OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Prodinoteri

Els prodinoteris (Prodeinotherium) són un gènere extint de proboscidis de la família dels dinotèrids que visqueren entre l'Oligocè superior i el Miocè superior al Vell Món. Evolucionaren a Àfrica i des d'allí passaren a Euràsia. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya, França, Grècia, l'Índia, Kenya, Namíbia, el Pakistan, Sud-àfrica i Uganda, així com a Catalunya (els Casots i les Escletxes). Feien uns 2 m d'alçada a la creu.

## Referències

* 1 2 Entrada «Prodeinotherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 12 gener 2023].
* 1 2 Gasamans et al., 2021, p. 648.
* ↑ Gasamans et al., 2021, p. 647.
* ↑ Agustí i Antón, 2002, p. 108.

## Bibliografia

* Agustí, J.; Antón, M. Mammoths, Sabertooths and Hominids: 65 Million Years of Mammalian Evolution in Europe (en anglès). Columbia University Press, 2002. ISBN 0-231-11640-3.
* Gasamans, N.; Luján, A. H.; Pons-Monjo, G.; Obradó, P.; Casanovas-Vilar, I.; Alba, D. M. «The Record of Prodeinotherium in the Iberian Peninsula: New Data from the Vallès-Penedès Basin» (en anglès). Journal of Mammalian Evolution, 28, 2021, pàg. 647-660. DOI: 10.1007/s10914-021-09543-y.
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :
# Elefantimorfs

Els elefantimorfs (Elephantimorpha) són un clade de proboscidis que conté els elefants i els seus parents extints més directes. Aparegueren a Àfrica durant l'Oligocè superior. El cladograma següent, basat en les característiques de l'os hioide, mostra les relacions entre els elefantimorfs:
| Elephantimorpha | Mammutidae † (mastodonts) Elephantida Gomphotheriidae † Elephantoidea Stegodontidae † Elephantidae Loxodonta (elefants africans) Elephantini Palaeoloxodon † Elephantina Elephas (elefants asiàtics) Mammuthus † (mamuts) |

## Referències

* 1 2 Entrada «Elephantimorpha» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 13 gener 2023].
* ↑ Xoixani, J.; Ferretti, M. P.; Lister, A. M.; Agenbroad, L. D.; Saegusa, H.; Mol, D.; Takahashi, K. «Relationships within the Elephantinae using hyoid characters» (en anglès). Quaternary International, 169-170, 2007, pàg. 174-185. Bibcode: 2007QuInt.169..174S. DOI: 10.1016/j.quaint.2007.02.003.
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :
# Herpetoskylax hopsoni

Herpetoskylax hopsoni és una espècie de sinàpsid extint del clade dels biarmosucs que visqué durant el Permià superior en allò que avui en dia és Sud-àfrica. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies del Cap Occidental i Cap Septentrional. Es tracta de l'única del gènere Herpetoskylax. El nom genèric Herpetoskylax significa ‘rèptil cadell’ en llatí i fa referència als caràcters de transició entre els «rèptils» mamiferoides i els mamífers que exhibeixen els teràpsids.

## Referències

* 1 2 Entrada «Herpetoskylax hopsoni» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 23 gener 2023].
* ↑ Kammerer, 2014, p. 166.
* ↑ Carrano, Matthew T. Amniote Paleobiology (en anglès). University of Chicago Press, 2006, p. 80. ISBN 978-0-226-09478-6.

## Bibliografia

* Kammerer, C. F. «Theriodontia: Introduction». A: Kammerer, C.; Angielczyk, K. D.; Fröbisch, J. Early Evolutionary History of the Synapsida. Vertebrate Paleobiology and Paleoanthropology (en anglès). Springer, 2014, p. 165-169. DOI 10.1007/978-94-007-6841-3_10. ISBN 978-94-007-6840-6.
# Adapis

Adapis és un gènere extint de primats de la família dels adàpids que visqueren durant l'Eocè en allò que avui en dia és l'Europa de l'Oest. Se n'han trobat restes fòssils a Espanya (incloent-hi al jaciment de Sossís, al Pallars Jussà), França, el Regne Unit i Suïssa. És un dels primats eocens més coneguts. Era un animal diürn i folívor que pesava uns 2 kg. Tenia el crani baix i ample, els ulls petits i la cresta sagital força prominent. Algunes espècies caminaven i corrien per les branques, mentre que d'altres tenien a enfilar-s'hi. Fou el primer primat fòssil descrit formalment, tot i que no fou identificat com a primat fins molt més tard.

## Referències

* 1 2 Entrada «Adapis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 24 gener 2023].
* ↑ «Descrita una nova espècie de primat de fa 37 milions d'anys a Lleida». Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont. [Consulta: 24 gener 2023].
* ↑ Agustí i Antón, 2002, p. 53-56.
* ↑ Rose, 2006, p. 185 i 186.

## Bibliografia

* Agustí, J.; Antón, M. Mammoths, Sabertooths and Hominids: 65 Million Years of Mammalian Evolution in Europe (en anglès). Columbia University Press, 2002. ISBN 0-231-11640-3.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Ursus minimus

Ursus minimus és una espècie extinta de mamífer carnívor de la família dels ossos (Ursidae) que visqué a Europa i l'Àsia occidental durant el Pliocè. Se n'han trobat restes fòssils a França, Geòrgia, Hongria, Itàlia, Moldàvia, Romania, Rússia i Ucraïna. Es troba a l'origen del llinatge evolutiu que conduiria a l'os bru (U. arctos) i l'os del Tibet (U. thibetanus). Es creu que evolucionà a partir d'una espècie asiàtica d'Ursavus i que passà a Europa aprofitant l'expansió dels boscos perennifolis de frondoses durant el Pliocè inferior.

## Referències

* 1 2 Entrada «Ursus minimus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 24 gener 2023].
* ↑ Agustí i Antón, 2002, p. 214-216.

## Bibliografia

* Agustí, J.; Antón, M. Mammoths, Sabertooths and Hominids: 65 Million Years of Mammalian Evolution in Europe (en anglès). Columbia University Press, 2002. ISBN 0-231-11640-3.
# Protopitec

El protopitec (Protopithecus brasiliensis) és una espècie extinta de primat de la família dels atèlids que visqué durant el Plistocè superior en allò que avui en dia és el Brasil. Se n'han trobat restes fòssils als estats de Bahia i Minas Gerais. Es tracta de l'única espècie reconeguda del gènere Protopithecus. La història taxonòmica d'aquesta espècie és llarga i complexa. El 2013, tot el material assignat a Protopithecus fins aleshores, tret de l'holotip, fou transferit a un nou gènere, Cartelles.

## Referències

* 1 2 Entrada «Protopithecus brasiliensis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 13 febrer 2023].
* ↑ Halenar, Lauren B.; Rosenberger, Alfred L. «A closer look at the "Protopithecus" fossil assemblages: new genus and species from Bahia, Brazil» (en anglès). Journal of Human Evolution, 65, 4, 01-10-2013, pàg. 374-390. DOI: 10.1016/j.jhevol.2013.07.008. ISSN: 0047-2484. PMID: 23972780.
# Espalacoteri

Els espalacoteris (Spalacotherium) són un gènere extint de mamífers primitius que visqueren a Europa i Nord-amèrica entre el Juràssic superior i el Cretaci inferior. Se n'han trobat restes fòssils a Espanya, França i el Regne Unit, entre altres països. Les espècies d'aquest grup es diferenciaven dels seus parents espalacolestins per la presència del canal de Meckel, les dents molars més arrodonides i el menor nombre de premolars.

## Referències

* ↑ Kemp, 2005, p. 163 i 164.
* ↑ Entrada «Spalacotherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 21 maig 2023].
* ↑ Martin, 2018, p. 244.

## Bibliografia

* Kemp, T. S. The Origin and Evolution of Mammals (en anglès). Oxford University Press, 2005. ISBN 9780198507611.
* Martin, T. «Mesozoic mammals — early mammalian diversity and ecomorphological adaptations». A: Zachos, F. E.; Asher, R. J. Mammalian Evolution, Diversity and Systematics (en anglès). De Gruyter, 2018, p. 199-299. ISBN 978-3-11-027590-2.
# Tragoportax

Tragoportax és un gènere extint de mamífers artiodàctils de la família dels bòvids que visqueren al Vell Món entre el Miocè superior i el Pliocè superior. Se n'han trobat restes fòssils a Bulgària, els Emirats Àrabs Units, Espanya (incloent-hi el jaciment de Piera i Venta del Moro), Etiòpia, Grècia, l'Índia, l'Iran, Kenya, Líbia, Moldàvia, el Pakistan i Turquia. La seva constitució, amb potes força llargues i un pes d'aproximadament 80 kg, fa pensar que eren animals veloços i bons saltadors. El seu hàbitat natural eren els boscos oberts. Eren preses de depredadors com ara Machairodus. La crisi del Vallesià afavorí els boselafinis, com Tragoportax, en detriment d'Amphiprox, Hispanomeryx i Protragocerus.

## Referències

* 1 2 Entrada «Tragoportax» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 22 maig 2023].
* 1 2 3 4 5 Bibi, 2011, p. 6.
* 1 2 Montoya, P. «Descobrint la fauna terciària de la Comunitat Valenciana». Revista. [Consulta: 22 maig 2023].
* ↑ «Turolià». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana, 29 abril 2013. [Consulta: 22 maig 2023].
* 1 2 Agustí i Antón, 2002, p. 170.
* ↑ Turner i Antón, 1997, p. 164.

## Bibliografia

* Agustí, J.; Antón, M. Mammoths, Sabertooths and Hominids: 65 Million Years of Mammalian Evolution in Europe (en anglès). Columbia University Press, 2002. ISBN 0-231-11640-3.
* Bibi, F. «Mio-Pliocene Faunal Exchanges and African Biogeography: The Record of Fossil Bovids» (en anglès). PLoS One, 6, 2, 2011, pàg. e16688. DOI: 10.1371/journal.pone.0016688.
* Turner, A.; Antón, M. The Big Cats and Their Fossil Relatives: An Illustrated Guide to Their Evolution and Natural History (en anglès). Columbia University Press, 1997. ISBN 978-0-231-10229-2.
# Hispanopitec

Els hispanopitecs (Hispanopithecus) són un gènere extint de primats de la família dels homínids que visqueren a Europa durant el Miocè superior. Se n'han trobat restes fòssils a Catalunya (Can Llobateres) i Hongria. Es tracta de l'únic gènere de la tribu dels hispanopitecinis (Hispanopithecini). Anteriorment era considerat un sinònim subjectiu de Dryopithecus. L'anàlisi del microdesgast de les dents d'aquests primats indica que preferien aliments tous com la fruita i, possiblement, les fulles tendres. Evitaven les núcules i els llavors excepte quan hi havia penúria d'aliments tous.

## Referències

* 1 2 Entrada «Hispanopithecus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 6 juny 2023].
* ↑ Alba et al., 2012, p. 1.

## Bibliografia

* Alba, D. M.; Almécija, S.; Casanovas-Vilar, I.; Méndez, J. M.; Moyà-Solà, S. «A Partial Skeleton of the Fossil Great Ape Hispanopithecus laietanus from Can Feu and the Mosaic Evolution of Crown-Hominoid Positional Behaviors» (en anglès). PLoS ONE, 7, 6, 2012, pàg. e39617. DOI: 10.1371/journal.pone.0039617.
# Epihip

Els epihips (Epihippus) són un gènere extint de mamífers perissodàctils de la família dels èquids que visqueren a Nord-amèrica durant l'Eocè mitjà. Se n'han trobat restes fòssils al Canadà i els Estats Units. En comparació amb els seus avantpassats directes, presentaven una molarització progressiva de les dents molars, de manera similar a l'orohip, el mesohip i el miohip. Aquests canvis formaven part d'una tendència evolutiva cap a una dentadura cada vegada més especialitzada en la molta de plantes.

## Referències

* 1 2 Entrada «Epihippus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 2 juliol 2023].
* ↑ Rose, 2006, p. 247.

## Bibliografia

* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Cynodesmus

Cynodesmus és un gènere de mamífers carnívors de la família dels cànids que visqueren a Nord-amèrica durant l'Oligocè. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units (Dakota del Sud, Montana i Nebraska).
Foren uns dels primers cànids amb un aspecte similar al dels gossos. Eren aproximadament de la mateixa mida que el coiot, amb una llargada d'un metre, però tenien el crani més curt, la cua més pesant i la gropa més llarga. La forma de les extremitats suggereix que no corrien gaire en comparació amb la majoria dels altres cànids. Segurament paraven emboscades a les preses. A diferència dels gossos, tenien cinc dits a cada pota i urpes parcialment retràctils.

## Taxonomia

Antigament, Cynodesmus incloïa nombroses espècies de cànids de l'Oligocè i el Miocè dotats d'una dentadura hipercarnívora. Una revisió del gènere per Wang (1994) indica que la majoria de les espècies anteriorment classificades en Cynodesmus no tenen relació directa amb la seva espècie tipus, C. thooides. Aquestes altres espècies han estat traslladades en els gèneres Carpocyon, Desmocyon, Leptocyon, Metatomarctus, Osbornodon, Otarocyon, Paracynarctus, Paratomarctus i Phlaocyon (Wang, 1994; Wang et al., 1999). Osbornodon és l'únic d'aquests grups que pertany als hesperocionins, la subfamília de Cynodesmus. Els altres gèneres es reparteixen entre els borofagins i els canins. A juliol del 2023, Cynodesmus inclou l'espècie tipus i C. martini.

## Referències

* 1 2 3 Entrada «Cynodesmus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 4 juliol 2023].
* ↑ Palmer, D. The Marshall Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Animals (en anglès). Londres: Marshall Editions, 1999, p. 219. ISBN 1-84028-152-9.
# Merycochoerus

Merycochoerus és un gènere extint de mamífers artiodàctils de la família dels mericoidodòntids que visqueren a les Amèriques entre l'Oligocè inferior i el Miocè inferior (des de fa 30,8 milions d'anys fins fa 16 milions d'anys). Se n'han trobat restes fòssils al Canadà, els Estats Units i Panamà. La seva anatomia fa pensar que eren animals semiaquàtics. Tenien el rostre llarg, les dents canines similars a ullals, el cos robust, la cua llarga, les potes curtes i quatre dits a cada peülla.

## Referències

* 1 2 Entrada «Merycochoerus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 18 juliol 2023].
* ↑ Palmer, D. The Marshall Illustrated Encyclopedia of Dinosaurs and Prehistoric Animals (en anglès). Londres: Marshall Editions, 1999, p. 271. ISBN 1-84028-152-9.
# Nitosaure (cinodont)

Els nitosaures (Nythosaurus) són un gènere extint de cinodonts que visqueren durant el Triàsic mitjà en allò que avui en dia és el sud d'Àfrica. Se n'han trobat restes fòssils a la província sud-africana del Cap Oriental. Durant molt de temps fou considerat un gènere monotípic limitat a l'espècie N. browni, puix que N. larvatus havia estat sinonimitzat amb Thrinaxodon liorhinus. Tanmateix, un estudi del 2023 restaurà N. larvatus com a espècie a part, basant-se en una examinació del crani mitjançant microtomografia computada que permeté estudiar-ne el paladar i el neurocrani per primera vegada. El nom genèric Nythosaurus significa 'llangardaix obscur' en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Nythosaurus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 7 agost 2023].
* ↑ Pusch, L. C.; Kammerer, C. F.; Fernandez, V.; Fröbisch, J. «Nythosaurus larvatus Owen, 1876, an Early Triassic cynodont preserving a natural endocast» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 42, 3, 2023, pàg. e2174441. DOI: 10.1080/02724634.2023.2174441.
# Triconodon

Triconodon és un gènere extint de mamífers eutriconodonts de la família dels triconodòntids que visqueren a Europa durant el Berriasià (Cretaci inferior), fa aproximadament 145 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils al Regne Unit. Les espècies d'aquest grup estaven dotades de quatre dents premolars inferiors i quatre dents molars inferiors. El cervell era més o menys de la mateixa mida que en els mamífers vivents amb el cervell més petit. El nom genèric Triconodon significa 'dent de tres cons'.

## Referències

* ↑ Entrada «Triconodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 8 agost 2023].
* ↑ «Tooth eruption in the Early Cretaceous British mammal Triconodon and description of a new species» (en anglès). Papers in Palaeontology, 7, 2, 2020, pàg. 1.065-1.080. DOI: 10.1002/spp2.1329.
* ↑ Kemp, 2005, p. 120.

## Bibliografia

* Kemp, T. S. The Origin and Evolution of Mammals (en anglès). Oxford University Press, 2005. ISBN 9780198507611.
# Equus fraternus

Equus fraternus és una espècie extinta de mamífer perissodàctil de la família dels èquids que visqué a Nord-amèrica entre el Plistocè mitjà i el Plistocè superior, fa entre 10.000 anys i 1,8 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Alberta (Canadà) i Carolina del Sud, Florida, Illinois, Louisiana, Mississipi, Nebraska, Pennsilvània, Texas i Virgínia (Estats Units). La seva taxonomia és extremament confusa.

## Referències

* 1 2 Entrada «Equus fraternus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 11 agost 2023].
* ↑ Cirilli, O.; Machado, H.; Arroyo-Cabrales, J.; Barrón-Ortiz, C. I.; Davis, E.; Jass, C. N.; Jukar, A. M.; Landry, Z.; Marín-Leyva, A. H.; Pandolfi, L.; et al. «Evolution of the Family Equidae, Subfamily Equinae, in North, Central and South America, Eurasia and Africa during the Plio-Pleistocene». Biology. 2022; 11 (9): 1.258.
* ↑ Eisenmann, V. «Amerhippus fraternus and related species, Introduction» (en anglès). [Consulta: 11 agost 2023].
# Asterostemma depressa

Asterostemma depressa és una espècie extinta de mamífer cingulat de la família dels clamifòrids que visqué a Sud-amèrica durant el Miocè inferior. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Santa Cruz i el nord de Xile. Es tracta de l'única espècie del gènere Asterostemma. El nom genèric Asterostemma significa ‘corona d'estels’ i es refereix al patró que es pot observar en els escuts de la cuirassa, mentre que el nom específic depressa significa ‘deprimida’ en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Asterostemma depressa» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 agost 2023].
* ↑ Grana, S. C.; Croft, D. «Asterostemma Depressa! A Glyptodont From the Miocene of Northern Chile» (en anglès), 2006. [Consulta: 16 agost 2023].
* ↑ Palmer, 1904, p. 125.

## Bibliografia

* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
# Idiophyseter merriami

Idiophyseter merriami és una espècie extinta de cetaci de la família dels fisetèrids que visqué a l'oceà Pacífic durant el Miocè mitjà. Se n'han trobat restes fòssils a Califòrnia (Estats Units). Es tracta de l'única espècie del gènere Idiophyseter. L'únic crani que se n'ha descobert és tan menut que els científics pensen que o bé pertanyia a un fetus o bé representa un animal molt més petit que el seu parent vivent, el catxalot. En tot cas, igual que aquest últim, presentava cavitats d'espermaceti. Tenia les dents del maxil·lar superior reduïdes.

## Referències

* 1 2 Entrada «Idiophyseter merriami» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 19 agost 2023].
* ↑ Ellis, 2011, p. 80.
* ↑ Thenius, 1969, p. 496.

## Bibliografia

* Ellis, R. The Great Sperm Whale: A Natural History of the Ocean's Most Magnificent and Mysterious Creature (en anglès). University Press of Kansas, 2011. ISBN 9780700617722.
* Thenius, E. Phylogenie der Mammalia: Stammesgeschichte der Säugetiere (einschließlich der Hominiden) (en alemany). Walter de Gruyter & Co., 1969. DOI 10.1515/9783111646824. ISBN 9783111646824.
# Candiacervus

Candiacervus és un gènere extint de mamífers artiodàctils de la família dels cèrvids que visqueren a Europa entre el Plistocè superior i principis de l'Holocè. Se n'han trobat restes fòssils a l'illa grega de Creta. És un exemple de nanisme insular. Tanmateix, a diferència d'altres espècies nanes que viuen en illes i que perden massa cerebral davant de la manca de depredadors, Candiacervus perdé poc volum cerebral. Això podria tenir a veure amb una intensificació de la competència intraespecífica. Uns petròglifs descoberts a la cova d'Àsfendos, a l'oest de Creta, han estat interpretats com una prova que Candiacervus encara vivia quan els éssers humans arribaren a l'illa.

## Referències

* 1 2 Entrada «Candiacervus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 21 agost 2023].
* ↑ Herculano-Houzel, 2017, «Evolution of Large Brain and Body Size in Mammals» (S. H. Montgomery).
* ↑ Strasser, Thomas F.; Murray, Sarah C.; van der Geer, Alexandra; Kolb, Christina; Ruprecht, Louis A. «Palaeolithic cave art from Crete, Greece» (en anglès). Journal of Archaeological Science: Reports, 18, 4-2018, pàg. 100-108. DOI: 10.1016/j.jasrep.2017.12.041.

## Bibliografia

* Herculano-Houzel, S. Evolution of Nervous Systems (en anglès). Volum 2. 2a edició. Academic Press, 2017. ISBN 978-0-12-804042-3.
# Mylohyus nasutus

Mylohyus nasutus és una espècie extinta de mamífer artiodàctil de la família dels pècaris (Tayassuidae) que visqué a Nord-amèrica durant el Plistocè, fa entre 12.000 i 1,8 milions d'anys. Se n'han trobat fòssils en nombrosos estats dels Estats Units. Atenyia una alçada de 75 cm i un pes de 67 kg. Tenia el rostre allargat i les potes llargues i esveltes. A diferència de Platygonus compressus, devia ser un animal solitari que evitava les coves. El seu nom específic, nasutus, significa 'nassut' en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Mylohyus nasutus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 22 agost 2023].
* ↑ Mendoza, M.; Janis, C. M.; Palmqvist, P. 2006. «Estimating the body mass of extinct ungulates: a study on the use of multiple regression». Journal of Zoology, 270 (1): 90-101.
* ↑ Nye, A. S. «Pleistocene Peccaries from Guy Wilson Cave, Sullivan County, Tennessee». (2007). Electronic Theses and Dissertations. Paper 2115.
* ↑ Tankersley, Kenneth B. 2011. «Evaluating the Co-occurrence of Platygonus compressus and Mylohyus nasutus at Sheriden Cave, Wyandot County, Ohio». Current Research in the Pleistocene, 28: 173-175.
# Phocageneus venustus

Phocageneus venustus és una espècie extinta de cetacis de la família dels esqualodelfínids que visqué a l'oceà Atlàntic durant el Miocè. Se n'han trobat restes fòssils a Delaware, Maryland i Virgínia (Estats Units). Es tracta de l'única espècie del gènere Phocageneus. L'estudi d'una còclea de P. venustus mitjançant tomografia computada d'alta resolució revelà que presentava els trets associats a l'ecolocalització en els cetacis d'avui en dia, cosa que fa pensar que també era capaç d'utilitzar-la.

## Referències

* 1 2 Entrada «Phocageneus venustus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 23 agost 2023].
* ↑ «Ultrasonic Evolution» (en anglès). BioInteractive. [Consulta: 23 agost 2023].
# Aploconodon comoensis

Aploconodon comoensis és una espècie extinta de mamífer eutriconodont de la família dels amfilèstids que visqué a Nord-amèrica durant el Juràssic superior. Se n'han trobat restes fòssils a la formació de Morrison, a l'estat estatunidenc de Wyoming. Es tracta de l'única espècie del gènere Aploconodon. És conegut a partir d'un fragment d'os dental amb les últimes dues dents molariformes. El nom genèric Aploconodon significa 'dent cònica simple', mentre que el nom específic comoensis significa 'de Como'.

## Referències

* 1 2 Entrada «Aploconodon comoensis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 26 agost 2023].
* ↑ Martin, 2018, p. 226.
* ↑ «Genus: Aploconodon SIMPSON, 1925» (en anglès). [Consulta: 26 agost 2022].

## Bibliografia

* Martin, T. «Mesozoic mammals — early mammalian diversity and ecomorphological adaptations». A: Zachos, F. E.; Asher, R. J. Mammalian Evolution, Diversity and Systematics (en anglès). De Gruyter, 2018, p. 199-299. ISBN 978-3-11-027590-2.
# Herpetocetins

Els herpetocetins (Herpetocetinae) són una subfamília extinta de cetacis misticets de la família dels cetotèrids que tingueren una distribució cosmopolita entre el Miocè mitjà i el Plistocè superior. Se n'han trobat restes fòssils a Bèlgica, els Estats Units, el Japó, Mèxic, els Països Baixos, el Regne Unit i Xile. Les espècies d'aquest grup eren cetacis menuts, cosa que podria haver contribuït a la seva extinció fa aproximadament 3 milions d'anys com a resultat de la glaciació de l'hemisferi nord.

## Referències

* 1 2 Entrada «Herpetocetinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 30 agost 2023].
* ↑ Berta, 2017, p. 83.

## Bibliografia

* Berta, A. The Rise of Marine Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2017. ISBN 9781421423265.