OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Temporada 1956-1957 del RCD Espanyol

Dades de la Temporada 1956-1957 del RCD Espanyol.

## Fets Destacats

* 30 de setembre de 1956: Inauguració de la nova tribuna de Sarrià
* 4 de novembre de 1956: Lliga: Espanyol 4 - Reial Valladolid 0
* 11 de novembre de 1956: Lliga: Atlètic de Madrid 8 - Espanyol 1
* 6 de gener de 1957: Lliga: Reial Madrid 7 - Espanyol 2
* 31 de març de 1957: Amistós: Espanyol 1 - Djurgårdens IF 1
* 1 d'abril de 1957: Amistós: Espanyol 2 - AIK Solna 1
* 16 de juny de 1957: Final de Copa: FC Barcelona 1 - Espanyol 0

## Resultats i Classificació

* Lliga d'Espanya: Setena posició amb 30 punts (30 partits, 11 victòries, 8 empats, 11 derrotes, 39 gols a favor i 48 en contra).
* Copa d'Espanya: Eliminà l'Athletic Club a vuitens de final, el Celta de Vigo a quarts i el València CF a semifinals, però fou vençut pel FC Barcelona a la final disputada a l'Estadi Olímpic de Montjuïc per 1 a 0.

## Plantilla

| P | Jugador | Lliga | Lliga | Copa d'Espanya | Copa d'Espanya |
| P | Jugador | PJ | G | PJ | G |
| POR | Josep Vicente | 27 | -41 | 7 | -4 |
| POR | Miquel Soler | 4 | -7 | - | - |
| DEF | Agustí Faura | 27 | 2 | 7 | - |
| DEF | Antoni Argilés | 23 | - | 6 | - |
| DEF | Cata | 21 | - | 7 | - |
| DEF | Josep Parra | 9 | - | - | - |
| DEF | Salvador Gimeno | 7 | - | 1 | - |
| DEF | Francesc Grau | 1 | - | - | - |
| MIG | José Sastre | 29 | 3 | 7 | - |
| MIG | David Casamitjana | 22 | - | 3 | - |
| MIG | Lluís Muñoz | 22 | 2 | - | - |
| MIG | Emili Gàmiz | 21 | 1 | 7 | - |
| MIG | Josep Maria Ruiz | 13 | 4 | 6 | - |
| MIG | Oswaldo García | 12 | 1 | 6 | - |
| MIG | Eduardo Vílchez | 4 | - | - | - |
| MIG | José Luis Piquín | - | - | - | - |
| DAV | Julià Arcas | 27 | 6 | 6 | 2 |
| DAV | Juan Armando Benavídez | 25 | 7 | 2 | 1 |
| DAV | Josep Mauri | 14 | 3 | - | - |
| DAV | Óscar Coll | 14 | 7 | - | - |
| DAV | Antoni Cruellas | 6 | 2 | 6 | 4 |
| DAV | Francesc Xavier Marcet | 3 | - | - | - |
| DAV | Dagoberto Moll | - | - | 6 | 1 |
| DAV | Juan Moreno | - | - | - | - |

## Referències

* ↑ «Espanyol 1956-57». bdfutbol. [Consulta: 20 desembre 2012].
* ↑ «Plantilles històriques». LFP. [Consulta: 20 desembre 2012].
* ↑ «Temporada 1956-57». periquito.cat. [Consulta: 29 gener 2020].
* ↑ «Efemérides del RCD Español (pàgina 2)». La Vanguardia, 12-10-1975. [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «En Sarriá». Mundo Deportivo, 05-11-1956.
* ↑ «En el Metropolitano». Mundo Deportivo, 12-11-1956.
* ↑ «En el estadio Bernabeu». Mundo Deportivo, 07-01-1957.
* ↑ «En Sarriá». Mundo Deportivo, 01-04-1957.
* ↑ «El lunes en Sarriá». Mundo Deportivo, 03-04-1957.
* ↑ «En el estadio de Montjuich». Mundo Deportivo, 17-06-1957.
* ↑ «Parra». Mundo Deportivo, 10-09-1956. [Consulta: 14 febrer 2015].
# David Jacobs

David Henry Jacobs (Cardiff, Gal·les, 30 d'abril de 1888 – Llandudno, Conwy, 6 de juny de 1976) va ser un atleta gal·lès que va competir a començaments del segle xx. És conegut per haver guanyat una medalla d'or als Jocs Olímpics de 1912.
Nacut a Cardiff, va començar a practicar l'atletisme al Herne Hill Harriers de Londres el 1908, després de veure els Jocs d'aquell any.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on disputà tres proves del programa d'atletisme. En els 100 i els 200 quedà eliminat en semifinals. Com a primer rellevista de la prova dels 4×100 metres relleus guanyà la medalla d'or. En aquesta prova es van veure beneficiats per la desqualificació de l'equip estatunidenc en semifinals i de l'alemany en la final per haver lliurat malament el testimoni.
Tot i que fou moltes vegades campió de Gal·les, mai va aconseguir cap títol britànic. Es va retirar de l'esport després de la Primera Guerra Mundial.
Morí el 1976 amb 88 anys, sent en aquell moment en medallista d'or britànic més vell.

## Referències

* ↑ The Palgrave Dictionary of Anglo-Jewish History. Palgrave Macmillan, 2011, p. 465. ISBN 9781403939104. «Jacobs, David Henry»
* 1 2 3 «David Jacobs Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 1 d'agost 2015. [Consulta: 30 juny 2016].
* ↑ David Jacobs. trackfield.brinkster.net
# Harald Smedvik

Harald Gunvald Smedvik (Glemmen, Fredrikstad, Østfold, 28 de març de 1888 – 1956) va ser un gimnasta noruec que va competir a principis del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de plata en la prova del concurs complet per equips, com a membre de l'equip noruec.

## Referències

* ↑ «Harald Smedvik Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 13 novembre 2015].
# Marco Antonio Colonna

Marco Antonio Colonna (Lanuvio, 25 de febrer de 1535 - Medinaceli, 1 d'agost de 1584) fou almirall, general i virrei de Sicília. Com a conseqüència de la guerra de Siena va ser nomenat comandant de la cavalleria espanyola i capità general de l'exèrcit. El 1570 és nomenat capità general de flota pontifícia del Papa Pius V i pocs mesos després és elegit per la Lliga Santa com a capità general de la flota dirigida per Joan d'Àustria per enfrontar-se contra els turcs otomans. Durant la batalla de Lepant (1571), va donar mostres de gran estrateg i valentia i va sortir victoriós. En tornar a Roma el nou Papa Gregori XIII el va ratificar al seu lloc de capità general i el va donar suport per tal que seguís la seva lluita contra els turcs i lluitar per Terra Santa. Aquesta intenció va ser un fracàs a causa del pacte que la República de Venècia va fer amb els otomans, després de la ruptura de la Lliga Santa. Colonna era senyor de Marino i en a la tornada de la Batalla de Lepant va ser rebut per la població amb gran alegria i ovacions, proclamant una festa on el vi abundava. Cada any es repeteix la mateixa festa en aquesta regió italiana anomenada "Sagra dell'uva". El 1577 va ser nomenat virrei de Sicília pel rei d'Espanya Felip II. Va ser rebut a la península a 1584, on va morir.

## Referències

* ↑ «Marco Antonio Colonna, Príncipe de Paliano». La Casa Ducal. Fundación Casa Ducal de Medinaceli. [Consulta: 10 gener 2017].
* ↑ Gadeyne, Jan. «Marcantonio Colonna and the Victory at Lepantoː The Framing of a Public Space at Santa Maria in Aracoeli». A: Perspectives on Public Space in Rome, from Antiquity to the Present Day. Taylor & Francis, 22 d'abril de 2016, p. 131-156. ISBN 978-1-317-08169-2.
* ↑ Williams, George L. «The Colonna Family (Part Three)». A: Papal Genealogy: The Families and Descendants of the Popes. McFarland, 1 de gener de 2004, p. 112–114. ISBN 978-0-7864-2071-1.
# Kreiz Breizh Elites femenina

La Kreiz Breizh Elites femenina és una cursa femenina de ciclisme d'un dia que es celebra a França des de l'any 2018. És la versió femenina de la Kreiz Breizh Elites. Està integrada dins el calendari femení de l'UCI com a cursa de categoria 1.1. des de 2022, anteriorment fou categoria 1.2 l'any inicial i fins 2021 de categoria 2.2. Es disputa anualment pel centre de la regió de la Bretanya. La primera vencedora fou la britànica Danielle Christmas.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2018 | Danielle Christmas | Maëlle Grossetête | Sofie De Vuyst |
| 2019 | Teniel Campbell | Anna Henderson | Ingvild Gåskjenn |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | Anna Henderson | Floortje Mackaij | Anouska Koster |
| 2022 | Emma Norsgaard | Silvia Persico | Marie Le Net |
| 2023 | Giorgia Vettorello | Quinty Schoens | Barbara Malcotti |
| 2024 | Anouska Koster | Alice Wood | Marta Jaskulska |

## Vegeu també

* Kreiz Breizh Elites

## Referències

* ↑ «Emma Norsgaard vence en la Kreiz Breizh Elites Féminin» (en castellà). biciciclismo, 25-08-2022. [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ «Dani Christmas (Bizkaia Durango) gana en Francia» (en castellà). zikloland, 26-07-2018. [Consulta: 24 novembre 2024].
# Edgar de Normanville

El capità Edgar Joseph de Normanville RE (1882–1968) va ser un enginyer britànic que es va convertir en un inventor d' èxit i un periodista tècnic.

## Biografia

Nascut el 13 d'octubre de 1882 a Leamington Spa, fill gran de William de Normanville (1843–1928), enginyer civil, i de la seva dona, nascuda Elizabeth Simonds es va educar a l' Ampleforth College i va completar un aprenentatge d'enginyeria.

### Neteja la pantalla de visualització

Quan era un escolar va desenvolupar la idea d'un disc giratori per netejar les gotes d'aigua d'un parabrisa, la pantalla de visió clara es va convertir en un disseny popular als vaixells.

### Periodista

Fascinat pel desenvolupament dels vehicles de motor es va incorporar l'any 1908 a la redacció del setmanari d'automobilisme The Motor. Després del servei amb els Royal Engineers a la Primera Guerra Mundial, esdevingué corresponsal d'automobilisme de The Daily Express i més tard de The Chronicle.
Va dissenyar una caixa de canvis epicíclica de quatre velocitats produïda per Humber durant la dècada de 1930, però és més conegut pel seu overdrive epicíclic fabricat a partir de la dècada de 1940 per Laycock Engineering de Sheffield. El seu disseny va permetre passar instantàniament de l'overdrive a la conducció directa i tornar de nou sense interrupció en la unitat.

### Mort

Va morir el 17 de gener de 1968, la seva vídua el 1978.

## Referències

* ↑ UK Census 1891 and 1901 accessed through FindMyPast.com 12 July 2016
* ↑ FreeBMD
* 1 2 3 Capt E. J. De Normanville. The Times, Friday, Jan 19, 1968; pg. 10; Issue 57153
* ↑ Deaths. The Times, Thursday, Jan 18, 1968; pg. 16; Issue 57152
* ↑ Deaths. The Times, Tuesday, May 16, 1978; pg. 28; Issue 60302
# Henry Littlewort

Henry Charles Littlewort (Ipswich, Suffolk, 7 de juliol de 1882 - Edmonton, Londres, 21 de novembre de 1934) va ser un futbolista anglès que va competir a començament del segle xx. Jugà com a centrecampista i en el seu palmarès destaca la medalla d'or en la competició de futbol dels Jocs Olímpics d'Estocolm, el 1912.
A nivell de clubs jugà al West Norwood, el Crystal Palace i el Glossop en els anys previs a la Primera Guerra Mundial.

## Referències

* 1 2 «Henry Littlewort Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 2 abril 2017].
* ↑ Henry Littlewort - Crystal Palace FC Supporters' Website - The Holmesdale Online
# John James Shepherd

John James Shepherd (Bicknor, Kent, 2 de juny de 1884 – Aston, Herefordshire, 9 de juliol de 1954) va ser un esportista anglès que va competir a primers del segle xx. Especialista en el joc d'estirar la corda, guanyà tres medalles en aquesta competició en tres edicions diferents dels Jocs Olímpics.
El 1908, a Londres, i el 1920, a Anvers, guanyà la medalla d'or en la prova de joc d'estirar la corda, mentre el 1912, a Estocolm, guanyà la plata en aquesta mateixa competició.

## Referències

* ↑ «James Shepherd Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de setembre 2013. [Consulta: 8 novembre 2015].
# Heikki Lehmusto

Heikki Heikinpoika Lehmusto (Porvoo, Uusimaa de l'Est, 30 d'agost de 1884 – Turku, 22 de setembre de 1948) va ser un gimnasta finlandès que va competir durant els primers anys del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del concurs complet per equips.

## Referències

* ↑ «Heikki Lehmusto Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 13 novembre 2015].
# Haliterins

Els haliterins (Halitheriinae) són una subfamília extinta de mamífers sirenis de la família dels dugòngids que tingueren una distribució cosmopolita des de l'Eocè mitjà fins al Pliocè superior, fa entre 3,2 i 48,6 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina, Egipte, Espanya, els Estats Units, França, Itàlia, el Marroc i Somàlia. Es tracta d'una col·lecció parafilètica de dugòngids basals. Les ràtios d'isòtops de les seves dents indiquen que eren animals bentívors que es nodrien dels rizomes i les fulles de l'herba marina. A més a més, pot ser que es mengessin plantes C3 en medis d'aigua dolça.

## Referències

* 1 2 3 Entrada «Halitheriinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ Berta, 2017, p. 114.
* ↑ Perrin, Wursig i Thewissen, 2002, «Sirenian Life History» (D. K. Odell).
* ↑ Carlton, 2019, «Halitheriinae».
* ↑ Berta, 2017, p. 113.
* ↑ Berta, 2017, p. 117.

## Bibliografia

* Berta, A. The Rise of Marine Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2017. ISBN 9781421423265.
* Carlton, R. L. A Concise Dictionary of Paleontology (en anglès). 2a edició. Springer, 2019. ISBN 978-3-030-25586-2.
* Perrin, W. F.; Wursig, B.; Thewissen, J. G. M. Encyclopedia of Marine Mammals (en anglès). 2a edició. Academic Press, 2002. ISBN 0-12-551340-2.
# Torre del Baró (Barcelona)

La Torre del Baró o Castell de Torre Baró és un edifici protegit com a bé cultural d'interès local que s'aixeca sobre un dels turons més orientals de la carena de Collserola que dona al pla de Barcelona. Ha esdevingut la imatge més representativa del barri de Torre Baró.
La Torre Baró actual, de 1905, que pren el nom d'una antiga casa del Baró de Pinós, és situada en un replà del Puig de les Roquetes. És una construcció inacabada de tipus neomedieval i formes de castell. Té tres cossos que formen tres torres.
El Patronat Metropolità de Collserola l'ha restaurat i ha condicionat els accessos i l'entorn. També s'ha bastit un gran mirador amb vistes al Barcelonès.

## Història

El topònim d'aquest edifici prové del nom de la primitiva torre on visqué durant molts anys el Baró de Pinós, casa-castell a la ribera del Besòs, a peu de l'estació de tren de Torre Baró, i que fou enderrocada per obrir pas a la prolongació de la Meridiana. Algunes pedres de l'antiga torre s'amunteguen en un solar proper.
La torre actual, construïda el 1905, havia de convertir-se en un hotel, dins d'un projecte de ciutat jardí dissenyat per a la serralada de Roquetes, però les males comunicacions a la zona van paralitzar el projecte. Tanmateix, hi ha dues versions més sobre l'origen de la torre:
1- Fou construïda pel Baró de Pinós a principis del segle xix per al seu fill, que patia tuberculosi i va morir abans que s'acabessin les obres.
2- L'any 1873, aquest petit castell, juntament amb la resta de la finca, fou comprat al Baró per la família Sivatte, que l'utilitzaren com a casa de vacances pels aires purs de la muntanya. Això no durà gaire i l'edifici va restar abandonat durant molts anys.
El castell ha esdevingut la imatge més representativa del barri de Torre Baró.

## Referències

* ↑ «Torre Baró». Cercador Patrimoni Arquitectònic. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 3 4 «TORRE DEL BARÓ». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 5 setembre 2022].
* ↑ Alcalá, César. D. Mauricio de Sivatte. Una biografía política (1901-1980) (en castellà), 2001. ISBN 8493109797.
# Maria Pérez Ansúrez

Maria Pérez Ansúrez (Sahagún, Al final segle XI - Urgell, març 1101 ↔ abril 1102) va ser una noble castellana, comtessa consort del Comtat d'Urgell.
Va ser filla del comte castellà Pedro Ansúrez, senyor de Valladolid i d'Elo. Va casar-se el 1095 amb Ermengol V d'Urgell, que va anar a viure amb ella a Lleó. Quan el seu marit va morir el 1102 a la batalla de Mollerussa, el seu fill Ermengol VI va esdevenir comte d'Urgell, sota la tutela de Pedro Ansúrez.

## Referències

* ↑ «Maria Pérez Ansúrez». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# El coratge de Lassie

El coratge de Lassie (original: Courage of Lassie) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Fred M. Wilcox, estrenada el 1946 i doblada al català. Protagonitzada per Elizabeth Taylor, Frank Morgan, i un gos anomenat 'Pal', en una història sobre un collie de nom Bill i el seu jove company, Kathie Merrick. Quan Bill se separat de Kathie després d'un accident de cotxe, se l'entrena com a gos de guerra, actua heroicament, i, després de moltes tribulacions, es reuneix finalment amb el seu Kathie estimat. El coratge de Lassie , tercera de set pel·lícules de MGM que presenten una estrella canina anomenada Lassie, que era un collie mascle anomenat Pal. Utilitzant el nom de l'escena Lassie, Pal apareix com el personatge titular a la primera pel·lícula, Lassie Come Home i com a Laddie en la seva seqüela, Son of Lassie.

## Argument

Un dels fills de Lassie, Bill, s'ha perdut als boscos on ha crescut. La jove Katie Merrick el recull i Harry MacBain li ensenya a guardar els xais. Un camió atropella un dia el gos. És portat a una clínica veterinària però ningú no sap el seu nom. Smitty, un militar es converteix en el seu amo...

## Producció

La pel·lícula va ser rodada en exteriors a Railroad Creek per Lake Chelan a prop de Holden. El coratge de Lassie va ser el segon "Lassie" d'Elizabeth Taylor que tenia catorze anys. Abans havia participat a Lassie Come Home en el paper menor de la neta del Duc de Rudling, Priscilla. Taylor va rebre el primer sou de la seva carrera amb El coratge de Lassie. George Cleveland, l'"Home vell" en les rimeres escenes de la pel·lícula, es convertiria en l'estrella de la sèrie de televisió de 1954 Lassie.

## Repartiment

* Elizabeth Taylor: Kathie Merrick
* Frank Morgan: Harry MacBain
* Tom Drake: Sergent Smitty
* Selena Royle: Sra. Merrick
* Harry Davenport: Jutge Payson
* George Cleveland: El vell
* Catherine McLeod: Alice Merrick
* Morris Ankrum: Farmer Crews
* Mitchell Lewis: Gil Elson
* Jane Green: Sra. Elson
* Minor Watson: Xèrif Ed Grayson

## Al voltant de la pel·lícula

* És la tercera pel·lícula de la sèrie.

## Referències

* ↑ El coratge de Lassie
* ↑ Linda Carlson. Company Towns of the Pacific Northwest, 2003. ISBN 978-0-295-98332-5.
* 1 2 Collins, Ace. Lassie: a Dog's Life. Penguin Books, 1993.
* ↑ «Courage Of Lassie Review». Arxivat de l'original el 2012-02-12. [Consulta: 4 octubre 2012].
# Edward Skilton

Edward Skilton (Londres, 26 de setembre de 1863 – Watford, Hertfordshire, 21 de juny de 1917) va ser un tirador anglès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, amb la participació en dues proves del programa de tir. Va guanyar la medalla de plata en la prova de rifle militar per equips, mentre en rifle lliure, 600 metres fou setzè.

## Referències

* ↑ «Edward Skilton Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 5 de novembre 2012. [Consulta: 17 juny 2017].
# Edvard Linna

Edvard Ferdinand Linna (Mikkeli, Savònia del Sud, 26 d'agost de 1886 – Hèlsinki, 30 de destembre de 1974) va ser un gimnasta finlandès que va competir durant els primers anys del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del concurs complet per equips.

## Referències

* ↑ «Edvard Linna Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 d’agost 2011. [Consulta: 13 novembre 2015].
# Eotheroides

Eotheroides és un gènere extint de mamífers sirenis de la família dels dugòngids que visqueren durant l'Eocè, fa entre 33,9 i 47,8 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Egipte, els Estats Units, França, l'Índia, Jordània, Madagascar i el Sàhara Occidental. Eren dugòngids de mida mitjana a gran, amb una llargada d'entre 1,5 i 2,5 metres, i tenien una aleta caudal. La seva fórmula dental era ${\tfrac {3.1.5.3}{3.1.5.3}}$. Ja eren animals del tot aquàtics, amb una notable reducció del maluc i els fèmurs. El nom genèric Eotheroides significa ‘[animal] amb forma d'Eotherium’, en referència al nom que li havia estat atribuït originalment, que hagué de ser substituït en ser un homònim més modern de l'animal classificat actualment com a Archaeotherium.

## Referències

* 1 2 Entrada «Eotheroides» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 11 novembre 2024].
* ↑ Berta, 2017, p. 115 i 116.
* ↑ Werdelin i Sanders, 2010, «Proboscidea» (D. P. Domning, I. S. Zalmout i P. D. Gingerich).

## Bibliografia

* Berta, A. The Rise of Marine Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2017. ISBN 9781421423265.
* Werdelin, L.; Sanders, W. J. Cenozoic Mammals of Africa (en anglès). University of California Press, 2010. ISBN 9780520257214.
# Charles Stewart

Charles Edward Stewart (Lacock, Wiltshire, 6 de setembre de 1881 – Weymouth, Dorset, 1965) va ser un tirador anglès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va disputar tres proves del programa de tir. Guanyà la medalla de bronze en totes tres proves: pistola militar, 30 metres per equips i pistola militar, 50 metres per equips i pistola, 50 metres.

## Referències

* ↑ «Charles Stewart Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de setembre 2011. [Consulta: 14 juny 2017].
# Arvi Pohjanpää

Sulo Arvi Pohjanpää (Hèlsinki, 10 de juliol de 1887 – Hèlsinki, 21 de desembre de 1959) va ser un gimnasta finlandès que va competir durant els primers anys del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del concurs complet per equips.

## Referències

* ↑ «Arvi Pohjanpää Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 13 novembre 2015].
# Saghateri

Els saghateris (Saghatherium) són un gènere extint de damans de la família dels pliohiràcids que visqueren al nord d'Àfrica i l'Orient Pròxim durant l'Oligocè inferior, fa entre 28,4 i 33,9 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Egipte, Líbia i Oman. Eren animals arborícoles i de dieta herbívora. Tenien les dents de tipus bunoselenodont i eren si fa no fa el doble de grossos que els damans d'avui en dia, amb un pes estimat de 9 kg. El nom genèric Saghatherium significa ‘bèstia de Qasr al-Sagha’ i es refereix a la seva localitat tipus.

## Referències

* 1 2 Entrada «Saghatherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 setembre 2024].
* ↑ Carlton, 2019, «Saghatherium».
* ↑ Rose, 2006, p. 260.
* ↑ Palmer, 1904, p. 616.

## Bibliografia

* Carlton, R. L. A Concise Dictionary of Paleontology (en anglès). 2a edició. Springer, 2019. ISBN 978-3-030-25586-2.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Kim Myung-soon

Kim Myung-soon (15 d'abril de 1964) és una ex-jugadora d'handbol sud-coreana que va competir durant la dècada de 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics de Seül, on guanyà la medalla d'or en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ «Kim Myeong-Sun Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 7 novembre 2019].