conegut. Visqué juntament amb el seu parent Hyaenodon weilini durant el Miocè a la Xina i sobrevisqué fins a finals del Miocè.
# Seminari

Un seminari és un centre destinat a la formació de sacerdots. Depenen dels bisbes, i en molts ordes i congregacions religioses, és la institució que forma els seus membres que es preparen per al sacerdoci. L'Església Catòlica els va crear l'any 1545 per un decret del Concili de Trento.

## Vegeu també

* Seminari Conciliar de Tarragona (fundat entre 1568 i 1572, primer de Catalunya)
* Seminari Conciliar de Girona (fundat el 1589)
* Seminari Conciliar de la Seu d'Urgell (fundat el 1592).
* Seminari Conciliar de Barcelona (fundat el 1593).
* Seminari Metropolità de València
* Seminari Major Interdiocesà de Catalunya
* Seminari Diocesà de Terrassa
* Seminari Diocesà de Tortosa
* Seminari de Lleida
* Seminari Diocesà de Sant Miquel (Oriola)

## Referències

* 1 2 «Seminari Conciliar de Barcelona. Història». Arxivat de l'original el 2010-05-31. [Consulta: 24 setembre 2010].

## Enllaços externs

* Seminari (Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana).
* Seminari Conciliar de Barcelona Arxivat 2010-05-31 a Wayback Machine.
Viccionari
# Messier 30

Messier 30 (M30 o NG C7099) és un cúmul globular situat a la constel·lació de Capricorn. Va ser descobert per Charles Messier el 1764, tot i que no hi va resoldre estrelles individuals. William Herschel serà el primer que va resoldre estrelles el 1784.
M30 és un cúmul dens, situat a uns 26.000 anys llum del sistema solar; té un diàmetre aproximat de 75 anys llum. El cúmul s'aproxima al sistema solar a una velocitat de 164 km/sec. S'hi poden observar una dotzena d'estrelles variables. Les estrelles més brillants són gegants vermelles amb una magnitud aparent de +12,1.

## Referències

* 1 2 3 «Messier 30». [Consulta: 5 setembre 2017].
* ↑ Lee Spitler «Uniting old stellar systems: from globular clusters to giant ellipticals» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2008, pàg. 1924–1936. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2008.13739.X.
* 1 2 3 4 William E. Harris «A catalog of parameters for globular clusters in the Milky Way» (en anglès). Astronomical Journal, 1996, pàg. 1487. DOI: 10.1086/118116.
* 1 2 Ralf-Dieter Scholz «Global survey of star clusters in the Milky Way» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 10-2013, pàg. 53–53. DOI: 10.1051/0004-6361/201322302.
* 1 2 «The ACS survey of galactic globular clusters. X. New determinations of centers for 65 clusters» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 09-11-2010, pàg. 1830–1837. DOI: 10.1088/0004-6256/140/6/1830.
* ↑ Beth Willman «"Galaxy," defined». Astronomical Journal, 2012, pàg. 76. DOI: 10.1088/0004-6256/144/3/76.
* ↑ «M 30 -- Globular Cluster» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 11 desembre 2020].

## Enllaços externs

* SEDS (anglès)
# Tussilago

Tussilago és un gènere de plantes amb flors dins la família de les asteràcies. La més coneguda és Tussilago farfara. Moltes espècies sovint es posen en altres gèneres com Homogyne, Petasites o Adenostyles.
# Club Alianza Atlético de Sullana

L'Alianza Atlético és un club peruà de futbol de la ciutat de Sullana, a la regió de Piura. El club va ser fundat el 18 de gener de 1920. L'any 1988 va ascendir a la primera divisió de la Lliga peruana de futbol.

## Palmarès

* División Intermedia:
** 1987 Zona Norte
* Segona divisió peruana de futbol:
** 2020

## Referències

* ↑ ; Carlos Manuel Nieto Tarazona«Peru - Foundation Dates of Clubs». RSSSF, 14-03-2013. [Consulta: 16 març 2015].
# Bjarne Johnsen

Bjarne Johnsen (Bergen, 27 d'abril de 1892 – Bergen, 4 de setembre de 1984) va ser un gimnasta artístic noruec que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla d'or en el concurs per equips, sistema lliure del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Bjarne Johnsen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de novembre 2012. [Consulta: 27 setembre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
# Batalla de Baxi

La batalla de Baxi va ser un conflicte militar entre el general Zhang Fei sota les ordres de Liu Bei i el general Zhang He sota les ordres de Cao Cao que va ocórrer l'any 215 durant el preludi del període dels Tres Regnes de la història xinesa. Liu Bei va eixir victoriós contra les forces de Cao Cao.

## Batalla

Cao Cao va conquerir el territori de Zhang Lu i va estacionar a Xiahou Yuan i Zhang He per protegir la vall Han. Zhang He va dirigir de manera separada diversos batallons de l'exèrcit principal cap al sud fins a Baxi, amb la intenció d'evacuar i reubicar a la població civil a Hanzhong. Ell va avançar cap a Dangqu, Mengtou, Dangshi, oposant-se a l'exèrcit de Zhang Fei per uns cinquanta dies. Zhang Fei dirigí més de deu mil soldats d'elit a través d'una ruta alternativa per interceptar i emboscar a Zhang He des d'una altra direcció. En els estrets i traïdorencs senders de muntanya, les forces de Zhang He van ser incapaces d'ajudar-se mútuament des d'ambdós extrems del sender, Zhang Fei posteriorment va derrotar a Zhang He. Zhang He es va veure obligat a abandonar el seu cavall i a escapar per les regions muntanyoses a través d'una ruta de menor amb només una dotzena d'homes, en retirada dirigint les tropes de tornada a Nanzheng. La gent de Ba recuperà la seva pau.

## Referències

* ↑ Biografia Sanguozhi de Zhang Fei
* ↑ Biografia Sanguozhi de Zhang Fei
# Messier 69

Messier 69 (M69 o *NGC 6637) és un cúmul globular a la constel·lació de Sagitari. Va ser descobert per Nicolas-Louis de Lacaille en 1751 quan es trobava al cap de Bona Esperança i el va incloure en el seu catàleg Catalogue de l'Hémisphère Austral. Charles Messier el va redescobrir la 1780 seguint les indicacions de l'objecte descrit per Lacaille després d'haver-ho intentat infructuosament el 1764.
M69 es troba a una distància d'uns 29.700 anys llum de la Terra i té un radi espacial de 42 anys llum. És un veí proper del cúmul globular M70, 1.800 anys llum separen els dos objectes, i ambdós cúmuls estan situats prop del centre galàctic. El seu diàmetre és aproximadament de 61 anys llum.
M69 posseeix una metal·licitat relativament elevada en comparació amb altres cúmuls globulars coneguts, però tot i així encara és significativament més feble que la metal·licitat d'una estrella jove com per exemple el Sol, el que indicaria que el cúmul s'hauria format en èpoques molt antigues, quan l'univers estava format per elements menys pesants.
M69 és pobre en estrelles variables, fins ara s'han pogut constatar 8 estrelles, dues de les quals són del tipus Mira.

## Observació

M69 és fàcilment observable amb binoculars en bones condicions atmosfèriques. Es troba a 2.5º al nord-est de ε Sagittarii.

## Enllaços externs

* SEDS (anglès)
* Dades astronòmiques SIMBAD (anglès)

## Referències

* 1 2 3 «Celestial Atlas: NGC 6637 (= M69 = GCL 69)». [Consulta: 24 agost 2017].
* 1 2 3 4 5 William E. Harris «A catalog of parameters for globular clusters in the Milky Way» (en anglès). Astronomical Journal, 1996, pàg. 1487. DOI: 10.1086/118116.
* 1 2 Ralf-Dieter Scholz «Global survey of star clusters in the Milky Way» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 10-2013, pàg. 53–53. DOI: 10.1051/0004-6361/201322302.
* 1 2 «The ACS survey of galactic globular clusters. X. New determinations of centers for 65 clusters» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 09-11-2010, pàg. 1830–1837. DOI: 10.1088/0004-6256/140/6/1830.
* 1 2 3 4 «Testing three derivative methods of stellar population synthesis models» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2, 1r abril 2012, pàg. 1678–1696. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2012.20430.X.