OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Montesa Impala Kenya

La Montesa Impala Kenya, també coneguda simplement com a Kenya, fou un model de motocicleta de turisme fabricat per Montesa entre 1966 i 1972. Més que un model específic, es tractava d'una versió lleugera i estilitzada de la Impala, de la qual n'heretava els trets principals: motor de dos temps monocilíndric refrigerat per aire de 175 cc, bastidor de simple bressol, frens de tambor i amortidors de forquilla convencional davant i de doble efecte darrere. Els principals canvis funcionals que adoptava la Kenya envers la Impala clàssica eren les llandes de 17 polzades i el dipòsit de menor capacitat; en l'apartat estètic, a banda d'una versió (anomenada "Roja") fabricada en el tradicional color vermell, se'n fabricà una altra de color blau ("Azul"). Entre l'una i l'altra se'n produïren un total de 2.908 unitats.

## Característiques
### Fitxa tècnica

Montesa Kenya :
| | Azul i Roja | Kenya Roja de 1966Kenya Azul de 1966 |
| Model | 8M | Kenya Roja de 1966Kenya Azul de 1966 |
| Núm. Sèrie | 8M0001 | Kenya Roja de 1966Kenya Azul de 1966 |
| Anys | 1966 - 1972 | Kenya Roja de 1966Kenya Azul de 1966 |
| Diàmetre x Carrera | 60,9 x 60 mm | Kenya Roja de 1966Kenya Azul de 1966 |
| Compressió | 8,5:1 | Kenya Roja de 1966Kenya Azul de 1966 |
| CC | 174,77 | Kenya Roja de 1966Kenya Azul de 1966 |
| CV | 12 a 5.500 rpm | Kenya Roja de 1966Kenya Azul de 1966 |
| Carburador | Irz/Amal 22 mm | Kenya Roja de 1966Kenya Azul de 1966 |
| Canvi | 4 velocitats | Kenya Roja de 1966Kenya Azul de 1966 |
| Velocitat màxima | 100 km/h | Kenya Roja de 1966Kenya Azul de 1966 |
| Suspensió davant | Forquilla telehidràulica | Kenya Roja de 1966Kenya Azul de 1966 |
| Suspensió darrera | Amortidors doble efecte | Kenya Roja de 1966Kenya Azul de 1966 |
| Pneumàtics | 2,75 x 17 (dv) 3 x 18 (dr) | Kenya Roja de 1966Kenya Azul de 1966 |
| Frens | Tambor 180 (dv i dr) | Kenya Roja de 1966Kenya Azul de 1966 |
| Dipòsit | Azul: Blau amb franja argentada Roja: Vermell amb franja argentada | Kenya Roja de 1966Kenya Azul de 1966 |

## Referències

* ↑ «Números de chasis - Montesa» (en castellà). lamaneta.org. [Consulta: 15 març 2012].
* ↑ «Montesa Impala Kenya. Anys 1966-1972». mnactec.cat. Museu de la Ciència i de la Tècnica de Catalunya, 01-01-2015. Arxivat de l'original el 3 d’octubre 2017. [Consulta: 25 juny 2015].
* ↑ «Model Kenya azul». montesaweb.com. [Consulta: 15 març 2012].
* ↑ «Model Kenya roja». montesaweb.com. [Consulta: 15 març 2012].

## Enllaços externs

* Web oficial del Moto Club Impala
# Cérilly (Allier)

Cérilly és un municipi francès situat al departament de l'Alier, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'1 de gener del 2021 tenia 1.309 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 9 novembre 2024].
# Vz. 58

L' VZ. 58 (model 58) és un fusell d'assalt 7.62 × 39 mm dissenyat i fabricat a Txecoslovàquia i acceptat en servei a finals de la dècada de 1950 com el 7,62 mm samopal vzor 58, (model submachinegun 7,62 1,958), en substitució de l'VZ 52, fusell de càrrega automàtica i el subfusell 7,62×25 mm Tokarev Sa 24 i Sa 26.
Encara que exteriorment l'VZ. 58 s'assembla al soviètica AK-47, és un disseny diferent, basat en un pistó de gas de carrera curta. L'únic component que comparteix amb el fusells Kalashnikov és la munició.

## Història

El desenvolupament de l'arma va començar el 1956; Al capdavant del projecte va ser l'enginyer en cap Jiří Čermák assignat a la instal·lació de Konstrukta Brno a la ciutat de Brno. La Unió Soviètica havia començat a insistir que les forces del Pacte de Varsòvia estandarditzessin una munició comuna. Com a resultat, el prototip, conegut com a Koště ('escombra'), va ser dissenyat per al cartutx intermedi soviètic M43 de 7,62 × 39 mm, en lloc del txec 7,62 × 45 mm VZ. 52 rodó, utilitzat tant en l'VZ anterior. 52 i l'VZ. 52 (metralladora lleugera). El rifle d'assalt va entrar en servei l'any 1958 i durant un període de 25 anys (fins a 1984), s'havien produït més de 920.000 armes, desplegades per les forces armades de Txecoslovàquia, Cuba i diverses nacions asiàtiques i africanes.
L'VZ. 58 es va produir en tres variants principals: l'VZ estàndard 58 P (Pěchotní o infanteria) model amb una culata fixa feta d'un material sintètic (fusta impregnada de plàstic, les versions més antigues utilitzaven una culata de fusta), l'VZ. 58 V (Výsadkový—aeri), amb una espatlla metàl·lica plegable lateralment, plegada cap al costat dret, i l'VZ. 58 Pi (Pěchotní s infračerveným zaměřovačem—"infanteria amb visió infraroja"), que és semblant a l'VZ. 58 P però inclou un suport muntat al receptor utilitzat per connectar una visió nocturna NSP2; també té un bípode plegable desmuntable i un supressor de flaix cònic ampliat. Per a les dues primeres variants, els dos tipus d'estoc són intercanviables i es munten al mateix punt de muntatge del propi rifle, que és idèntic en ambdues variants.
Es va proposar un successor de l'VZ. 58 a la dècada de 1990: el rifle d'assalt 5,56×45 mm OTAN ČZ 2000 s'ha suggerit com a possible reemplaçament, però a causa d'una manca general de fons de defensa a la República Txeca, el programa es va ajornar. Un altre proposta recent és el rifle d'assalt ČZW-556 i la metralladora lleugera ČZW-762 que utilitzen un retrocés retardat per palanca, que té una precisió i un rendiment més fiables. El 2011, l'exèrcit txec va començar a substituir l'VZ 58 pel CZ-805 BREN. Mentre que l'VZ. 58 segueix sent el principal rifle d'assalt de l'exèrcit eslovac, aquest també ha estat mirant el CZ-805 com un possible reemplaçament per l'envelliment dels rifles VZ. 58.

## Referències

* ↑ Holt Bodinson (agost de 2009), Century's VZ.58V : i aquest dispara!, <http://findarticles.com/p/articles/mi_m0BQY/is_8_55/ai_n32097770/>. Consulta: 16 novembre 2011
# 24 Hores de Montjuïc 1985

L'edició de 1985 de les 24 Hores de Montjuïc fou la 31a d'aquesta prova, organitzada per la Penya Motorista Barcelona al Circuit de Montjuïc el cap de setmana del 13 al 14 de juliol.
Fou una edició marcada per la mort de l'alemany Niklaus Rück, qui topà contra un fanal després de recórrer més de 200 metres pel parterre esquerre, en sortir accidentalment de la pista prop de la recta de l'estadi. Fou evacuat a l'Hospital Clínic, on ingressà cadàver.

## Classificació general

| Posició | Dorsal | Pilot 1 | Pilot 2 | Pilot 3 | Motocicleta | Voltes |
| 1 | 1 | Benjamí Grau | Quique De Juan | Joan Garriga | Ducati 750 | 730 |
| 2 | 3 | Juan Cano | Mingo Parés | Josep Manuel Rosa | Yamaha | 712 |
| 3 | 14 | Bert Philippi | Van Tiel | Dirk Benelman | Honda | 711 |
| 4 | 11 | Steve Colville | Stephen Bateman | Mike Capon | Suzuki | 709 |
| 5 | 31 | K. Blake | M. Bowen | C. Marshall | Kawasaki | 696 |
| 6 | 2 | Domingo Gil | Jordi Castany | G. Moreno | Yamaha | 694 |
| 7 | 25 | Albert | Amayel | Granie | Suzuki | 688 |
| 8 | 30 | Jacinto Moriana | Xavier Marquès | Lluís Albero | Yamaha | 675 |
| 9 | 44 | Perezagua | Casas | Martínez | Yamaha | 675 |
| 10 | 37 | Fernández | Sanmartín | Mújica | Yamaha | 671 |
* ↑ Velocitat mitjana: 115,299 km/h.

## Trofeus addicionals

* XXXI Trofeu "Centauro" de El Mundo Deportivo: Ducati (Benjamí Grau - Quique De Juan - Joan Garriga)

## Referències

* ↑ «El trágico destino de Niklaus Rück» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo.

### Bibliografia

* «Clasificación» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo.
* «Les 24 Heures de Montjuich (improprement appelées parfois 24 Heures de Barcelone)» (en francès). racingmemo.free.fr. [Consulta: 20 setembre 2015].
* Roig, Miquel. «24 Horas Motociclistas de Montjuïc - Dossier de Prensa» (PDF) (en castellà). dailymotos.com. Museu de la Moto de Barcelona, 19-07-2012. [Consulta: 20 setembre 2015].
# Alfa del Rellotge

Alfa del Rellotge (α Horologii) és l'estel més brillant en la constel·lació del Rellotge, situat a l'extrem nord de la mateixa, amb magnitud aparent +3,86. En estar en una constel·lació menor de l'hemisferi sud i ser únicament de quarta magnitud, no té nom tradicional. Es troba a 117 anys llum de distància del Sistema Solar.
Alfa Horologii és una gegant taronja de tipus espectral K2III amb una temperatura superficial de 4650 K. El seu tipus espectral és gairebé igual al de la coneguda Arturus (α Bootis), encara que amb una lluminositat equivalent a 47 sols és menys lluminosa que aquesta. Les seves característiques físiques són més afins a Pólux (β Geminorum) o Kaus Borealis (λ Sagittarii). El seu radi és 11 vegades major que el radi solar i la seva massa és aproximadament doble de la del Sol. La seva edat s'estima en uns 1000 milions d'anys i quan estava en la seqüència principal era un estel blanc de tipus A similar a com és avui Vega (α Lyrae).
Alfa Horologii té una metal·licitat —abundància relativa d'elements més pesants que l'heli— gairebé igual a la del Sol ([M/H] = -0,01). Els continguts d'alumini, silici, titani, níquel, vanadi i bari són molt semblants als valors solars; únicament el sodi i el calci semblen una mica més abundants que en el nostre estel.

## Referències

* ↑ Christopher J. Corbally «Contributions to the Nearby Stars (NStars) Project: Spectroscopy of Stars Earlier than M0 within 40 pc--The Southern Sample» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 02-06-2006, pàg. 161–170. DOI: 10.1086/504637.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 «Lithium in red giant stars: Constraining non-standard mixing with large surveys in the Gaia era». Astronomy and Astrophysics, 1-2020. DOI: 10.1051/0004-6361/201936360.
* ↑ Caroline Soubiran «Gaia Data Release 2. The catalogue of radial velocity standard stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 8-2018. DOI: 10.1051/0004-6361/201832795.
* ↑ Wolfgang Gieren «The abundances of nearby red clump giants*» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2, 07-11-2007, pàg. 553–566. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2007.11852.X.
* 1 2 LTT 1904 -- High proper-motion Star (SIMBAD)
* ↑ Alpha Horologii (Stars, Jim Kaler)
* ↑ Liu, Y. J.; Zhao, G.; Shi, J. R.; Pietrzyński, G.; Gieren, W. «The abundances of nearby red clump giants». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 382, 2, 2007. pp. 553-566.
# Alfa del Reticle

Alfa del Reticle (α Reticuli) és un estel de magnitud aparent +3,34, la més brillant en la constel·lació del Reticle. Només visible al sud del Tròpic de Càncer, no té nom tradicional. Es troba a 163 anys llum de distància del Sistema Solar.
Alfa del Reticle és una geganta lluminosa groga de tipus espectral G8II-III amb una temperatura superficial de 4940 K. 237 vegades més lluminosa que el Sol, té un radi 21 vegades més gran que el radi solar. Emet rajos X, la qual cosa indica certa activitat magnètica, induïda probablement per la rotació estel·lar. La seva massa —estimada, mitjançant la teoria d'estructura estel·lar a partir de la seva temperatura i lluminositat— és 3,5 vegades major que la del Sol. En el seu interior es produeix la transformació de l'heli en carboni i oxigen; un cop consumit tot l'heli, augmentarà la seva lluentor de forma espectacular abans d'alliberar-se de les seves capes exteriors per formar una nana blanca.
Visualment a 48 segons d'arc, s'observa una tènue nana vermella de tipus M0 i magnitud 12. Comparteix moviment propi amb la geganta groga, per tant existeix una relació real entre ambdues estrelles. La separació entre elles és d'almenys 2450 ua, implicant un període orbital igual o major a 60.000 anys.

## Referències

* 1 2 «The 2001 US Naval Observatory Double Star CD-ROM. I. The Washington Double Star Catalog» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 12-2001, pàg. 3466–3471. DOI: 10.1086/323920.
* Alfa Reticuli (SIMBAD)
* Alpha Reticuli (Stars, Jim Kaler)
# Alfa del Sextant

Alfa del Sextant (α Sextantis) és l'estel més brillant de la constel·lació del Sextant, de magnitud aparent +4,48. Es troba a 287 anys llum del sistema solar.
Alfa del Sextant està classificada com una geganta blanca de tipus espectral A0III, si bé el seu diàmetre és només 3,8 vegades més gran que el del Sol. Té una temperatura efectiva de 9900 K i, amb una massa 3 vegades major que la massa solar, la seva lluminositat equival a la de 122 sols. Als seus 300 milions d'anys, està acabant l'etapa de fusió de l'hidrogen, per d'aquí uns altres 60 milions d'anys passar a ser una autèntica geganta de color ataronjat molt més brillant. Gira sobre si mateixa amb una velocitat de rotació projectada de 7 km/s, una xifra baixa per a un estel de les seves característiques, per la qual cosa es pensa que el seu eix de rotació pot estar apuntant aproximadament cap a la Terra. Observacions del telescopi espacial Spitzer no han detectat excés tèrmic en la radiació infraroja emesa per Alfa Sextantis; aquest excés es relaciona amb la presència d'un disc circumestelar de pols com l'existent al voltant de Vega (α Lyrae) i Fomalhaut (α Peixos Austrini).
Alfa del Sextant és, al costat de Heze (ζ Virginis) i ζ Aquarii, un dels estels que marquen l'equador celeste, estant situat només un quart de grau al sud del mateix. A causa del moviment de precessió de la Terra, que fa que l'equador celeste vagi desplaçant-se al llarg d'un cicle de 25.767 anys, fins al desembre de 1923, Alfa del Sextant es trobava en l'hemisferi nord celeste.

## Referències

* ↑ Olin J. Eggen «Space-velocity vectors for 3483 stars with proper motion and radial velocity». Royal Observatory Bulletin, 1962, pàg. 79.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ URL de la referència: https://dx.doi.org/10.1051%2Faas%3A1999248.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ «Towards a fundamental calibration of stellar parameters of A, F, G, K dwarfs and giants» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 11-1998, pàg. 858–871.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars in the northern hemisphere. II. Measurement of v sin i» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 10-2002, pàg. 897-911. DOI: 10.1051/0004-6361:20020943.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ URL de la referència: https://dx.doi.org/10.1111%2Fj.1365-2966.2012.21873.x.
* ↑ Alfa Sextantis (SIMBAD)
* ↑ Alpha Sextantis (Stars, Jim Kaler)
* ↑ Su, K. Y. L.; Rieke, G. H.; Stansberry, J. A.; Bryden, G.; Stapelfeldt, K. R.; Trilling, D. E.; Muzerolle, J.; Beichman, C. A.; Moro-Martin, A.; Hines, D. C.; Werner, M. W. «Debris Disk Evolution around A Stars». The Astrophysical Journal, 653, 1, 2006. pp. 675-689.
# Aludra

Aludra (η Canis Majoris / η CMa / 31 Canis Majoris) és la cinquena estrella més brillant de la constel·lació Ca Major. Amb magnitud aparent de +2,45, és superada en brillantor per Sírius (α Canis Majoris), Adhara (ε Canis Majoris), Wezen (δ Canis Majoris) i Murzim (β Canis Majoris). El seu nom, de l'àrab عذرا al-'aðrā, "la verge", es refereix a un grup de quatre estrelles a la constel·lació conegut pels antics àrabs com Al'Adhara, "les verges". Es troba molt allunyada del sistema solar, a una incerta distància que pot estar entre 1760 i 3.200 anys llum.
Aludra és una estrella supergegant blava de tipus espectral B5 Ia. La seva lluminositat, considerant una important quantitat d'energia emesa com radiació ultraviolada, és 66.000 vegades més gran que la lluminositat solar. La seva temperatura superficial és de 13.500 K i la seva massa és unes 15 vegades més gran que la massa solar. Les estrelles tan massives tenen una curta vida, sent l'edat de Aludra d'uns 12 milions d'anys, molt inferior als 4600 milions d'anys del Sol, sobretot si es té en compte que Aludra es troba a les etapes finals de la seva vida. Un fort vent estel·lar que bufa des de la seva superfície a raó de 500 km / s, fa que hagi perdut ja l'equivalent a un terç de la massa solar. Possiblement acabarà la seva vida explotant com una brillant supernova.
Aludra està catalogada com una estrella variable Alfa Cygni, oscil·la la seva brillantor entre magnitud de +2,38 i +2,48.

## Referències

* ↑ «Spectral Classification» (en anglès). Anual Review of Astronomy and Astrophysics, 1, 9-1973, pàg. 29-50. DOI: 10.1146/ANNUREV.AA.11.090173.000333.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ Andrea Fabiana Torres «Fundamental parameters of B supergiants from the BCD system. I. Calibration of the (λ_1, D) parameters into Teff» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 27-03-2009, pàg. 297–320. DOI: 10.1051/0004-6361/200811147.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ Norberto Castro «The IACOB project. III. New observational clues to understand macroturbulent broadening in massive O- and B-type stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 19-12-2016. DOI: 10.1051/0004-6361/201628541.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.

## Enllaços externs

* Dades astronòmics de Aludra (SIMBAD)
* Aludra (Stars, Jim Kaler) Arxivat 2008-05-17 a Wayback Machine.
# Carlos Monzón

Carlos Roque Monzón (San Javier, província de Santa Fe, Argentina, 7 d'agost de 1942 - Santa Rosa de Calchines, província de Santa Fe, Argentina, 8 de gener de 1995) va ser un boxejador argentí conegut per haver assolit el títol de campió mundial de pes mitjà entre 1970 i 1977. És considerat un dels millors esportistes argentins de la història i un dels millors boxejadors del segle xx. El 14 de febrer de 1988 va matar la seva dona Laura Muñiz. Va ser condemnat a 11 anys de presó per homicidi de la seva dona. Fou el primer cas de feminicidi mediàtic i públic de l'Argentina.
Va morir el 8 de gener de 1995 en un accident de trànsit.

## Palmarès i distincions

* 87 victòries (59 K.O.)
* 15 campionats del món (15 guanyats)
* 3 derrotes (pels punts)
* Elegit boxejador de l'any el 1972 per la Ring Magazine
* Membre de l'International Boxing Hall of Fame des de la seva creació el 1990

## Referències

* ↑ Classificació dels deu millors boxejadors de tots els temps al lloc web http://www.lenobleart.com (francès)
* ↑ Palmarès de Carlos Monzón al lloc web http://www.boxrec.com (anglès)

## Enllaços externs

* Biografia a la pàgina web http://www.lenobleart.com Arxivat 2012-01-04 a Wayback Machine.
* Biografia Arxivat 2017-12-26 a Wayback Machine. a la pàgina web http://www.historiadelboxeo.com Arxivat 2011-10-10 a Wayback Machine. (castellà)
* Biografia Arxivat 2013-08-24 a Wayback Machine. a la pàgina web http://www.portalplanetasedna.com.ar (castellà)
# Zastava M70

El rifle Zastava M70 (en alfabet ciríl·lic serbi: Застава М70) és un rifle d'assalt de 7,62 × 39 mm. Desenvolupat a la República Federal Socialista de Iugoslàvia per Armes Zastava durant la dècada de 1960, l'M70 era una variant sense llicència del kalàixnikov soviètic. A causa de les diferències polítiques entre la Unió Soviètica i Iugoslàvia durant la guerra freda, després que Iugoslàvia es negués unir-se al Pacte de Varsòvia, Zastava no va poder obtenir directament les especificacions tècniques i van optar per l'enginyeria inversa del tipus d'arma. Tot i que l'M70 era funcionalment idèntic a un kalàixnikov, tenia característiques úniques incorporades que li permetien disparar granades de rifle. Aquests incloïen un receptor més gruixut, un nou pestell per a la coberta de pols per assegurar-se que no es deixés soltar per una descàrrega de granada i un suport de visió de granada plegable sobre el bloc de gas del rifle, que també tanca el sistema de gas quan s'aixeca.

## Referències

* 1 2 3 McNab, Christopher. Armies of the Iran-Iraq War 1980-1988. Oxford: Osprey Publishing, January 2022, p. 20, 50. ISBN 978-1472845573.
# Alexa Toolbar

Alexa Toolbar és un Browser Helper Object per a Internet Explorer que Alexa utilitza per mesurar les estadístiques del lloc web. Inclou un bloquejador de pop-ups, una quadre d'entrada al motor de cerca, un enllaç a Amazon.com, informació sobre la qualificació actual d'Alexa del lloc web que l'usuari està visitant i enllaços rellevants al lloc que l'usuari navega.
A principis de 2005 Alexa va declarar que hi havia hagut 10 milions de descàrregues de la barra d'eines, tot i que l'empresa no proporcionava estadístiques sobre l'ús actiu. Originalment, les pàgines web només es classificaven entre els usuaris que tenien instal·lada la Barra d'eines d'Alexa, i podrien ser parcials si un subgrup d'espectadors específics es resistia a participar en el rànquing. Això va causar algunes controvèrsies sobre la forma en què la base d'usuaris d'Alexa era representativa del comportament típic d'Internet, especialment per als llocs menys visitats. El 2007, Michael Arrington va proporcionar exemples de classificacions d'Alexa que contrastaven amb les dades del servei d'anàlisi web comScore, incloent-hi la classificació de YouTube per davant de Google.
Fins a 2007, un connector subministrat per tercers per al navegador Firefox va ser l'única opció per als usuaris de Firefox després que Amazon abandonés la seva barra d'eines A9. El 16 de juliol de 2007, Alexa va publicar una barra d'eines oficial per a Firefox anomenada Sparky. El 16 d'abril de 2008, molts usuaris van informar de canvis dràstics en els rànquings d'Alexa, fet que l'empresa va confirmar dient que havien alliberat un sistema de rànquing actualitzat i garantint que ara tindrien en compte més fonts de dades "més enllà dels usuaris d'Alexa Toolbar".

## Referències

* ↑ Alistair Croll; Seán Power (2009). Complete Web Monitoring: Watching Your Visitors, Performance, Communities, and Competitors. O'Reilly Media. p. 38. ISBN 978-0-596-15513-1
* ↑ Harold Davis (2006). Google Advertising Tools: Cashing in with AdSense, Adwords, and the Google APIs. O'Reilly Media. p. 12. ISBN 978-0-596-10108-4
* ↑ Michael Arrington. "Alexa’s Make Believe Internet"; "Alexa Says YouTube Is Now Bigger Than Google. Alexa Is Useless". TechCrunch. 2007. Consultat juny 21, 2013.
* ↑ "SearchStatus: A Search Extension for Firefox and SeaMonkey" Arxivat 2013-06-27 a Wayback Machine.. Quirk.biz. Retrieved June 24, 2013.
* ↑ Home Arxivat 2008-06-08 a Wayback Machine.. A9.com. Retrieved June 24, 2013.
* ↑ "Alexa Announcement". Alexa. Archived from the original on April 24, 2008. Retrieved September 22, 2012.