OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Corinna Kuhnle

Corinna Kuhnle (Viena, 4 de juliol de 1987) és una esportista austríaca que va competir en piragüisme en la modalitat d'eslalon, guanyadora de quatre medalles al Campionat Mundial de Piragüisme en Eslalon entre els anys 2005 i 2014, i tres medalles al Campionat Europeu de Piragüisme en Eslalon entre els anys 2005 i 2011.

## Palmarès internacional

Campionat Mundial :
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2005 | Penrith ( Austràlia) | 3 | K1 per equips |
| 2010 | Ljubljana ( Eslovènia) | 1 | K1 individual |
| 2011 | Bratislava ( Eslovàquia) | 1 | K1 individual |
| 2014 | Deep Creek ( Estats Units) | 2 | K1 per equips |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2005 | Tacen ( Eslovènia) | 3 | K1 per equips |
| 2010 | Bratislava ( Eslovàquia) | 2 | K1 individual |
| 2011 | Seu d'Urgell ( Espanya) | 2 | K1 per equips |

## Referències

* ↑ «Corinna Kuhnle» Arxivat 2012-12-13 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Corinna Kuhnle» en Canoeresults.eu (anglès)

## Enllaços externs

* Lista de medallistas olímpicos y mundiales en piragüismo (1936-2007): parte 1, parte 2. Federación Internacional de Piragüismo (anglès).
# Immunoglobulina Y

La immunoglobulina Y és un tipus d'immunoglobulina, que es dona al rovell d'ou de les gallines. Sovint se la designa com a IgG, però difereix en estructura i funció de la IgG humana.
La IgY també ha estat descoberta en la tortuga tova xinesa, Pelodiscus sinensis.

## Referències

* ↑ Larsson A, Bålöw RM, Lindahl TL, Forsberg PO. Poult Sci. 1993 Oct;72(10):1807-12.Chicken antibodies: taking advantage of evolution--a review.
* ↑ REVIEW - Chicken Antibodies- IgY - http://www.oramune.com/custom.aspx?id=7 Arxivat 2009-06-03 a Wayback Machine.
* ↑ Zhen Xu, Gai L Wang, P Nie. Mol Immunol. 2009 vol. 46 (10) p. 2124-32. IgM, IgD and IgY and their expression pattern in the Chinese soft-shelled turtle Pelodiscus sinensis.
# Patria (motocicleta)

Patria fou una marca catalana de motocicletes, fabricades per l'empresa Fábrica Nacional de Motocicletas, Sidecares y Bicicletas Patria, propietat d'Antoni Serra, a Badalona (Barcelonès) entre 1922 i 1936.

## Història

Antoni Serra i Siam havia nascut al Poblenou de Barcelona el 1893, fill d'industrials del tèxtil i amant dels motors d'explosió. El 1936, en esclatar la guerra civil espanyola, va haver de paralitzar la fabricació i sortir del país per salvar la vida (son germà Lluís fou assassinat). Mentre va durar la guerra hi va haver una caserna militar de les Brigades Internacionals dins les instal·lacions de la fàbrica. El 19 d'abril de 1939, Antoni Serra tornà a Badalona i el 5 de juny morí de sobte, a 45 anys.
Serra havia donat un gran impuls al motociclisme català, havent estat el primer a comercialitzar una motocicleta amb motor de quatre temps. Les seves característiques eren: 350 cc, motor Villiers monocilíndric i velocitat màxima de 120 a 125 km/h. També en va fabricar una d'equipada amb motor americà Henderson de 1.000 cc.

### L'automòbil de 1920

El 1920, Patria decidí de fabricar automòbils i va treure al mercat un model esportiu anomenat Tipo Gran Sport. Es tractava d'un model equipat amb motor de 1.500 cc capaç d'assolir els 115 km/h. Serra tenia també la intenció de desenvolupar un model de 2.000 cc capaç d'arribar als 140 km/h, així com un de més popular amb motor de 6 HP. Finalment, però, res de tot això no va passar i Patria s'hagué de conformar a fabricar i vendre unes poques unitats del Tipo Gran Sport.

## Referències

* ↑ Herreros, Francisco; Aznar, José Luis. «Relación de las principales marcas». A: Historia del motociclismo en España (en castellà). Barcelona: RACC, 1998, p. 315. ISBN 84-920886-5-6.
* ↑ Orengo, Joan Carles; Herreros, Francisco. «Patria». A: Soler, Cristina (coord.). La moto catalana. 1905-2010, Història d'una indústria capdavantera (Guia de l'exposició del Museu de la Moto de Barcelona). Bassella: Fundació Museu de la Moto Mario Soler, agost 2011, p. 13. D.L. B 29846-2011.
* ↑ Gimeno, Pablo. «Patria (1920) Badalona». A: El automóvil en España. Su historia y sus marcas (en castellà). Madrid: Editorial Real Automóvil Club de España, 1993, p. 198. ISBN 84-604-7935-8.

## Enllaços externs

* Vídeo de Moto Patria
# Somme (riu)

El Somme (o Soma; del cèltic som 'tranquil'; llatí: Samara) és un riu de la Picardia que dona nom al departament del mateix nom. Amb 245 km de longitud, mor al Canal de la Mànega. El riu té un pendent suau i transcorre per terrenys formats bàsicament de creta amb un curs força regular. A la desembocadura forma un llarg estuari, la Badia del Somme. La diferència del nivell entre la plenamar i la baixamar que pot atényer més de deu metres, n'és un dels trets distintius.

## Principals afluents

* Dreta
* Omignon
* Hallue
* Nièvre
* Scardon
* Esquerra
* Avre
* Selle
* Saint-Landon
* Airaine
* Amboise
* Ancre

## Història

El Somme és famós pels jaciments del paleolític del tipus acheulià trobats a les seves ribes. Un altre esdeveniment històric de renom ve per la conquesta normanda d'Anglaterra, duta en part gràcies a les naus que partien de la desembocadura del riu. Però el fet lligat al riu de més transcendència és la batalla del Somme de la Primera Guerra Mundial, amb victòria dels aliats sobre els alemanys.

## Referències

* ↑ Moll, Juli. «Topònims i gentilicis catalans d'arreu del mon (quarta part)». Cercle Vallcorba.
* ↑ «Somme (riu)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Magie des grandes marées» (en francès). Amiens: ADRT Somme Tourisme.
# Significat expressiu

El significat expressiu és un dels quatre tipus de significat lèxic diferenciats pel lingüista D. Alan Cruse. Aquest no pot ser jutjat com a cert o fals. Això és perquè el significat expressiu posseeix relació amb els sentiments o l'actitud de l'emissor o el parlant, i no pas amb allò a què fan referència els mots i els enunciats.

## Definició ampliada

Per posar un exemple en català, la distinció entre frases com ara "què fas?" o "què fots?" no rau en el seu significat proposicional sinó en les característiques pròpies d'una paraula com el verb fotre, amb connotacions vulgars i uns peculiaritats d'ús col·loquial que indiquen sensacions com la d'impaciència o que la persona a qui s'adreça el missatge molesta. Per tant, dues expressions o enunciats poden tenir el mateix significat proposicional i alhora diferir entre ells quant al seu significat expressiu. Aquest no és només el cas entre mots i enunciats que existeixen en una mateixa llengua, on aquestes paraules poden ser considerades com a sinònimes o gairebé, sinó que també succeeix entre diverses llengües. En diferents idiomes, fins i tot mots idèntics o molt semblants poden tenir un sentit general relacionat, però també incorporar-hi qualitats alienes o bé una accepció desconeguda per a l'altra llengua.
En qualsevol cas, mentre que algunes paraules tenen una càrrega que determina molt l'enunciat, algunes senzillament aporten aquesta propietat en funció d'un context. Es pot distingir també entre mots que tenen un significat expressiu que s'afegeix al seu valor descriptiu o referencial, i entre d'altres que es poden considerar expressius per si mateixos: onomatopeies, interjeccions...
Roman Jakobson, en base a una proposta de Bühler, ja havia parlat de la funció anomenada "expressiva". La descriu en els següents termes: "centrada en l'EMISSOR [parlant], s'adreça a una expressió directa de l'actitud del parlant envers allò sobre què està parlant." La definició de Jakobson, malgrat avançar-se a Cruse, se centra particularment en les interjeccions, i no tant en una característica del significat lèxic que es pot ampliar a un gran nombre de mots i enunciats.

## Referències

* ↑ Baker, Mona. In other words. Third edition, Oxford: Routledge, 2018 (p. 335)
* ↑ Baker, Mona. In other words, Oxford: Routledge, 1991 (p. 13)
* ↑ Mascaró, Ignasi. I finalment, què vol dir expressiu?, Llengua i literatura: Revista anual de la Societat Catalana de Llengua i literatura, ISSN 0213-6554, ISSN-e 2013-9527, Nº. 17, 2006, págs. 357-380
* ↑ Amaral, Patrícia. 2018. Expressive meaning. Pragmatik-Handbuch (Handbook of Pragmatics), ed. by Frank Liedtke and Astrid Tuchen, 325-33. Springer/Metzler

## Bibliografia

* Cruse, D. Alan, Lexical semantics. Cambridge, 1986
* Trotzke, Andreas, Villalba, Xavier, Expressive Meaning Across Linguistic Levels and Frameworks. Oxford University Press, 2021

## Vegeu també

* Significat proposicional
# Joaquim Arana i Pelegrí

Joaquim Arana i Pelegrí (les Borges Blanques, 6 de febrer de 1936 - Tolosa, 23 de setembre de 1995) fou un advocat i polític català. Fou membre de la Comissió dels Vint que redactà al parador de Sau (les Masies de Roda) el text del projecte d'Estatut d'Autonomia de Catalunya de 1979.

## Biografia

Va néixer a les Borges Blanques l'any 1936. Fill d'un telegrafista de Tordera i d'una mestra del Soleràs. En acabar la Guerra Civil la família s'establí a Andorra. Es llicencià en Dret i va obrir despatx a Andorra i a partir dels anys setanta a Lleida.
El 1971 formà la candidatura Coalició Democràtica juntament amb el carlí Joan Besa i Esteve per a procurador en Corts pel terç familiar, oposada a l'oficialista de Joaquim Viola i Sauret. Durant la campanya electoral reclamà l'elecció democràtica dels alcaldes i presidents de les diputacions, raó per la qual els mítings foren boicotejats per la Guàrdia de Franco i fou processat pel Tribunal d'Ordre Públic (TOP), però assumí personalment la seva pròpia defensa i finalment fou absolt. El 1972 va impulsar el Bloc Popular de les Terres de Lleida amb Jaume Auqué, Manuel Lladonosa i Vicenç Ximenis, que el 1975 es va integrar al Partit Socialista de Catalunya-Reagrupament de Josep Pallach i Carolà, del que en formà part del seu secretariat permanent.
Es presentà a les eleccions generals espanyoles de 1977 dins les llistes del Pacte Democràtic per Catalunya (PDC), i va obtenir l'escó per la circumscripció de Lleida. Quan el 1978 el PSC-Reagrupament es va integrar en el PSC-PSOE, Arana va ingressar a Esquerra Republicana de Catalunya. En representació d'aquest partit formà part de la “Comissió dels Vint” que redactà al parador de Sau (les Masies de Roda) el text del projecte Estatut d'Autonomia de Catalunya de 1979.
Fou candidat a les eleccions generals espanyoles de 1979, però no fou escollit. Passà a la vida privada intentant diferents negocis. Intentà tornar a la política activa presentant-se com a candidat a paer en cap de Lleida a les llistes d'ERC a les eleccions del 1979, però no resultà elegit i es va retirar de la política activa definitivament. Continuà col·laborant amb el Centre de Cultura Catalana d'Andorra. El 27 de setembre de 1995 va patir un atac de cor i fou traslladat a l'Hospital General de Tolosa, on morí. És enterrat a Andorra.

## Referències

* ↑ Pàgines 43 i 44 del article de Andreu Mayayo i Artal “Els parlamentaris (i la parlamentària) de la “Comissió dels vint”
* ↑ Andreu Mayayo i Artal “Els parlamentaris (i la parlamentària) de la “Comissió del vint”
* ↑ El ex diputado Joaquín Arana, destituido de una empresa por presuntas irregularidades a El País 13/2/1979
* ↑ Andreu Mayayo “Els parlamentaris (i la parlamentària) de la “Comissió del vint”

## Enllaços externs

* Josep Pallach i el reagrupament per Glòria Rubiol.
* Diputats elegits el 1977 a La Vanguardia, 17-6-1977
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Plzeň

Plzeň (Pilsen en alemany) és la capital de la regió de Plzeň (República Txeca) i està situada en el punt on conflueixen els rius Úhlava, Úslava, Radbuza i Mže, va ser fundada pel rei Venceslau II l'any 1295. La ciutat té 165.000 habitants, una extensió de 125 km² i està dividida en tres districtes. Plzeň és famosa per la seva indústria cervesera (la cervesa Pilsener) i un dels principals atractius turístics de la ciutat és la fàbrica de la cervesa Pilsner Urquell.

## Referències

* ↑ «Welcome to Pilsen!: Official website of the City of Pilsen». [Consulta: 28 abril 2022].
# Víctor Sánchez Mata

Víctor Sánchez Mata (Rubí, 8 de setembre del 1987) conegut simplement com a Víctor Sánchez, és un exfutbolista professional català que jugà com a migcampista.

## Carrera esportiva

Format a les divisions inferiors del CE Europa i el FC Barcelona i cedit durant dues temporades al Xerez CD i el Getafe CF, va debutar amb el primer equip del Barça en el partit de tornada dels setzens de final de la Copa del Rei 2007-08 davant l'CE Alcoià.
El juliol de 2011 es va desvincular del FC Barcelona per signar un contracte de dos anys pel Neuchâtel Xamax de Suïssa. Els darrers minuts abans del tancament del mercat de fitxatges de 2012 va ser traspassat al RCD Espanyol, club amb què fa firmar un contracte de tres anys i mig.
El setembre de 2014 l'Espanyol va anunciar la renovació del jugador fins a la temporada 2017-18. El 18 d'agost de 2020, després que l'equip baixés a segona, el jugador, de 33 anys, va deixar l'RCDE Stadium.

## Clubs

* CE Europa (formació)
* Juvenils del FC Barcelona: 2005-2007
* FC Barcelona B: 2007-2008
* FC Barcelona: 2008-2011
* Xerez Club Deportivo: 2009-2010
* Getafe CF: 2010-2011
* Neuchâtel Xamax: 2011-2012
* RCD Espanyol: 2012-2020
* Western United: 2020/2021
* Girona FC: 2021/2022

## Palmarès
### Amb el FC Barcelona

* 1 Lliga de Campions (2008-09)
* 1 Primera divisió (2008-09)
* 1 Copa del Rei (2008-09)

## Referències

* ↑ http://www.fcbarcelona.com/web/catala/noticies/futbol/temporada10-11/08/26/n100826112567.html%5BEnllaç+no+actiu%5D Víctor Sánchez cedit al Getafe
* ↑ «Neuchâtel Xamax engage le milieu défensif espagnol Víctor Sánchez Mata» (en francès). Neuchâtel Xamax, 29-06-2011. Arxivat de l'original el 4 de juliol 2011. [Consulta: 2 juliol 2011].
* ↑ «Víctor Sánchez ficha por el Espanyol» (en castellà). Marca, 31-01-2012 [Consulta: 3 març 2014].
* ↑ «L'Espanyol anuncia les renovacions de Kiko Casilla i de Víctor Sánchez fins al 2018». 324.cat, 26-09-2014. [Consulta: 27 setembre 2014].
* ↑ «Acord amb Víctor Sánchez» (en catalan). RCD Espanyol, 18-08-2020. [Consulta: 18 agost 2020].

## Enllaços externs

* Estadístiques a ESPN
Víctor Sánchez amb el Barça - Plantilles de navegació :
FC Barcelona 2007-081 V. Valdés · 3 Milito · 4 Márquez · 5 Puyol · 6 Xavi · 7 Guðjohnsen · 8 Iniesta · 9 Eto'o · 10 Ronaldinho · 11 Zambrotta · 13 Pinto · 14 Henry · 15 Edmílson · 16 Sylvinho · 17 Gio dos Santos · 18 Ezquerro · 19 Messi · 20 Deco · 21 Thuram · 22 Abidal · 23 Oleguer · 24 Touré Yaya · 25 Jorquera · 27 Bojan · 30 Víctor Sánchez · 33 Pedro · 36 Víctor Vázquez · 37 Fali · 38 Rueda · Entrenador Frank Rijkaard
El Barça del Triplet (2008-2009)1 Víctor Valdés  · 2 Cáceres  · 3 Piqué  · 4 Márquez  · 5 Puyol  · 6 Xavi  · 7 Guðjohnsen  · 8 Iniesta  · 9 Eto'o  · 10 Messi  · 11 Bojan  · 13 Pinto  · 14 Henry  · 15 Keita  · 16 Sylvinho  · 18 Milito  · 20 Dani Alves  · 21 Hleb  · 22 Abidal  · 24 Touré Yaya  · 25 Jorquera  · 27 Pedro  · 28 Busquets  · 29 Víctor Sánchez  · Entrenador Pep Guardiola :
# Rio Branco

Rio Branco és la capital de l'estat brasiler d'Acre. És situada 3100 km a nòrd-oest de la capital del país, Brasília.
És el municipi més poblat, de l'estat, i on viu la meitat de la població, més de 305.000 habitants (2009),i fou un dels primers assentament al rio Branco.

## Història

La ciutat va ser fundada el 28 de desembre de 1882. Va tenir el seu origen en una petita aglomeració de cases entorn de la refineria de cautxú Empresa, fundada l'any de 1882.
El 1904 l'aglomeració de cases va ser elevat a qualitat de poble, s'establí com a municipi i després, poc temps després a ciutat. Va passar a cridar-se Rio Branco l'any de 1912. El 1920 va passar a ser capital del llavors Territori d'Acre.

## Geografia

A una altitud de 153 metres sobre el nivell del mar. La ciutat està tallada pel riu Acre, que divideix la ciutat en dues parts, Disctrice primer i Segon. Actualment, el riu és travessat per sis ponts el pont més nou és el de Joaquim Macedo.
El municipi està situat a la microregió de Rio Branco,al Vale do Acre. Limita al nord amb els municipis de Bujari i Porto Acre i amb el d'Amazones, al sud amb els municipis de Xapuri i Capixaba a l'est amb el municipi de Senador Guiomard i a l'oest amb el municipi de Sena Madureira.

### Clima

El municipi que té la temperatura mitjana anual més baixa entre les capitals del Nord. Té un clima equatorial, amb temperatures que oscil·len entre els 25 °C i 38 °C en els dies més calorosos de l'any. Ubicat 153 metres sobre el nivell del mar, les temperatures més baixes es produeixen a la nit, amb els registres de freqüència de 22 °C a la matinada. El període comprès entre els mesos de desembre i març correspon a l'època més calorosa de l'any, amb màximes de 38 °C i amb l'aparició d'incendis. Normalment, entre maig i agost, la ciutat pateix el fred, el registre de temperatures molt baixes (al voltant de 15 °C) per als estàndards regionals.
# Volta a Llombardia 1919

La Volta a Llombardia 1919 fou la 15a edició de la Volta a Llombardia. Aquesta cursa ciclista organitzada per La Gazzetta dello Sport es va disputar el 2 de novembre de 1919 amb sortida i arribada a Milà després d'un recorregut de 256 km.
La competició fou guanyada per l'italià Costante Girardengo (Stucchi-Dunlop) per davant del vencedor de l'any anterior Gaetano Belloni (Bianchi-Pirelli) i del suís Heiri Suter.
La prova només l'acaben vuit corredors.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Costante Girardengo | Stucchi-Dunlop | 9h 42' 01" |
| 2 | Gaetano Belloni | Bianchi-Pirelli | + 8' 00" |
| 3 | Heiri Suter | Individual | + 23' 00" |
| 4 | Ugo Agostoni | Bianchi-Pirelli | + 35' 00" |
| 5 | Max Suter | Individual | + 49' 00" |
| 6 | Giovanni Roncon | Verdi | + 1h 23' 00" |
| 7 | Domenico Schierano | Peugeot | + 1h 41' 00" |
| 8 | Antonio de Michiel | Individual | + 3h 32' 00" |

## Referències

* Resultats a Les-Sports.info
* El Sitio de Ciclismo

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa (italià)
# Volta a Llombardia 1933

La Volta a Llombardia 1933 fou la 29a edició de la Volta a Llombardia. Aquesta cursa ciclista organitzada per La Gazzetta dello Sport es va disputar el 15 d'octubre de 1933 amb sortida i arribada a Milà després d'un recorregut de 230 km.
La competició fou guanyada per l'italià Domenico Piemontesi (Gloria) per davant dels seus compatriotes Luigi Barral (Olympia) i Pietro Rimoldi (Bianchi).

## Desenvolupament

En els primers kilòmetres escapen Canazza i Brambilla però són atrapats i superats per Piemontesi i Casini. Aquest no pot amb el ritme de Piemontesi i perd roda. Per darrere es crea un grup de persecució format per Barral, Rimoldi i Sella que enxampen a Piemontesi abans de la pujada a Brinzio. En aquest coll es decideix la prova, ja que Rimoldi i Sella queden despenjats mentre que Barral i Piemontesi s'entenen per jugar-se la cursa en l'esprint final a l'Arena de Milà on s'imposa Piemontesi.

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Domenico Piemontesi | Gloria | 7h 02' 44" |
| 2 | Luigi Barral | Olympia | m. t. |
| 3 | Pietro Rimoldi | Bianchi | + 6' 00" |
| 4 | Nino Sella | Olympia | m. t. |
| 5 | Bernardo Rogora | Gloria | + 6' 20" |
| 6 | Mario Cipriani | Ganna | m. t. |
| 7 | Giovanni Cazzulani | Individual | m. t. |
| 8 | Giovanni Firpo | Gloria | m. t. |
| 9 | Giuseppe Graglia | Bestetti | + 11' 00" |
| 10 | Renato Scorticati | Individual | m. t. |

## Referències

* ↑ «Piemontesi ganó brillantemente la Vuelta a Lomabardia». Mundo deportivo, 16-10-1933.
* Resultats a Les-Sports.info
* El Sitio de Ciclismo

## Enllaços externs

* Web oficial de la cursa (italià)
# Volta al País Basc 1926

La Volta al País Basc 1926 és la 3a edició de la Volta al País Basc. La cursa es disputà en quatre etapes, entre el 4 i el 8 d'agost de 1926, per a un total de 746 km.
En aquesta edició es van inscriure un total de 42 ciclistes, dels quals finalment en van prendre part 29 i l'acabaren 23 d'ells. El vencedor final fou el luxemburguès Nicolas Frantz, que s'imposà a Ottavio Bottecchia.

## Etapes

| Etapa | Data | Recorregut | Km | Vencedor de l'Etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 4 d'agost | Bilbao-Vitòria | 174 | Nicolas Frantz (LUX) | Nicolas Frantz (LUX) |
| 2a etapa | 5 d'agost | Vitòria-Pamplona | 135 | Ottavio Bottecchia (ITA) | Ottavio Bottecchia (ITA) |
| 3a etapa | 6 d'agost | Pamplona-Sant Sebastià | 266 | Julien Delbecque (BEL) | Ottavio Bottecchia (ITA) |
| 4a etapa | 8 d'agost | Sant Sebastià-Las Arenas | 171 | Nicolas Frantz (LUX) | Nicolas Frantz (LUX) |

## Classificació general

| | Ciclista | Equip | Temps |
| 1 | Nicolas Frantz (LUX) | Alcyon-Dunlop | 27h 13' 59" |
| 2 | Ottavio Bottecchia (ITA) | Automoto | + 5' 39" |
| 3 | Victor Fontan (FRA) | | + 8' 39" |
| 4 | Julien Delbecque (BEL) | Armor | + 8' 58" |
| 5 | Omer Huyse (BEL) | Automoto | + 11' 50" |
| 6 | Jean Debusschere (BEL) | Alcyon - Dunlop | + 12' 20" |
| 7 | Alfonso Piccin (ITA) | Automoto | + 12' 58" |
| 8 | Gerard Debaets (BEL) | Alcyon - Dunlop | + 19' 51" |
| 9 | Miguel Mucio (ESP) | | + 19' 54" |
| 10 | Theophile Beeckman (BEL) | Armor | + 21' 14" |

## Referències

* Resultats a urtekaria.com Arxivat 2007-05-29 a Wayback Machine.
* Resultats a cyclebase.nl

## Enllaços externs

* Web oficial
# El cas Heineken

El cas Heineken (títol original en anglès: Kidnapping Freddy Heineken) és una pel·lícula britànico-neerlandesa del 2015 de gènere policíac dirigida per Daniel Alfredson, basada en el segrest d'Alfred Henry Heineken el 1983. El guió, basat en el llibre de 1987 de Peter R. de Vries, va ser escrit per William Brookfield. El paper de Freddy Heineken va ser protagonitzat per Anthony Hopkins, amb Sam Worthington com Willem Holleeder, Jim Sturgess com Cor van Hout, Ryan Kwanten com a Jan Boellaard, Thomas Cocquerel com a Martin Erkamps i Mark von Eeuwen com a Frans Meijer. Ha estat doblada al català.

## Repartiment

* Anthony Hopkins: Freddy Heineken
* Sam Worthington: Willem Holleeder
* Jim Sturgess: Cor van Hout
* Ryan Kwanten: Jan Boellard
* Jemima West: Sonja Holleeder
* Thomas Cocquerel: Martin Erkamps
* Mark van Eeuwen: Frans Meijer
* David Dencik: Ab Doderer
* Billy Slaughter: Junior Agent
* Éric Godon: el polícia

## Referències

* ↑ El cas Heineken al CCMA
* ↑ «Sir Anthony Hopkins set to film Heineken kidnap movie». BBC News, 09-10-2013. [Consulta: 9 octubre 2013]
* ↑ «El cas Heineken». Diari Ara. [Consulta: 21 juliol 2018].
# Leland Merrill

Leland Merrill (Danville, 4 d'octubre de 1920 - Princeton, 28 de juliol de 2009) va ser un lluitador estatunidenc, especialista en lluita lliure, que va competir durant la dècada de 1940.
Va prendre part a la Segona Guerra Mundial, participant en el desembarcament aliat a Utah Beach. El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la competició del pes wèlter del programa de lluita lliure. En el seu palmarès també destaquen un títol de l'AAU, el 1948. Anteriorment havia estat un destacat jugador de beisbol, arribant a rebutjar diverses propostes per convertir-se en professional.

## Referències

* ↑ «www.TownTopics.com — Obituaries». [Consulta: 14 abril 2022].
* 1 2 «Olympedia – Frank Lewis». [Consulta: 14 abril 2022].