OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juan Cruz Díaz Espósito

Juan Cruz Díaz Espósito (Quilmes, Argentina, 25 d'abril de 2000), conegut com a Juan Cruz, és un futbolista professional espanyol que juga com a migcampista ofensiu o d'extrem al CD Leganés.

## Carrera de club

Nascut a Quilmes, Argentina, Cruz va créixer a Rincón de la Victoria, Màlaga, Andalusia, i es va incorporar a l'equip juvenil del Málaga CF el 2010. Va fer el seu debut sènior amb el filial el 19 de novembre de 2017, entrant com a substitut de Nacho Abeledo a la segona part en un gol a casa de Tercera Divisió per 5-1 contra el Martos CD.
Cruz va debutar amb el seu primer equip i a la Lliga el 19 de maig de 2018, substituint a Mehdi Lacen en una derrota a casa per 0-1 contra el Getafe CF. L'1 de juliol de 2021, va signar un contracte de dos anys amb el Reial Betis després que expirés el seu contracte amb el Màlaga; va ser assignat a l'equip B.
El 21 d'octubre de 2022, cinc dies després del seu debut amb el primer equip amb els verdiblancs, Cruz va signar un nou contracte amb el club fins al 2025. Va marcar el seu primer gol com a professional nou dies després, marcant el primer gol en una victòria a casa per 2-0 davant la Reial Societat.
Ascendit definitivament al primer equip del Betis per a la temporada 2023-24, Cruz només va jugar poc abans de passar al CD Leganés de Segona Divisió cedit l'1 de febrer de 2024. Després de col·laborar en l'ascens a la primera categoria com a campió, va signar un contracte indefinit de quatre anys amb el club el 12 de juny.

## Palmarès
### Leganés

* Segona Divisió: 2023–24

### Espanya sub-18

* Jocs Mediterranis: Medalla d'Or 2018

## Referències

* ↑ «Juan Cruz: "I’m here, available to the coach for whatever he needs"». Málaga CF, 18-05-2020. [Consulta: 29 agost 2020].
* ↑ «Álex Robles y Juan Cruz, los únicos brotes verdes del Málaga» (en castellà). Marca, 20-05-2018. [Consulta: 21 maig 2018].
* ↑ «El Malagueño pone la guinda al domingo (5–1)» (en castellà). El Desmarque, 19-11-2017. [Consulta: 20 maig 2018].
* ↑ «Remy hurga en la pesadilla del Málaga» (en castellà). Marca, 19-05-2018. [Consulta: 21 maig 2018].
* ↑ «El Betis Deportivo ficha a Juan Cruz, extremo del Málaga, hasta 2023» (en castellà). ABC, 01-07-2021. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ «Juan Cruz firma su primer contrato profesional y el Betis ata a su nueva perla» (en castellà). Estadio Deportivo, 21-10-2022. [Consulta: 2 febrer 2024].
* ↑ «Juan Cruz, tras su primer gol en Primera División: "Es una alegría inmensa"» (en castellà). Diario de Sevilla, 30-10-2022. [Consulta: 2 febrer 2024].
* ↑ «El Real Betis y el CD Leganés llegan a un acuerdo para la cesión de Juan Cruz» (en castellà). Real Betis, 01-02-2024. [Consulta: 2 febrer 2024].
* ↑ «C.D. Leganes signs Juan Cruz for the next four seasons». CD Leganés, 12-06-2024. [Consulta: 2 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Juan Cruz Díaz Espósito a BDFutbol
* Juan Cruz Díaz Espósito a La Preferente (castellà)
* Juan Cruz Díaz Espósito, Fitxa a Soccerway
# Ezequiel Mosquera Míguez

Ezequiel Mosquera Míguez (Cacheiras, Teo, La Corunya, 19 de novembre de 1975) és un ciclista gallec, que fou professional del 1999 al 2011.
Bon escalador, els seus millors resultats esportius els ha aconseguit a la Volta a Espanya, en què ha aconseguit acabar tres vegades entre els cinc primers.
El 30 de juliol de 2010, l'UCI va anunciar que havia donat positiu en un control realitzat durant la Volta a Espanya d'aquell any. En un principi el contra-anàlisis van exculpar el ciclista, però finalment el 2011 va ser sancionat amb 2 anys i la pèrdua dels seus resultats des del 12 de setembre de 2010. Així perdia la segona posició a la general en l'edició de la Volta a Espanya de 2010 i la victòria d'etapa aconseguida. Amb tot, el gener de 2015 l'Audiència Nacional va acabar donant la raó al ciclista i va anul·lar totes les sancions efectuades per la Federació Espanyola de Ciclisme i li va retornar la segona posició a la Volta a Espanya del 2010 i la victòria d'etapa.

## Palmarès

* 1999
** Vencedor d'una etapa de la Volta as Terras de Santa Maria Feira
* 2002
** 1r a la Clàssica de Primavera de Portugal
* 2005
** Vencedor d'una etapa de la Volta a La Rioja
* 2008
** 1r a la Clàssica d'Alcobendas i vencedor d'una etapa
* 2009
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Burgos
* 2010
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Espanya

## Resultats a la Volta a Espanya

* 2007. 5è de la classificació general
* 2008. 4t de la classificació general
* 2009. 5è de la classificació general
* 2010. 2n de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ EFE «La Audiencia Nacional da la razón a Ezequiel Mosquera». Marca. EFE, 02-01-2015 [Consulta: 8 gener 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Ezequiel Mosquera a sitiodeciclismo.net
# Christian Murro

Christian Murro (Saronno, província de Varese, 19 de maig de 1978) fou un ciclista italià, professional des del 2004 fins al 2008, any que fou sancionat per amb dos anys per un positiu en furosemida.

## Palmarès

* 2001
** 1r al Circuit Castelnovese
* 2002
** 1r a la Coppa Colli Briantei
* 2004
** 1r al Gran Premi de la indústria i el comerç artesanal de Carnago
* 2007
** 1r a la Tre Valli Varesine

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Maria Teresa Barata i Gual

Maria Teresa Barata i Gual és una pedagoga catalana. Ha estat fundadora i directora de l'Escola l'Avet de Terrassa i de l'Escola Montcau-La Mola a Matadepera, escoles en la línia pedagògica catalanista i dins l'humanisme cristià. També ha ajudat a crear una línia de llibres de text per a l'aprenentatge de la cal·ligrafia innovadors i de gran qualitat. El 1999 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Referències

* ↑ Publicacions de Maria Teresa Barata
* ↑ DECRET 166/1999, de 18 de maig, de concessió de la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya
# Miquel Àngel Moyà Rumbo

Miquel Àngel Moyà Rumbo (Binissalem, Mallorca, 2 d'abril de 1984), fou un futbolista professional balear que jugava de porter.
Ha jugat 274 partits a La Liga al llarg de 17 temporades, representant el RCD Mallorca, València CF, Getafe CF, Atlètic de Madrid i Reial Societat. A més ha jugat 58 partits a l'extinta Segona B amb el Mallorca B. 38 partits de Copa del Rei i 17 participacions europees entre Champions i Europa League.

## Palmarès
### Atlético de Madrid

* 1 Lliga Europa de la UEFA: 2017-18.
* 1 Supercopa d'Espanya: 2014.

### Reial Societat

* 1 Copa del Rei: 2019-20

### Selecció Espanyola

* 1 Campionat d'Europa sub-19: 2002.

## Biografia

Moyà fou considerat una de les perles del planter mallorquinista. Va jugar habitualment com a titular a les categories inferiors de la selecció espanyola assolint diversos títols amb el combinat nacional. Després de diverses temporades al Mallorca B, va començar a jugar al Primer equip l'any 2006. El juliol de 2009 va ser traspassat al València CF per 5 milions d'euros.
El 4 de juny de 2014 l'Atlético de Madrid va fer oficial el seu fitxatge procedent del Getafe CF, per cinc temporades, i a canvi d'uns tres milions d'euros. L'Atlético fitxà Moyà davant les poques perspectives que tenia de renovar la cessió del seu porter titular, Thibaut Courtois, propietat del Chelsea FC.
El 27 de febrer del 2018 es va fer oficial el seu fitxatge per la Reial Societat per dues temporades i mitja. La Reial Societat va contractar Moya obligada per la lesió de Gerónimo Rulli i per no confiar en el rendiment del porter suplent Toño Ramírez. Dos dies després i sense haver entrenat encara amb els seus nous companys, va debutar davant el Real Betis en un empat a zero. L'agost del 2020, després d'haver expirat el seu contracte, va signar un nou contracte que el vinculava a la Reial Societat fins al juny del 2021. Data a la qual va decidir penjar les botes.

## Referències

* ↑ Partits M. A. Moyà
* ↑ «L'Atlètic de Madrid fa oficial el fitxatge de Miquel Àngel Moyà». 324.cat, 04-06-2014. [Consulta: 5 juny 2014].
* ↑ «Moyá, el segundo en llegar» (en castellà). Marca, 04-06-2014. [Consulta: 5 juny 2014].
* ↑ Moyà anuncia una retirada «no oficial» al ser presentado como colaborador en Movistar+ (castellà)

## Enllaços externs

* RCDM > Jugadors d'ahir i d'avui: Miquel Àngel Moyà (Biografia) Arxivat 2014-07-14 a Wayback Machine.
* Estadístiques a transfermarkt.de (alemany)
# Salvador Iriarte Montejo

Salvador "Salva" Iriarte Montejo (nascut el 2 d'abril de 1952) és un futbolista basc ja retirat que va jugar com a migcampista, i després va ser entrenador.

## Carrera esportiva

Iriarte va jugar a la Lliga amb la Reial Societat durant diverses temporades després de graduar-se al seu planter i passar un llarg període amb l'equip filial del club, però no va poder establir-se al club. Va ser-ne un jugador poc utilitzat quan La Real va ser campió de Lliga el 1981 i el 1982, i al final d'aquesta darrera temporada es va retirar per ser entrenador, als 30 anys.
La carrera com a entrenador d'Iriarte també va estar íntimament relacionada amb la Reial Societat, exercint d'entrenador ajudant i després encarregant-se de l'equip sènior durant la major part de la temporada 1994-95 i la primera part de la 1995-96 (marxant després d'un inici de lliga feble i un eliminació de la Copa del Rei per part del CD Numància de divisió inferior) entre dos moments dirigint l'equip B a la tercera categoria. També va estar com a assistent d'entrenador de la selecció de Gal·les amb John Toshack, després d'haver treballat amb ell en el mateix paper a la Reial Societat.

## Vida personal

El fill d'Iriarte, Gaizka, també va ser futbolista, que va aparèixer al club de la seva ciutat natal SD Beasain, però mai va arribar al nivell professional.

## Palmarès

* La Liga: 1980–81, 1981–82

## Enllaços externs

* Salvador Iriarte Montejo a BDFutbol
* Salvador Iriarte Montejo Fitxa com a entrenador a BDFutbol
# Sergio Barcia Laranxeira

Sergio Barcia Laranxeira (nascut el 31 de desembre de 2000) és un futbolista professional gallec que juga com a defensa central al Legia Varsòvia de la Lliga polonesa de futbol.

## Carrera de club

Barcia va néixer a Vigo, Galícia, i es va incorporar a la formació juvenil del RC Celta de Vigo el 2010, als nou anys, des del Club Colegio Hogar. El 23 d'agost de 2019, després d'acabar la seva formació, va ser cedit per la temporada a l'Ourense CF de Tercera Divisió.
Barcia va debutar a la categoria sènior l'1 de setembre de 2019, jugant 31 minuts en una derrota per 2-0 a casa contra el Deportivo Fabril. Va ser titular habitual durant la campanya, i va participar en 26 partits, en una temporada en què el seu equip va perdre l'ascens als play-offs .
El 31 d'agost de 2020, Barcia va signar un contracte de tres anys amb el Granada CF i va ser destinat inicialment al filial de Segona Divisió B. Va debutar amb el seu primer equip –i a la Lliga– el 8 de novembre, començant en una derrota a domicili per 2-0 contra la Reial Societat, mentre el seu equip estava molt afectat per la pandèmia de la COVID-19.
El 18 de juliol de 2022, Barcia va tornar al Celta i va ser destinat al filial de Primera Federació. El 4 de juliol de 2023, va signar un contracte de dos anys amb el CD Mirandés de Segona Divisió.
L'11 de juliol de 2024, Barcia va fitxar pel club polonès Legia Varsòvia de l'Ekstraklasa amb un contracte permanent, signant un contracte de tres anys.

## Referències

* 1 2 «Sergio Barcia» (en anglès). worldfootball.net. [Consulta: 19 agost 2022].
* ↑ «Sergio Barcia se despide del Celta tras diez años» (en castellà). La Voz de Galicia, 24-08-2020. [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ «Sergio Barcia: "Jugar en el Celta sería un sueño"» (en castellà). La Voz de Galicia, 21-05-2020. [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ «Sergio Barcia una de las mayores promesas del RC Celta de Vigo llega cedido al Ourense CF» (en castellà). Ourense CF, 23-08-2019. [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ «La primera de la temporada para el Fabril» (en castellà). El Desmarque, 01-09-2019. [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ «El defensa Sergio Barcia se une al Club Recreativo Granada» (en castellà). Granada CF, 31-08-2020. [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ «El covid se lo puso demasiado fácil a la Real Sociedad» (en castellà). Marca, 08-11-2020. [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ «El Celta confirma el regreso de Sergio Barcia para jugar en el filial» (en castellà). La Voz de Galicia, 18-07-2022. [Consulta: 4 juliol 2023].
* ↑ «Sergio Barcia apuntala la zaga rojilla» (en castellà). CD Mirandés, 04-07-2023. [Consulta: 4 juliol 2023].
* ↑ Ziółkowski, Maciej. «Oficjalnie. Sergio Barcia w Legii» (en polonès). legia.net, 11-07-2024. [Consulta: 11 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Sergio Barcia Laranxeira a BDFutbol
* Sergio Barcia Laranxeira, Fitxa a Soccerway
# Ernesto Carmona Guzmán

Ernesto Carmona Guzmán (Sevilla, 1948) és un químic espanyol, catedràtic universitari i investigador de l'Instituto de Investigaciones Químicas (Universitat de Sevilla-Consell Superior d'Investigacions Científiques), guardonat amb nombrosos premis per la seva tasca, l'últim d'ells el Premi Rei Jaume I d'Investigació Bàsica el 2010.

## Biografia

Llicenciat en Ciències Químiques per la Universitat de Sevilla el 1972, va doctorar-se dos anys després a la mateixa universitat. Va cursar estudis postdoctorals a l'Imperial College London dins l'equip del Nobel de Química, Geoffrey Wilkinson. De tornada a Espanya el 1977 i, després d'un breu pas per la Universitat de Còrdova, es va establir a la universitat sevillana on, des de 1984, és catedràtic de Química inorgànica de la seva Facultat de Química. Treballa, a més, a l'Institut de Recerques Químiques (IIQ-CSIC-Universitat de Sevilla) i ha format part del Consell Rector del CSIC entre el 1993 i el 1996. Ha sigut professor visitant a les universitats d'Alabama (1982), Universitat d'Oxford (1989-1990) i la Universitat Paul Sabatier (1997). És autor de més d'un centenar d'articles científics a publicacions especialitzades, a més d'haver dirigit més d'una trentena de tesis doctorals.
Acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals, Reial Acadèmia Sevillana de Ciències, membre de la Reial Societat Espanyola de Química, membre de la Royal Society of Chemistry i de la Societat Química Americana, ha estat guardonat amb el premi Solvay (1991), el premi Maimónides de la Junta d'Andalusia (1994), el de recerca de la Société Chimique de France (2004), medalla d'or de l'Associació Nacional de Químics d'Espanya i el Premi Rei Jaume I d'Investigació Bàsica (2010) per les seves aportacions «a la química organometàl·lica i, en particular, respecte a l'activació del diòxid de carboni, hidrocarburs i d'altres molècules d'interès mediambiental i econòmic».

## Obres

* Química inorgánica amb Miguel Ángel Alario y Franco, a Ciencia y tecnología, coord. per Carlos Sánchez del Río, Emilio Muñoz Ruiz, Enrique Alarcón Álvarez, 2009, ISBN 978-84-9742-852-1, págs. 375-418

## Referències

* 1 2 3 «Ernesto Carmona Guzmán». Fundación Descubre. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 3 «Ernesto Carmona, Premio Rey Jaime I en Investigación Básica». Diario de Sevilla, 09-06-2010 [Consulta: 1r octubre 2015].
* ↑ «Ernesto Carmona Guzmán» (en anglès). Instituto de Investigaciones Químicas-CSIC. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 «Ficha personal: Ernesto Carmona Guzmán». Universidad de Sevilla. Arxivat de l'original el 2015-10-03. [Consulta: 1r octubre 2015].
* 1 2 3 Vicepresidència de la Generalitat Valenciana. «Ernesto Carmona Guzmán». Generalitat Valenciana, 2010. [Consulta: 1r octubre 2015].

## Enllaços externs

«Obra de Ernesto Carmona Guzmán» a Dialnet.
* Perfil de Ernesto Carmona Guzmán a ORCID
* Perfil de Carona, Ernesto a ResearcherID
# Copa del Generalíssim de futbol 1950-51

La Copa del Generalíssim de futbol 1950-51 va ser la 47ena edició de la Copa d'Espanya.

## Vuitens de final

29 d'abril i 3 de maig. Exempts: Real Gijón i Club Atlético Tetuán.
| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Deportivo de La Coruña | 1-2 | Real Santander | 1-0 | 0-2 |
| Reial Societat | 5-2 | Celta de Vigo | 4-1 | 1-1 |
| Reial Valladolid | 4-7 | Club Atlético de Madrid | 4-3 | 0-4 |
| RCD Espanyol | 5-7 | Club Athletic de Bilbao | 4-2 | 1-5 |
| Reial Madrid CF | 8-3 | València CF | 3-2 | 5-1 |
| Sevilla CF | 1-5 | FC Barcelona | 1-2 | 0-3 |

## Quarts de final

6 i 10 de maig.
| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Club Athletic de Bilbao | 5-2 | Real Gijón | 3-1 | 2-1 |
| Reial Societat | 6-2 | Real Santander | 3-2 | 3-0 |
| Club Atlético de Madrid | 1-2 | Reial Madrid CF | 0-1 | 1-1 |
| Club Atlético Tetuán | 2-7 | FC Barcelona | 1-3 | 1-4 |

## Semifinals

13 i 20 de maig.
| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Reial Societat | 3-0 | Reial Madrid CF | 1-0 | 2-0 |
| FC Barcelona | 2-1 | Club Athletic de Bilbao | 0-0 | 2-1 |

## Final

| FC Barcelona | 3 - 0 | Reial Societat |
| César 31', 67' Gonzalvo 44' | | |

## Campió

* Campions de la Copa d'Espanya 1951
* Futbol Club Barcelona 10è títol

## Referències

* ↑ «Spain - List of Cup Finals». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ «Spain - Cup 1951». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ (castellà) Copa de 1951 a linguasport.com
# Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de València

L'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de València (l'acrònim de la qual és ETSAV) és l'escola d'arquitectura de la Universitat Politècnica de València (UPV). L'única titulació que imparteix és la d'arquitecte segons el seu programa de crèdits aprovat en 2002 i segons el nou pla d'estudis de grau aprovat en 2010. Completa el seu programa educatiu amb un Màster Oficial en conservació de patrimoni arquitectònic i un Màster Oficial en arquitectura, urbanisme i paisatge. És l'única escola d'arquitectura pública de València, encara que hi ha unes altres dos Universitats privades (CEU Cardenal Herrera i Universitat Europea de Madrid a la ciutat) en les quals també es pot estudiar aquest grau.
No s'ha de confondre amb l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura del Vallès (depenent de la Universitat Politècnica de Catalunya) o l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Valladolid, els acrònims de les quals també són ETSAV.
L'escola es troba al Campus de Vera de la Universitat Politècnica de València, situat entre el Camí de Vera i l'Avinguda del Tarongers (Plànol interactiu). Ocupa una part important del campus de la universitat, ja que les aules i departaments es troben als edificis 2A, 2B, 2C, 2D i 2F, sent aquest últim la seva seu principal. Delimita l'Àgora de la universitat per una de les seves cantonades.

## Antics directors

* Román Jiménez Iranzo (novembre 1968 - juny 1973)
* Miguel Colomina Barberá (juny 1973 - juny 1977)
* Joaquín García Sanz (juny 1977 - juny 1978)
* Violeta Montoliu Soler (juny 1978 - novembre 1978)
* Joaquín Arnau Estimo (novembre 1978 - febrer 1981)
* Nadal Batle Nicolau (febrer 1981 - desembre 1982)
* Joaquín Arnau Estimo (desembre 1982 - juliol 1983)
* Jaime Llinares Galiana (juliol 1983 - febrer 1986)
* Vicente Galvañ Llopis (març 1986 - febrer 1988)
Comissió Gestora (gener 1988 - març 1988)
* Bernardo Perepérez Ventura (març 1988 - març 1992)
* Arturo Martínez Boquera (març 1992 - juliol 2003)
* Ignacio Bosch Reig (juliol 2003 - maig 2008)
* Ana Llopis Reyna (maig 2008 - maig 2012)
* Vicente Más Llorens (maig 2012 - novembre 2016)
* Ivan Cabrera i Fausto (desembre 2016 - actualitat)

## Referències

* ↑ Zabalbeascoa, Anatxu. «Beatriz Colomina: “Los que peor escriben son los que más complican las cosas”» (en castellà). El Pais, 27-01-2013. [Consulta: 4 febrer 2022].

## Vegeu també

* Santiago Calatrava Valls
* Universitat Politècnica de València
* Arquitectura d'Espanya

## Enllaços externs

* Web de la ETSAV
# Guadalupe Porras Ayuso

Guadalupe Porras Ayuso (Badajoz, 1987) és una àrbitra de futbol espanyola.
Formada al Col·legi d'àrbitres de Badajoz, va debutar als setze anys arbitrant partits de la Tercera divisió espanyola. L'any següent va aconseguir l'ascens a la Segona divisió B. Després de vuit temporades va ascendir a la Segona divisió, on hi va competir durant dos anys. Internacional des de 2014, també ha arbitrat partits de la Lliga de futbol femenina. La temporada 2019-20 va ascendir a la Primera divisió, convertint-se en la primera àrbitra assistent del futbol estatal. Va fer el seu debut l'agost de 2019 en el partit que va enfrontar el RCD Mallorca i la SD Eibar a l'Estadi de Son Moix. També ha estat la primera àrbitra en una final de la Copa del Rei, fent d'assistent d'Estrada Fernández en el partit entre l'Athletic Club i la Reial Societat disputat a l'Estadi de La Cartuja el 3 d'abril de 2021.
Entre d'altres reconeixements, va rebre l'any 2019 el premi Mujeres Progresistas en la categoria d'esport femení atorgat per la Federación de Mujeres Progresistas.

## Referències

* ↑ Labarga, Nacho. «Guadalupe Porras Ayuso: "Pronto veremos a una mujer pitando un Madrid-Barça"» (en castellà). Marca, 02-07-2019. [Consulta: 18 juliol 2020].
* ↑ «Guadalupe Porras Ayuso será la primera árbitra asistente en debutar en Primera» (en castellà). Marca, 02-07-2019. [Consulta: 18 juliol 2020].
* ↑ «Guadalupe Porras Ayuso, primera árbitra asistente de la historia de LaLiga» (en castellà). Mundo Deportivo, 17-08-2019. [Consulta: 18 juliol 2020].
* ↑ «Así es Guadalupe Porras, la primera árbitra en una final de Copa del Rey» (en castellà), 03-04-2021. [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ «La árbitra Guadalupe Porras Ayuso recibe el Premio Mujeres Progresistas: "Se lo dedico a todas quienes sufren discriminación"». RFEF. Arxivat de l'original el 2020-07-18. [Consulta: 18 juliol 2020].