OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Província de Sughd

La Província de Sughd (tadjik Суғд) és una divisió administrativa del Tadjikistan (en tadjik вилоятҳо viloyatho) centrada a la històrica Sogdiana al nord-oest del país. La superfície és de 25.400 km² i la població estimada el 2008 de 2.132.100 habitants; el 1989 la població era d'1.558.000 i el 2000 d'1.870.000 habitants. La creua el riu Sirdarià i queda separada de la resta del país per l'anomenat Cadena de Zarafshan (els passos es tanquen generalment a l'hivern); la part sud és la vall del riu Zarafshan. La població té gairebé un terç de la total del país i de la terra cultivable i produeix dos terços del producte interior brut. La capital és Khujand, que fins al 1991 es va dir Leninabad i després (1991-2000) Leninobod, i Soghd o Sughd (2000-2004). La província portava el nom de la capital, però el 2004 quan la capital va recuperar el seu nom tradicional de Khujand, la província va conservar el de Sughd. A la província es va crear el 2008 una zona econòmica al sud de la capital amb incentius fiscals per a grans inversions, coneguda com a Sughd Free Economic Zone.

## Ciutats

La capital és Khujand (antiga Leninabad), amb 155.900 habitants estimats el 2008. Altres ciutats destacades són:
* Chkalovsk (25.700 hab.)
* Ghafurov (15.700 hab.)
* Isfara (40.600 hab.)
* Istaravshan (Urateppa) (60.200 hab.)
* Konibodom (Kanibadam) (47.100 hab.)
* Panjakent (35.900 hab.)

## Districtes

La província es subdivideix en 14 districts (tadjik ноҳия, nohiya, en rus район, raion).

### Districtes septentrionals

* Asht
* Ghafurov
* Ghonchi
* Zafarobod
* Istaravshan (Ura-Tyube)
* Isfara
* Konibodom
* Mastchoh
* Spitamen
* Jabbor Rasulov
* Shahriston

### Districtes meridionals

* Ayni
* Kuhistoni Mastchoh
* Panjakent

## Bibliografia

* Hamilton Alexander Rosskeen Gibb. The Arab Conquests in Central Asia. Read Books, 2007. ISBN 9781406752397. reprinted from the 1923 edition, published by the Royal Asiatic Society OCLC 474026895.
* Guy Le Strange. «Sughd». A: The Lands of the Eastern Caliphate, 1905, p. 460–473. reprinted in a 2006 facsimile as ISBN 978-0-543-94233-3

## Referències

* 1 2 3 Population of the Republic of Tajikistan as of 1 January 2008, State Statistical Committee, Dushanbe, 2008 (rus)
* ↑ Agriculture of the Republic of Tajikistan, statistical yearbook,State Statistical Committee, Dushanbe, 2008
* ↑ Robert Middleton and Huw Thomas, 'Tajikistan and the High Pamirs', Odyssey Books, 2008, page 166
* ↑ Republic of Tajikistan, map showing administrative division as of January 1, 2004, "Tojikkoinot" Cartographic Press, Dushanbe

## Enllaços externs

* citypopulation.de
# Prudence Crandall

Prudence Crandall (Hopkinton, 3 de setembre de 1803 - 28 de gener de 1890) va ser una professora i activista nord-americana que va impulsar el sufragi femení i els drets dels afroamericans als Estats Units. Originària de Rhode Island, Crandall es va criar com a quàquera a Canterbury, Connecticut, on va establir una acadèmia per a l'educació de noies i dones afroamericanes.
El 1831, Crandall va obrir una escola privada per a joves blanques. No obstant això, quan va admetre Sarah Harris, una estudiant afroamericana de 17 anys, el 1832, va donar lloc al que es considera la primera aula integrada als Estats Units. Quan Crandall va decidir admetre noies de color a la seva escola, els pares de les noies blanques van començar a retirar-li el suport. Tot i la reacció adversa de la gent del poble, va continuar educant, exclusivament, noies joves de color abans que es veiés obligada a marxar, amb el seu espòs, el reverend Calvin Philleo, a causa de la magnitud de les represàlies dels ciutadans. El 1886, dues dècades després del final de la Guerra civil i l'abolició de l'esclavitud, Connecticut va aprovar una resolució en honor de Crandall i li va proporcionar una pensió. Va morir pocs anys després, el 1890.

## Referències

* ↑ Adams, James Truslow (1930). "Crandall, Prudence". Dictionary of American Biography. New York: Charles Scribner's Sons.
* ↑ Wormley, G. Smith. The Journal of Negro History, "Prudence Crandall", Vol. 8, No. 1, January 1923.
# Pterostigma

El pterostigma és una cel·la situada a la part exterior superior de les ales d'alguns insectes voladors, normalment acolorida. És molt conegut entre els odonats, però també en presenten espècies de rafidiòpters, himenòpters, neuròpters i megalòpters.
El pes que aporta el pterostigma en aquesta part de l'ala fa que l'insecte pugui planejar més eficientment. A altes velocitats ajuden a mantenir el control; la seva absència implica més lentitud, ja que les vibracions de les ales es tornen incontrolables i obliguen aletejar. Estudis realitzats a uns odonats, s'ha demostrat que fa incrementar un 10-25% la velocitat del planatge.

## Referències

* ↑ Definició: http://www.amentsoc.org/insects/glossary/terms/pterostigma (anglès)
* ↑ http://www.springerlink.com/content/u7663272556vw876/%5BEnllaç+no+actiu%5D (anglès)
# Pucca

Pucca és el personatge creat per la companyia sud-coreana Vooz com la imatge d'un servei de postals electròniques, però a causa de l'èxit obtingut, la companyia va començar a realitzar una sèrie de 24 episodis de tan sols 2 minuts i mig de durada per segment. La sèrie va ser distribuïda per Jetix a Europa i Hispanoamèrica a més van deixar de ser curts de 2 minuts per convertir-se en una sèrie animada de 26 episodis de 22 minuts (cada episodi consistia en tres curts), ja que en la producció es va unir a la companyia Jetix Europa i la companyia canadenca Studio B Productions, en aquesta nova versió de la sèrie es van realitzar diversos canvis entre els quals es troba la inclusió de tecnologia Maya, un nou tema musical interpretat per Plus-Tech Squeeze Box, nous personatges i, finalment, diàlegs als personatges (exceptuant a Pucca i Garu). Al canal llatinoamericà Disney (abans Jetix), la sèrie ha crescut i s'ha convertit en un èxit transmetent-se tots els dies incloent maratons especials.

## Trama

La trama transcorre en una vila anomenada Sooga on Pucca intenta enamorar a Garu i donar-li tots els petons possibles, mentre Garu intenta escapar. Garu és un hàbil ninja, per la qual cosa realitza grans fuites, però després Pucca amb les seves habilitats sempre aconsegueix atrapar-ho, acabant cada episodi amb un petó. Mentrestant hi ha problemes i complicacions en la trama que es van sumant i que a vegades semblen impossibles de resoldre i això fa que la història es compliqui per donar-li emoció. No obstant, la gran Pucca sempre troba una manera extraordinària (de vegades impossible) de resoldre, mitjançant la seva "intel·ligència" i la seva força sobrehumana demostrant que l'amor ho venç tot. No en sabem res dels seus pares, segons la història els seus tutors són tres cuiners molt amorosos. Corren rumors que Garu la rebutja per por que li ocorri alguna cosa. Però en algunes escenes li mostra el seu afecte cap a ella.

## Referències

* ↑ Pucca en Guía TV infantil
* ↑ Alianza entre Studio B Productions y Jetix para la segunda versión de la serie
* ↑ Vooz Character System - Nuevos amigos en Pucca
# Quetta

Quetta (paixtu کوټه urdú کوئٹہ) és una ciutat-districte del Pakistan, a la Província de Balutxistan, capital de la província, del districte de Quetta, de les subdivisions de Quetta Ciutat i de Quedar Sadar, i del tahsil de Quetta. És coneguda com el jardí de fruites del Pakistan i disposa d'un aeroport. El seu nom deriva de Kwatta, una paraula paixtu -kóta- o hindú -kotha- que vol dir fortalesa, segurament pel seu entorn protegit per muntanyes, i fins al segle xix es va dir Shal o Shalkot que localment encara s'aplica. La ciutat consta amb una població històrica de:
* 1881: menys de 1.000 habitants (ni tan sols consta al cens)
* 1891: 18.802
* 1901: 24.584
* 1981: 285.800 (àrea metropolitana 373.000)
* 1998: 560.307
* 2008: vers 750.000

## Història

La ciutat va restar en mans dels mogols fins al 1544 i encara que abandonada per Humayun, fou recuperada l'any següent. El 1558 va passar als perses però Akbar la va recuperar el 1595 i altre cop del 1622 al 1709. Nadir Shah la va entregar en feu al kan brahui de Kalat el 1740. El 1747 va passar a Ahmad Shah Durrani que la va concedir al kan Nasir Khan de Kalat el 1769. Va restar a les seves mans fins al 1876 (excepte del 1839 al 1842 quan fou ocupada pels britànics) quan els britànics la van començar a administrar en nom del kan que finalment els va cedir la comarca el març de 1883. La municipalitat es va formar el 1896 (tot i que s'administrava com a tal des de 1876). Fins a la meitat del segle XX fou una petita ciutat. El 31 de maig de 1935 fou en gran part destruïda per un terratrèmol que va causar milers de víctimes, però reconstruïda; després va fer un creixement espectacular. La ciutat tenia el 1872 una població de 139.800 habitants. El creixement es va accelerar especialment des de 1990 quan van començar a arribar refugiats afganesos fugint de la guerra entre les forces del govern, progressistes, i els rebels, integristes musulmans, que tenien els suports respectius de la Unió Soviètica i Estats Units. Així va esdevenir una ciutat superpoblada. El 2001, d'acord amb la nova llei administrativa, es va formar dins el districte la ciutat-districte amb dos municipis (Zarghoon Town i Chiltan Town) i 67 union councils.

## Notes

* ↑ una altra versió la fa derivar de Kwáta, que vol dir "turó"; el seu nom àrab és Kwátta
* ↑ a l'Enciclopèdia de l'Islam s'assenyala que la ciutat pròpiament només fou ocupada del 1566 al 1569

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Vegeu també

* Turan (Balutxistan)

## Enllaços externs

* Quetta - Lloc web oficial
# Rafael Montero Gomis

Rafael Montero Gomis (Alacant, 1938) va ser un advocat i polític alacantí, governador civil de Castelló durant la transició espanyola. Llicenciat en dret, fins 1976 va ser delegat provincial del Ministeri d'Educació i Ciència a la província d'Almeria. De 1976 a 1980 va ocupar el mateix càrrec a la província de Màlaga El juliol de 1980 fou nomenat governador civil de Castelló. Durant el seu mandat es va produir el cop d'estat del 23 de febrer. Deixà el càrrec després de la victòria del PSOE a les eleccions generals espanyoles de 1982. Aleshores es va quedar a Castelló de la Plana, on va ocupar càrrecs de responsabilitat en organitzacions empresarials. El 2007 fou nomenat secretari de la Confederació d'Empresaris de Castelló (CEC) càrrec que va ocupar fins que es va veure imputat en un presumpte cas de frau en cursos de formació en setembre de 2015, cosa que va provocar el seu cessament l'agost de 2016 i que el setembre del mateix any es donés de baixa de l'organització. El 2011 va rebre la Medalla de la Universitat Jaume I per la seva contribució a la creació i consolidació de la Universitat.

## Referències

* ↑ Decreto 654/1976, de 5 de marzo, por el que se dispone el cese de don Rafael Montero Gomis como Delegado provincial del Ministerio de Educación y Ciencia en Almería
* ↑ Decreto 658/1976, de 5 de marzo, por el que se nombra Delegado provincial del Ministerio de Educación y Ciencia en Málaga a don Rafael Montero Gomis.
* ↑ María Pareja Olcina El periódico Mediterráneo durante la transición española (1975-1982), p. 133
* ↑ Ofreció sus esfuerzos por Castellón, al servicio de los gobernadores, El Periódico Mediterráneo, 21 de gener de 2012
* ↑ Rafael Ferrando permanecerá otros cuatro años como presidente de CIERVAL, veintepies.com, 17 de juliol de 2007
* ↑ Otros siete imputados en la causa por presunto fraude en cursos de formación en Castellón, Europa Press, 15 de setembre de 2015
* ↑ La CEC de Castellón cesa a Montero como secretario general por el juicio, El Mundo, 8 d'agost de 2016
* ↑ Montero 'causa baja' de la CEC tras su cese como secretario por el caso de supuesto fraude en la formación, El Mundo, 15 de setembre de 2016
* ↑ El secretario general de la CEC Rafael Montero Gomis, recibió la Medalla de la UJI por su contribución a la creación y consolidación de la Universitat de Castellón Arxivat 2013-07-12 a Wayback Machine., CEC, febrer de 2011
# Castell de Bisqueytan

El castell de Bisqueytan és un castell francès que ocupa un indret protegit dins d'una vall, sobre una punta rocosa de l'altiplà calcari que domina el rierol de Bisqueytan que flueix als seus peus.
El Castell és una fortalesa medieval testificada pels texts des del mitjà del 12è segle. En aquella època existia una torre massiva envoltada de dependències i d'una capella, conjunt que formava el lloc de residència d'una rica família, els Lamothe.
L'indret va ser llavors reocupat i va ser arreglat pels diferents llinatges senyorials que es van succeir a Bisqueytan. Entre els més il·lustres, ell hi tingut Arnaud Cailau (1313), Alcalde de Bordeus, Jean de Pontac, President del Parlament de Bordeus i fundador del domini de l'Haut-Biron, el filòsof Montesquieu i els Piis.
De la fortalesa primitiva no es coneixia, fins a una fa poc, més que la capella que s'aixeca encara avui en dia al recinte del castell actual. Ara bé, últimament, treballs d'excavacions, sobre una plataforma de terra tancada a les cortines del lloc, han revelat les bases d'una torrassa romança de la qual el constructor en fou probablement el duc d'Aquitaine.
No només, els texts de l'Edat Mitjana citen aquesta torrassa moltes vegades i ensenyen que va ser ocupat sense interrompre del S. XII al S. XVI, que va ser presa d'un assalt el 1313 i que abans de les guerres de Religió, va ser aparentment desmantellat en benefici d'una casa senyorial més còmoda.
Avui, les muralles del castell subsisteixen encara, però assenyalem que el castell de Bisqueytan és una propietat privada no oberta al públic.
# Rascló de Caiena

El rascló de Caiena (Aramides cajanea) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita manglars, aiguamolls i selva empantanegada de la zona Neotropical, des de Costa Rica cap al sud, a la llarga d'del Sud, fins a Uruguai i el nord de l'Argentina, arribant per l'oest dels Andes únicament fins a Colòmbia.

## Taxonomia

Considerat antany coespecífic amb Aramides albiventris, actualment són considerades espècies diferents arran els treballs de Marcondes et Silveira 2015.

## Referències

* ↑ Rascló de Caiena a CERCATERM Rev. 06/02/2012
* ↑ RS Marcondes et LF Silveira. 2015. A taxonomic review of Aramides cajaneus (Aves, Gruiformes, Rallidae) with notes on morphological variation in other species of the genus. ZooKeys 500: 111–140.
# Rascló de Virgínia

El rascló de Virgínia (Rallus limicola) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita aiguamolls Amèrica del Nord, pel sud del Canadà i gran part dels Estats Units fins a Mèxic i Guatemala.

## Taxonomia

Considerat fins fa poc coespecífic amb Rallus aequatorialis, avui són considerats espècies diferents, arran Ridgely et al. 2001.

## Referències

* ↑ «Rascló de Virgínia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
* ↑ RS Ridgely RS et PJ Greenfield. 2001. The Birds of Ecuador, Volume I. Status, Distribution, and Taxonomy. Cornell University Press, Ithaca, New York.
# Rascló de clatell rogenc

El rascló de clatell rogenc (Aramides albiventris) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita zones humides mesoamericanes, des de Mèxic oriental, cap al sud, a través del nord i sud-oest de Guatemala, oest del Salvador, Belize, Hondures i Nicaragua, fins al nord-est de Costa Rica.

## Taxonomia

Considerat antany coespecífic amb Aramides cajaneus, actualment és considerat una espècie de ple dret arran els treballs de Marcondes et Silveira 2015.

## Referències

* ↑ «Rascló de clatell rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/11/2023(català)
* ↑ RS Marcondes et LF Silveira. 2015. A taxonomic review of Aramides cajaneus (Aves, Gruiformes, Rallidae) with notes on morphological variation in other species of the genus. ZooKeys 500: 111–140.
# Rascló de l'Equador

Rallus aequatorialis és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita els aiguamolls del sud-oest de Colòmbia, Equador i zona costanera del Perú. Conegut en diverses llengües com "rascló de l'Equador" (Francès: Râle d'Équateur. Anglès: Ecuadorean Rail).

## Taxonomia

Considerat un grup subespecífic del rascló de Virgínia (Rallus limicola), avui és considerat una espècie de ple dret arran Ridgely et al. 2001.

## Referències

* ↑ rascló de Virgínia «Rascló de l'Equador». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/11/2023(català)
* ↑ RS Ridgely RS et PJ Greenfield. 2001. The Birds of Ecuador, Volume I. Status, Distribution, and Taxonomy. Cornell University Press, Ithaca, New York.
# Rascló de l'illa de Calayan

El rascló de l'illa de Calayan (Aptenorallus calayanensis) és una espècie d'ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) i única espècie del gènere Aptenorallus Kirchman, McInerney, Giarla, Olson, Slikas et Fleischer, 2021.

## Hàbitat i distribució

Habita les zones humides de la petita illa Calayan, a les Illes Babuyan, al nord de les Filipines.

## Taxonomia

Espècie fa poc descrita que va ser inclosa al gènere Gallirallus. Més recentment ha estat inclosa al seu propi gènere Aptenorallus arran Kirchman et al. 2021.

## Referències

* ↑ D Allen, CH Oliveros, C Pedroso i G Broad. 2004. A new species of Gallirallus from Calayan Island, Philippines. Forktail Vol. 20 pp. 1–7
* ↑ JJ Kirchman, NR McInerney, TC Giarla, SL Olson, E Slikas, RC Fleischer. 2021. Phylogeny based on ultra-conserved elements clarifies the evolution of rails and allies (Ralloidea) and is the basis for a revised classification. Ornithology, Volum 138, 4 https://doi.org/10.1093/ornithology/ukab042
# Reacció de Perkin

La reacció de Perkin és una reacció orgànica desenvolupada per William Henry Perkin que es pot usar per fer àcid cinàmic per condensació d'aldehids aromàtics i anhidres àcids en presència de sals alcalines de l'àcid.
Diverses revisions s'han fet. La reacció d'àcid fenilacètic i benzaldehid amb trietilamina i anhidrid acètic a àcid alfa-fenilcinàmic n'és un exemple

## Mecanisme de la reacció

El mecanisme de sobre no està universalment acceptat.

## Referències

* ↑ Perkin, W. H.; J. Chem. Soc. 1868, 21, 53, 181.
* ↑ Perkin, W. H.; J. Chem. Soc. 1877, 31, 388.
* ↑ Johnson, J. R.; Org. React. 1942, 1, 210. (Review)
* ↑ House, H. O. Modern Synthetic Reactions (W. A. Benjamin, Menlo Park, California, 2nd ed, 1972) pp 660-663.
* ↑ Rosen, T.; Comp. Org. Syn. 1991, 2, 395-408. (Review)
* ↑ Bansal, Raj K. Organic Reaction Mechanisms, Tata McGraw Hill, 3rd Ed, 1998, pp. 199-201.
# Guillem Estadella

Guillem Estadella i Sancho (Cunit, 20 de novembre de 1996) és un còmic i humorista català que ha presentat i guionitzat els seus espectacles "Estoy madurando" i "Quin pollastre!". També ha col·laborat en diversos programes radiofònics com a redactor i locutor.
El 2012 va començar a presentar a Ràdio Cunit el programa d’esports ‘Joc Net’ i més tard el programa d’humor "Efecte Domino". El 2014 va començar a presentar "Molta canya!" a La Marina FM, acompanyat d'Abraham Orriols i Garcia. Va participar en el concurs Insuperables de Radiotelevisió Espanyola l'any 2015. El 2020 va estrenar el seu primer espectacle íntegrament en català "Quin pollastre!". Poc abans d'aquesta estrena, va organitzar l'espectacle al tren per protestar pel tancament dels teatres a causa de les restriccions per la pandèmia de la COVID-19.

## Referències

* ↑ «BARTS | QUIN POLLASTRE». [Consulta: 10 abril 2021].
* ↑ Foment, El. «L’humor de Guillem Estadella fa parada a El Foment, per presentar 'Jarana' | El Foment». [Consulta: 2 novembre 2024].
* ↑ Marina, La. «Arrenca Molta Canya!», 24-09-2014. [Consulta: 11 abril 2021].
* ↑ «Insuperables - Gestadella, monólogos y ¡chistes malos!» (en castellà), 11-08-2015. [Consulta: 10 abril 2021].
* ↑ 324cat. «L'actor Guillem Estadella "munta un pollastre" al tren contra les restriccions als teatres», 04-11-2020. [Consulta: 11 abril 2021].
# Sant Daniel de Palou

Sant Daniel de Palou fou una església romànica al municipi de Sant Joan de Vilatorrada, al Bages, coneguda des del 1114 i anomenada també de Sant Andreu o Andreuet el 1331. En romanen escasses ruïnes al puig de Sant Daniel i una capella moderna del segle xviii dedicada a sant Daniel al mas Canals Vell. El poble es troba a la confluència de la riera de Fals i del Cardener. Al fogatjament de 1378 era una parròquia independent que tenia 50 focs i 5 eclesiàstics.

## Referències

* ↑ «Sant Daniel de Palou». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Salvador Ginesta, La comarca del Bàges, pàgina 235 Cavall Bernat, Volum 14 de Barcelona, Editorial de l'Abadia de Montserrat, 1987, ISBN 9788472028609
* ↑ Esther Redondo García, El Fogatjament general de Catalunya de 1378, Volum 48 de Anuario de Estudios Medievales, Institución Milá y Fontanals. Unidad Estructural de Investigación de Estudios Medievales, Edicions del Consell Superior d'Investigacions Científiques (CSIC), 2002, pàgina 172, ISBN 9788400080976
# Santino (ximpanzé)

Santino és un ximpanzé mascle allotjat al zoològic de Furuvik a Suècia. El març de 2009 es va informar que Santino havia planejat centenars d'atacs en els que es llançaven pedres als visitants del zoològic.

## Biografia

Els cuidadors del zoològic s'adonaren, després d'observar Santino darrere d'un vidre cec, que el ximpanzé havia estat ocupat emmagatzemant municions en previsió dels visitants, arrossegant pedres d'un fossat de protecció i fins i tot colpejant trossos de formigó per esmicolar-lo. Va fer munts de pedres només a la part de la seva illa enfront de les multituds i el seu comportament mostra que la planificació cap al futur no és un tret exclusivament humà.
Per controlar la seva conducta, i mantenir els seus nivells d'hormones més baixos, els cuidadors del zoològic van castrar Santino. Des de llavors, es va veure que s'havia tornat més juganer, i que li havia sortit una "panxa de la felicitat".
No obstant això, el maig de 2011, va tornar a atacar als visitants tirant-los pedres, però aquest cop ha començat a amagar pedres en diferents punts del seu hàbitat en el zoo, per llençar-les després sense cap avís, i fins i tot recorrent a la dissimulació per agafar als visitants desprevinguts.

## Cobertura mediàtica

El 19 de març de 2009, Santino i els seus atacs van ser esmentats com a part de "quan els animals ataquen la nostra moral", al The Colbert Report, que va posar de manifest la poca comprensió que existeix entre l'home i seu cosí ancestral. També es va discutir com aquests incidents no es limiten als "animals" solament, sinó als éssers humans en general.

## Referències

* ↑ "Zoo chimp 'planned' stone attacks". BBC News website, 9 March 2009.
* ↑ Current Biology, volume 19, issue 5, 10 March 2009, pages 190-191.
* ↑ "Chimp who threw stones at zoo visitors showed human trait, says scientist". Guardian News website, 18 March 2009.
* ↑ «El ximpanzé Santino ataca de nou amb una estratègia d'engany». El Periódico, 11-05-2012. [Consulta: 12 maig 2012].
* Maig 2009 Scientific American Magazine