OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sommeilles

Sommeilles és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 186 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Sommeilles era de 186 persones. Hi havia 76 famílies, de les quals 24 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 28 parelles sense fills i 24 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 94 habitatges, 80 eren l'habitatge principal de la família, 6 eren segones residències i 8 estaven desocupats. 90 eren cases i 4 eren apartaments. Dels 80 habitatges principals, 67 estaven ocupats pels seus propietaris, 12 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien una cambra, 3 en tenien dues, 8 en tenien tres, 23 en tenien quatre i 44 en tenien cinc o més. 63 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 37 habitatges hi havia un automòbil i a 27 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Sommeilles el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 16 | 75 a 79 | 8 |
| 12 | 70 a 74 | 12 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 16 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 8 |
| 8 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 12 |
| 12 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 107 persones, 76 eren actives i 31 eren inactives. De les 76 persones actives 68 estaven ocupades (40 homes i 28 dones) i 8 estaven aturades (4 homes i 4 dones). De les 31 persones inactives 8 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 20 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Sommeilles hi havia 82 unitats fiscals que integraven 201 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 13.552 €.

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa financera.
L'any 2000 a Sommeilles hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Sommeilles a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Sommeilles a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sommelans

Sommelans és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 55 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Sommelans era de 55 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 8 eren parelles sense fills, 8 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 23 habitatges, 21 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 1 estava desocupat. Tots els 23 habitatges eren cases. Dels 21 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia tres cambres, 6 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Sommelans el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 8 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 12 | 5 a 9 | 8 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 36 persones, 33 eren actives i 3 eren inactives. Les 33 persones actives estaven ocupades(19 homes i 14 dones).. Totes les 3 persones inactives estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Sommelans hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 936 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Sommelans a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Sommelans a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sommesnil

Sommesnil és un municipi francès situat al departament del Sena Marítim i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 86 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Sommesnil era de 86 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 16 eren parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 44 habitatges, 30 eren l'habitatge principal de la família, 7 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 42 eren cases i 1 era un apartament. Dels 30 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 6 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 28 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 17 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Sommesnil el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 8 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 8 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 49 persones, 34 eren actives i 15 eren inactives. De les 34 persones actives 30 estaven ocupades (18 homes i 12 dones) i 4 estaven aturades (4 dones i 4 dones). De les 15 persones inactives 7 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de construcció i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una fusteria i 1 lampisteria.
L'any 2000 a Sommesnil hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 596 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Sommesnil a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Sommesnil a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Nostra Senyora de Tots els Horitzons (el Barcarès)

Nostra Senyora de Tots els Horitzons és la capella del poble de Port Barcarès, pertanyent al Barcarès, a la comarca del Rosselló, a la Catalunya del Nord.
Està situada a la zona sud-oest de Port Barcarès, a prop de l'accés sud a aquest nucli de població.
És una església petita d'una sola nau, però amb un amfiteatre extern, dotat d'altar, que permet la celebració de misses (habitualment un cop a la setmana: diumenge a migdia) a l'aire lliure, del 1986. És sufragània de Santa Maria del Barcarès. És una construcció força avantguardista.

## Referències

* ↑ «Al centre de l'ortofotomapa de l'ING, la capella de Nostra Senyora de Tots els Horitzons». Arxivat de l'original el 2015-12-23. [Consulta: 23 desembre 2015].
* ↑ Diccionari d'història eclesiàstica de Catalunya. Generalitat de Catalunya, 1998, p. 198. ISBN 978-84-393-4612-8.
# Yuliya Shvayger

Yuliya Shvayger (en hebreu: יוליה שוויגר‎, en ucraïnès: Юлія Швайгер; nascuda el 20 d'octubre de 1994) és una jugadora d'escacs israeliana d'origen ucraïnès. Té el títol de Gran Mestra Femenina i el de Mestre Internacional des de 2017. Shvayger va passar a representar la federació nacional d'Israel el 2012.

## Resultats destacats en competició

Shvayger ha representat l'equip israelià a les olimpíades d'escacs femenines i al Campionat d'Europa per equips femení. Va guanyar la medalla de bronze individual al quart tauler al Campionat d'Europa per equips femení el 2013.
Shvayger va competir al torneig del Campionat del Món d'escacs femení el 2018. Va ser eliminada per Monika Soćko a la primera ronda després de perdre per un marcador de ½–1½. El mes següent, Shvayger va guanyar el campionat femení d'Israel superant Marsel Efroimski en el desempat, després que ambdues jugadores aconseguissin 7 punts.

## Referències

* ↑ Title apllications. 2nd quarter Presidential Board Meeting 2013, 4-7 May, Baku, AZE. FIDE.
* ↑ Player transfers in 2012. FIDE.
* ↑ Pereira, Antonio (2018-11-06). "Women's World Ch: Quick play-offs". ChessBase. Consultat el 18 de novembre de 2018.
* ↑ Afek, Yochanan. «Yuliya Shvayger and Alon Greenfeld - Israeli champions». www.fide.com, 25-12-2018. [Consulta: 8 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Bartelski, Wojciech. «Fitxa de Yuliya Shvayger a OlimpBase» (en anglès). olimpbase.org. [Consulta: Consulta: 24 gener 2022].
# Tatiana Zatulóvskaia

Tatiana Iàkovlevna Zatulóvskaia (en hebreu: טטיאנה זטולובסקיה‎; en rus: Татьяна Яковлевна Затуловская; Bakú, 8 de desembre de 1935 - 2 de juliol de 2017) fou una jugadora d'escacs israeliana, d'origen rus, que va jugar sota bandera soviètica, i que obtingué el títol de Gran Mestre Femení el 1976. Fou dos cops Campiona del món sènior, el 1993 i el 1997.

## Resultats destacats en competició

Zatulovskaia va ser guardonada amb el títol de Mestre Internacional el 1961, i l'any següent, el 1962, va guanyar el Campionat d'escacs femení de la Unió Soviètica. En aquest campionat, empatà al primer lloc en dues ocasions més, els anys 1960 i 1963, però va perdre el desempat ambdós cops.
El 1976, obtingué el títol de Gran Mestre Femení.
Els anys 1960 i 1970 era una de les millors escaquistes del món, i va disputar sovint Interzonals i Torneigs de Candidates, dins de diversos cicles pel campionat del món femení.
El 1993, es proclamà Campiona del món sènior 10 punts dels 11 possibles (10 victòries, 0 derrotes i 2 empats), i repetí el títol el 1997.

### Participació en Olimpíades d'escacs

Zatulovskaia va representar la Unió Soviètica a les olimpíades d'escacs femenines de 1963 i 1966. El 2000, va emigrar a Israel, i va representar el seu nou país a l'olimpíada d'escacs de 2002.

## Referències

* 1 2 3 «Nota biogràfica de Tatiana Zatulóvskaia» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 24 febrer 2014].
* ↑ Weeks, Mark. «Historial de guanyadors del Campionat del món sènior» (en anglès). mark-weeks.com. [Consulta: 21 febrer 2014].
# Santa Bàrbara de Das

Santa Bàrbara és una ermita del municipi de Das (Cerdanya) protegit com a bé cultural d'interès local.
L'ermita de Santa Bàrbara és a la sortida del nucli de Das a l'antiga carretera de Das a Urús. Ara aquesta carretera queda al costat i per sota de la C-16 que porta de Puigcerdà al Túnel del Cadí. Al municipi de Das hi ha antigues explotacions mineres de lignit al nucli de Sanavastre, primer en galeria i posteriorment a cel obert; i de manganès en galeria a la zona de Coma Oriola a la muntanya de la Tossa. La mineria hi va ser al llarg del segle xx una activitat econòmica important i testimoni d'aquesta és l'existència de la capella de Santa Bàrbara, patrona dels miners.
Ermita d'una sola nau amb sostre de fusta i l'altar en hemicicle. A cada costat de l'altar s'obre una petita finestra de mig punt, així com als costats de la porta i una damunt.
A considerable alçada, s'aprecia una aresta al llarg de la paret. El campanar s'aixeca damunt de la porta en forma d'espadanya senzilla. La porta és de mig punt molt senzilla. La inscripció que hi ha a la porta, sobre llosa calcària de color vermell, indica la data de 1902, que podria ser la data de construcció o de la darrera remodelació.
És un edifici amb una única nau de planta rectangular capçada per un absis semicircular, orientada nord-sud. La nau és coberta per llosat a doble vessant. La porta, obert al sud, és d'arc de mig punt i és flanquejada a banda i banda per dues petites finestres també d'arc de mig punt. Damunt de la porta hi ha un ull de bou. Totes les obertures estan emmarcades amb dovelles fetes de roca calcària. La façana és rematada per un campanar d'espadanya fet de maó massís que conté una la campana. L'absis té una petita finestra central de mig punt. El material constructiu és pedra local calcària disposada de forma irregular sobre un sòcol fet de grans carreus de calcària vermella de la zona. Excepte la façana tot l'edifici està arrebossat

## Referències

* ↑ «Santa Bàrbara». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Santa Bàrbara de Das». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 maig 2012].

## Enllaços externs

* Bosom i Isern, Sebastià; Giraud i Co, Paquita. «Ermita de Santa Bàrbara de Das» (foto). Calaix, 01-09-1984.
# Garnatxa blanca

La garnatxa blanca o alancatí és una varietat espanyola de vinya blanca. Altres noms amb què és coneguda són: 'alacant blanca', 'garnatxa grisa', 'grenatxe blanc' 'lledoné', 'cadira blanc' i 'sillina blanc'.
Es troba estesa per tot Espanya, sent particularment abundant en Tarragona, Saragossa i Terol.
Té penjolls de mida no molt gran i compactes. Les baies són de mida mitjana, forma rodona i color groc-verdós. S'ha fet servir tradicionalment sola o barrejada amb garnatxa roja, macabeu, parellada, moscatell o pedro ximenes per fer mistela. Produeix vins de gran cos i molt alcohol, de color groc palla; desprèn aromes florals i afruitats amb un fons de ginesta que li confereix originalitat.
Segons l'Ordre APA/1819/2007, el raïm garnatxa blanc és una varietat vinífera recomanada a les comunitats autònomes d'Aragó i Catalunya, coneixent-se en aquesta última com alancantí, garnatxa blanca i lladoner blanc; està autoritzada en la Comunitat Foral de Navarra, País Basc i La Rioja. La garnatxa blanca presenta el mateix grau d'acidesa que la garnatxa roja i la garnatxa negra.
És varietat principal a la Denominació d'Origen Alella, Costers del Segre, Tarragona i Terra Alta i autoritzada a Cariñena, Cigales, Empordà, Navarra, Priorat, Rioja i Somontano.
Un terç de la producció mundial d'aquesta varietat prové de les vinyes de la DO Terra Alta.

## Referències

* ↑ Rull, Xavier. Diccionari del vi. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1999. ISBN 84-412-0241-9 [Consulta: 7 abril 2010].
* ↑ «La varietat Garnatxa». Grenaches du Monde, 2012. Arxivat de l'original el 2016-12-07. [Consulta: 4 febrer 2014].
* ↑ Obiols, Marta «Identitat per exportar». Diari Ara [Barcelona], 09-12-2011, p.30. ISSN: 2014-010X.
# The League of Extraordinary Gentlemen

The League of Extraordinary Gentlemen és una sèrie de còmic creada per Alan Moore i il·lustrada per Kevin O'Neill. El guionista britànic condensa personatges mítics ambientats en l'Era Victoriana en una trama de misteri i d'aventures. Va tenir una adaptació al cinema, amb el títol en català de La lliga dels homes extraordinaris".

## Sinopsi
### Primera sèrie

Wihellmina Murray, promesa de Jonathan Harker (protagonista femenina de Dràcula) és l'encarregada de reunir un variat grup d'"herois" per a defensar la corona britànica dels seus enemics estrangers.
El grup es compon d'Allan Quatermain, aventurer anglès, el capità Nemo, El Dr. Jekyll (i el seu àlter ego, Mr. Hyde) i L'home invisible.
Junts fan front a malvats tan coneguts com el xinès Fu Manchú i el Professor Moriarty en un intent per a protegir Londres i el món sencer dels seus plans de destrucció i de conquesta.

### Segona sèrie

El grup fa front en aquesta sèrie a la invasió de Mart descrita en La guerra dels mons. En aquesta sèrie l'autor fa un homenatge al Doctor Moreau i les seues criatures quimèriques.

## El món de The League of Extraordinary Gentlemen

L'apèndix conté un viatge imaginari a través de l'univers alternatiu de la Lliga que es va anomenar L'Almanac del Nou Viatger. Aquest Almanac proporciona 46 pàgines d'informació de fons (tots aquests llocs preexistents en la mitologia o en la literatura, però de difícil comprensió si no es té un ampli coneixement de la literatura). Açò mostra que l'argument del còmic és una petita regió del món de la ficció.
Molts dels llocs descrits als apèndixs semblen ser dibuixos de Alberto Manguel i del Diccionari de llocs imaginaris de Gianni Guadalupi, tot i que Moore afegeix molts llocs que no hi apareixen.

## Adaptació al cinema

El còmic va ser adaptat al cinema: La lliga dels homes extraordinaris, amb escàs èxit per Stephen Norrington qui a penes va conservar del còmic la idea general, i va introduir dos nous personatges (Tom Sawyer i Dorian Gray) i canviant completament l'estil i l'esperit de l'obra original.

## Referències

* ↑ Rutherford, Lara «Victorian Genres at Play: : Juvenile Fiction and The League of Extraordinary Gentlemen» (en anglès). Neo-Victorian Studies, 5, 1, 2012, pàg. 125–151. ISSN: 1757-9481.
* 1 2 Hemmingson, Michael «The Canonical is Not Sacred: Public Domain and The League of Extraordinary Gentlemen». Science Fiction Studies, 36, 2, 2009, pàg. 375–378. ISSN: 0091-7729.
* ↑ Ganguly, Srijani. «The League Of Extraordinary Gentlemen: 10 Things You Didn't Know About The Alan Moore Series» (en anglès). cbr.com, 17-12-2020. [Consulta: 14 abril 2024].
* ↑ Garcia, Jorge. «Atlas de geografía imaginaria». eccediciones.com. [Consulta: 14 abril 2024].
* ↑ «La lliga dels homes extraordinaris». ésAdir - Filmoteca de Catalunya. [Consulta: 14 abril 2024].
* ↑ Mitchell, Elvis «FILM REVIEW; Loners' League To Foil Villainy». New York Times, 7-2003.
# Magatzem de Magí Figueres i Galofré

El Magatzem de Magí Figueres i Galofré o Cal Figueras de Manlleu és un edifici del municipi de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local.. Està situat en la zona d'eixample format als costats de la carretera de Sant Martí Sarroca, inaugurada el 1881.

## Descripció

És un magatzem entre mitgeres de tres crugies. Té planta baixa i terrat a la part superior. És de composició simètrica (repeteix tres vegades el mòdul). Les seves característiques formals l'insereixen en la tipologia de l'estil modernista, que juntament amb l'eclecticisme constitueix el llenguatge predominant en aquest interessant recorregut.

## Història

Aquests magatzems de Magí Figueres i Galofré daten de l'any 1904. Van ser projectats per l'arquitecte Santiago Güell i presentats el 10 de març a l'Ajuntament, que els va aprovar el primer de juny. Constitueix la primera obra d'aquest arquitecte amb característiques modernistes.

## Referències

* 1 2 3 «Magatzem de Magí Figueres i Galofré». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 gener 2015].

## Enllaços externs

* Magatzem de Magí Figueres i Galofré, fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Nampula

Nampula és una ciutat de Moçambic, capital de la província de Nampula. Té condició de municipalitat i és seu d'un arquebisbe catòlic (bisbat creat el 4 de setembre de 1940 elevat a arquebisbat el 4 de juny de 1984). És la tercera ciutat més gran del país després de Maputo i Beira.
Entre els seus edificis principals es troben la Catedral, el Museu etnogràfic nacional, el govern provincial, diversos mercats i algunes mesquites i esglésies. És un centre de negocis de tot el nord però no té cap rellevància turística. Disposa també d'aeroport que és un hub pel transport local del nord (codi IATA: APL; codi ICAO: FQNP). Un ferrocarril la uneix al port de Nacala, 40 km més al nord, i amb Malawi.
Esportistes destacats de Nampula són el futbolista Abel Xavier i l'entrenador (que fou del Reial Madrid) Carlos Queiroz.

## Demografia

| Any | Població |
| 1970 | 126,126 |
| 1997 | 314,965 |
| 2007 | 477,900 |

## Història

El nom de la ciutat deriva del d'un líder tradicional, M'phula o Whampula. La ciutat té un origen militar i va sorgir el 1907 després d'una expedició de Major Neutel de Abreu esdevenint seu del comando militar de Macuana i més tard quarter general de l'exèrcit portuguès durant la guerra d'alliberament. Vers 1940 va donar el seu nom al fins llavors anomenat districte de Moçambique. Fou elevada a ciutat el 22 d'agost de 1956 i va ser capital provincial perdent aquesta condició Ilha de Moçambique (però el districte va recuperar el nom de Moçambique que encara conservava el 1970, per tornar més tard a agafar el nom de Nampula). El quarter militar va esdevenir el 1975 l'acadèmia militar Samora Machel.

## Galeria

* Dona local al carrer
* Família makhuwa a Nampula
* Nois aNampula

## Referències

* ↑ «Nampula». ésAdir. [Consulta: 14 abril 2024].
* ↑ «Mozambique: largest cities and towns and statistics of their population». World Gazetteer. Arxivat de l'original el 2008-12-31. [Consulta: 18 juny 2008].
* ↑ Araújo, Manuel Mendes (2005) "Cidade de Nampula: a Rainha do Norte de Moçambique" in Finisterra, XL, 79, 2005, pp. 209-222 no site do Centro de Estudos Geográficos da Universidade de Lisboa (Portugal) Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. acessado a 15 de outubro de 2009