OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat d'Europa de trial juvenil

El Campionat d'Europa de trial juvenil (oficialment: European Youth Trial Championship), regulat per la FIM Europe (l'antiga UEM), és la màxima competició europea de trial a l'aire lliure en categoria juvenil.
Es disputa des del 2000 i està reservat a pilots d'entre 12 i 16 anys que tinguin permís de conduir vàlid per a motocicletes de fins a 125 cc.
L'any 2000 hi hagué un campionat per a motocicletes de fins a 50 cc i entre els anys 2000 i 2004 n'hi hagué un per a motocicletes de fins a 250 cc.

## Historial de categories desaparegudes
### 50 cc

| Edició | Any | Campió | Motocicleta |
| I | 2000 | Otto Harjula | Beta |

### 250 cc

| Edició | Any | Campió | Motocicleta |
| I | 2000 | Mika Vesterinen | Beta |
| II | 2001 | Jeroni Fajardo | Gas Gas |
| III | 2002 | Toni Bou | Beta |
| IV | 2003 | Josep Maria Juan | Sherco |
| V | 2004 | Christian Kregeloh | Sherco |

## Historial

    A 26 de novembre de 2024
| Edició | Any | Campió | Motocicleta |
| I | 2000 | Andrea Fistolera | Beta |
| II | 2001 | Daniel Gibert | Gas Gas |
| III | 2002 | Daniel Oliveras | Gas Gas |
| IV | 2003 | Loris Gubian | Scorpa |
| V | 2004 | Alexz Wigg | Gas Gas |
| VI | 2005 | Alexz Wigg | Gas Gas |
| VII | 2006 | Jack Challoner | Beta |
| VIII | 2007 | Jack Challoner | Beta |
| IX | 2008 | Tanguy Mottin | Gas Gas |
| X | 2009 | Pol Tarrés | Gas Gas |
| XI | 2010 | Jorge Casales | Gas Gas |
| XII | 2011 | Steven Coquelin | Gas Gas |
| XIII | 2012 | Jaime Busto | Beta |
| XIV | 2013 | Franz Kadlec | Gas Gas |
| XV | 2014 | Dan Peace | Gas Gas |
| XVI | 2015 | Toby Martyn | Beta |
| XVII | 2016 | Jack Peace | Gas Gas |
| XVIII | 2017 | Hugo Dufrese | Gas Gas |
| XIX | 2018 | Martín Riobo | Gas Gas |
| XX | 2019 | Pau Martínez | Vertigo |
| | 2020 | Cancel·lat (COVID-19) | Cancel·lat (COVID-19) |
| XXI | 2021 | David Fabián | Beta |
| XXII | 2022 | George Hemingway | Beta |
| XXIII | 2023 | Fabio Sacht | Beta |
| XXIV | 2024 | Pablo Echene | Beta |

## Referències

* «European Youth Championship» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 3 de novembre 2021. [Consulta: 30 octubre 2021].

## Enllaços externs

* Lloc Web oficial (anglès)
* El trial al Web de la FIM Europe (anglès)
# Quan (estat)

L'Estat de Quán (xinès tradicional: 權國, xinès simplificat: 权国) va ser un estat vassall de la Dinastia Zhou (1046–256 aEC) de la Xina Central. Un Marquesat (侯), els seus governants eren descendents del governant Wu Ding de la dinastia Shang (c. 1600–1046 aEC) [amb el cognom Zi (子)]. Quan va ser fundat pel fill de Wen Ding Quan Wending (权文丁) en l'àrea de l'actual Poble Maliang (马良镇), Comtat de Shayang, Ciutat de Jingmen, Província de Hubei, al costat del que més tard es convertiria en l'Estat de Chu.

## Història

Durant les dinasties Xia (c. 2070–1600 aEC) i Shang, la Xina va ser dividida en les Nou Províncies (Xina) moment en què la Ciutat de Jingmen City va ser classificada com a part de Jingzhou. En el segle xi aEC el Duc de Zhou va rebre ordres del Rei Cheng de Zhou per anunciar un decret relatiu als descendents de la família reial Ji (姬). Se'ls va donar terres en l'àrea del Pont Shihui (拾回桥) del Comtat Shayang on ells van establir l'Estat de Ran (冉国), també conegut com l'Estat Na (那国) i l'Estat de Quan. Al governant inicial de Quan se li va atorgar el títol de “Primer Duc de Quan” (权甲公 pinyin: Quán Jiǎ Gōng). La història tant de Ran com de Quan durant la Dinastia Zhou Occidental (1066–771 aEC) no és enregistrada. Als inicis del període de Primaveres i Tardors (771 aEC) el poder de Chu era cada vegada més ascendent i l'estat gradualment s'expandia cap al sud. Els governants de Chu Xiong E (熊鄂) i Ruo’Ao (若敖) (799–764 aEC) estaven ansiosos per expandir l'estat cap al sud, però això requeriria l'enderrocament de l'Estat de Ran i portar la cort de Zhou al costat de Chu.
Durant el regnat del Rei Huan de Zhou, en el 704 aEC el Rei Wu de Chu n'atacà l'Estat de Sui a la batalla de Suqi a prop de l'actual Suizhou (速杞之战). Açò hi era només una part de la campanya militar dels reis i ell posteriorment va envair Quan, enderrocant al seu líder de 22a generació amb el cognom Zi, el Duc Gui de Quan (权归公). A partir de llavors el rei Wu establí un comtat dins de les antigues fronteres de Quan i instal·là el seu ministre Dou Min (斗缗) com a magistrat.

## Referències

* ↑ Zuo Zhuan Vuitè Any del Duc Huan de Lu
Viccionari
# Jean Peyrelevade

Jean Peyrelevade (Marsella, 1939) és un alt polític i líder empresarial de centre esquerra francès.

## Biografia

Jean Peyrelevade va començar la seva carrera el 1963 al Ministeri de Transports, Secretaria General d'Aviació Civil, on va treballar durant deu anys en importants programes de construcció d'aeronaus civils. Responsable dels aspectes econòmics del programa, va dirigir els primers estudis de mercat del Concorde i va afirmar des del principi que seria un fracàs comercial. Després va participar al primer grup de treball que va definir les especificacions del primer Airbus. En deixar la funció pública, es va incorporar a Crédit Lyonnais a principis dels anys 1970, on va treballar en el finançament del comerç internacional (comerç i béns de capital).
En aquest càrrec, va crear el departament de Finançament Aeronàutic, que va finançar totes les exportacions d'Airbus, sense excepció, entre 1974 i 1981. Jean Peyrelevade va negociar i signar ell mateix a Seül, amb Denis Viard d'Airbus Industrie, el primer contracte d'exportació de Airbus (sis A300, comprat sota arrendament fiscal per Korean Airlines).
Nomenat el 1981 director adjunt del gabinet de Pierre Mauroy i assessor econòmic del Primer Ministre, va gestionar les nacionalitzacions, encara que va professar el seu escepticisme sobre el seu interès. Va participar activament en el “gir de rigor” de 1982-1983. Jean Peyrelevade va ser nomenat i després confirmat al capdavant de grans empreses estatals: president de Suez del 1983 al 1986, després, després de dos anys, del Banque Stern (privat) del 1986 al 1988, de la UAP del 1988 al 1993 i del Crédit Lyonnais. del 1993 al 2003. Va ser nomenat director del banc per fer-li un gir quan aquest, després d'haver assumit riscos “irraonablement”, es trobava a la vora de la fallida. Tornarà sobre aquest període al seu llibre Journal d’un rescat publicat el 2016. També va ser responsable, el 1986, de negociar acords per establir Eurodisney a París, en nom de les autoritats franceses. Des del 2004, va treballar com a banquer d'inversió privat a Toulouse et Associés, després al banc Leonardo, del qual va presidir la filial francesa, després al banc Degroof ia Petercam. Des del 2019 és independent i actua com a assessor de líders empresarials. Està dedicat especialment a la recuperació d'empreses en dificultats. Del 2014 al 2019 va dissenyar i després va recolzar la recuperació de SAUR. Així mateix, avui és president del Consell de Supervisió del grup Bourbon, al qual va ajudar a sortir d'un acord judicial.
A més de Bourbon, és director de MK2, de Vitalliance de la qual és accionista i de la start-up Myre.
Jean Peyrelevade sempre va rebutjar qualsevol condecoració.
Es va graduar a l'École polytechnique, l'École nationale de l'aviation civile, Sciences Po i La Sorbona.

## Referències

* ↑ Jean Peyrelevade, la forte tête
* ↑ Jean Peyrelevade, le banquier-pompier du Crédit Lyonnais
* ↑ Jean Peyrelevade : « La France aurait pu devenir le Venezuela »
* ↑ Jean Peyrelevade
# Litsa Psarafti

Litsa Psarafti (Samos, Grècia, 1936) és una escriptora i traductora grega.
La seva activitat com a escriptora, amb especial dedicació a la literatura infantil i juvenil, va començar l'any 1980, data de publicació del seu primer llibre. Ha estat guardonada amb molts premis grecs i internacionals, mentre que ha rebut importants crítiques per les seves obres.
També és membre de l'associació cultural "Cicle del llibre infantil grec" així com de l'associació "Societat literària de dones". És membre de la Junta Directiva de la revista "Diàdroms" i també del Jurat del Premi Estatal de literatura infantil.

## Obra traduïda al català

* El somriure d'Hècate. Traducció de Joaquim Gestí i Montserrat Franquesa. Cruïlla editorial, 2001. ISBN 9788466102377

## Referències

* ↑ lecturalia.com. «Litsa Psarafti: libros y biografía autora» (en castellà). [Consulta: 23 novembre 2024].
# Postosuchus

Postosuchus va ser un arcosaure basal que va viure en el que avui és Nord-amèrica cap al final del període Triàsic (fa 220 milions d'anys fins fa 205 milions d'anys). Era un carnívor corredor que caçava cinodonts i altres preses més petites que ell mateix. El seu nom significa ‘cocodril de Post’ i ve de la pedrera de Post a Texas, on se n'han trobat molts fòssils.
Era un reptil quadrúpede amb un crani ample i una llarga cua. Feia uns sis metres de llargada, dos metres d'alçada i s'aguantava per mitjà de potes columnars (un tret força estrany en els rèptils). Feia servir el seu morro semblant al d'un cocodril, ple de grans dents amb forma de punyal, per matar les seves preses. També tenia trets defensius en forma de fileres de plaques protectores que cobrien la seva esquena.

## En documentals

Postosuchus apareix al primer programa de la sèrie de la BBC Caminant entre Dinosaures (Walking with Dinosaurs), on es va emprar animació per ordinador per recrear bèsties extintes del Mesozoic. En aquest episodi, apareix com el més gran predador, caçant Placerias, una espècie de grans dicynodonts. Un Postosuchus femella que apareix a la sèrie rep una ferida mortal mentre caça, perd el seu territori davant un altre Postosuchus i finalment és morta pels Coelophysis, massa dèbil per defensar-se.
# Quiló de Patres

Quiló de Patres (en grec antic Χείλων Πατρεύς) va ser un atleta de l'antiga Grècia nascut a Patres que va viure al segle IV aC.
Va guanyar el premi de lluita a la 112a i 113a Olimpíades als Jocs Olímpics de l'antiguitat. A més va guanyar en la mateixa especialitat quatre vegades en els Jocs Ístmics, tres en els Jocs Nemeus i dues vegades en els Jocs Pítics. Segons Pausànias va morir en una batalla, i va ser enterrat a expenses de l'estat pel seu valor.
Tenia una estàtua de bronze a Olímpia que havia fet l'escultor Lísip, i Pausànias en dedueix per l'època de l'escultor, que hauria mort en una guerra entre Antípater I de Macedònia i Pirros rei de l'Epir, a l'anomenada guerra de Làmia, encara que també diu que podria haver mort a la Batalla de Queronea l'any 338 aC. Plini el Vell opina que l'estàtua coneguda amb el nom d'Apoxiomen de Lísip representava Quiló, i explica el destí d'aquesta estàtua. L'estàtua de bronze s'hauria traslladat d'Olímpia a Roma on en van fer una còpia en marbre, que Marc Vipsani Agripa va fer instal·lar davant de les Termes que porten el seu nom. L'emperador Tiberi la va fer portar al seu palau, fins que finalment, la pressió popular va aconseguir que es tornés a portar davant de les Termes.

## Referències

* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, VI, 6
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, XXXIV, 62
# Space Nursing Society

La Space Nursing Society és una organització internacional de defensa espacial dedicada a la infermeria espacial i a l'exploració de l'espai per les infermeres registrades. La societat està afiliada a Special Interest Group, sense ànim de lucre associada a la National Space Society.
La societat va ser fundada el 1991 i compta amb membres de tot el món, incloses Austràlia, Canadà, República Txeca, Anglaterra, Alemanya, Grècia, Escòcia i Estats Units.
La societat serveix com un fòrum per a la discussió i l'estudi de temes relacionats amb la infermeria en l'espai i l'impacte d'aquests estudis d'infermeria a la Terra.

## Vegeu també

* Infermeria espacial
* Colonització de l'espai
* Exploració espacial

## Referències

* ↑ Space Medicine Associates, Inc.
* ↑ "Space Nursing Society prepares for future flights" Feature Story/Spotlight on Nurses - NurseZone.com, 2006
* ↑ "The Care Up There" Arxivat 2007-04-11 a Wayback Machine. Nursing Spectrum - September 26, 2005
* ↑ "New Frontier" Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. Nursing Spectrum - August 15, 2005
* ↑ Linda Plush, RN and Dr. Eleanor O'Rangers of the Space Nursing Society Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. The Space Show - Radio interview April 19, 2005
* ↑ "Origins, Founding, and Activities of the Space Nursing Society " Arxivat 2008-07-29 a Wayback Machine. Journal of Pharmacy Practice, Vol. 16, No. 2 [2003], pgs. 96-100
* ↑ "Space: A New Nursing Frontier" Arxivat 2006-11-16 a Wayback Machine. Nursing Spectrum - November 4, 2002
* ↑ "Perceived healthcare risks of space activities" Arxivat 2015-03-16 a Wayback Machine. National Space Society Roadmap: Social Barriers to Space Settlement
* ↑ NSS Online Report #10 SpaceRef.com - January 2001
* ↑ "Nurses' contributions to the U.S. space program" Association of Operating Room Nurses, Inc. Journal - May 1, 2000
* ↑ "Surgery in Space?" Association of Operating Room Nurses, Inc. Journal - June 1999
* ↑ "John Glenn gets space aged" Arxivat 2007-04-16 a Wayback Machine. Nurseweek/Healthweek - September 20, 1998
* ↑ "Space Medicine: Developments in the science, status of regulations for space passengers, implications for space tourism and space settlement" 26th annual International Space Development Conference, "From Old Frontiers to New" - Dallas, Texas May 24–28, 2007

## Enllaços externs

* Web oficial de la Space Nursing Society Arxivat 2020-11-09 a Wayback Machine. (anglès)
* Web oficial de la National Space Society (anglès)
* Ad Astra edició en línia (anglès)
# Saulchoy-sous-Poix

Saulchoy-sous-Poix és un municipi francès situat al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 48 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saulchoy-sous-Poix era de 48 persones. Hi havia 22 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 7 parelles sense fills, 7 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 24 habitatges, 20 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 2 estaven desocupats. Tots els 24 habitatges eren cases. Dels 20 habitatges principals, 17 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 5 en tenien quatre i 14 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 5 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saulchoy-sous-Poix el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 8 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 8 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 31 persones, 22 eren actives i 9 eren inactives. Les 22 persones actives estaven ocupades(9 homes i 13 dones).. De les 9 persones inactives 3 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa financera, 1 d'una empresa de serveis i 1 d'una entitat de l'administració pública.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saulchoy-sous-Poix a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saulchoy-sous-Poix a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# San José de Ocoa (província)

San José de Ocoa és una província de la República Dominicana, i també el nom de la ciutat de la seva capital. Es va separar de Peravia l'1 de gener de 2000. Les estadístiques i mapes publicats generalment inclouen aquesta província a l'antiga, més gran, Peravia.
La província, a partir del 20 de juny del 2006, es divideix en els següents municipis i districtes municipals dins d’ells:
* Rancho Arriba
* Sabana Larga
* San José de Ocoa, districtes municipals: El Pinar, La Ciénaga i Nizao-Las Auyamas
Taula dels municipis amb dades de població segons el cens del 2012:
| Nom | Població total | Població urbana | Població rural |
| Rancho Arriba | 12.586 | 3.985 | 8.601 |
| Sabana Larga | 12.698 | 7.693 | 5.005 |
| San José de Ocoa | 57.174 | 42.281 | 14.893 |
| Total província | 82.458 | 53.959 | 28.499 |

## Referències

* ↑ Gwillim Law - Statoids. «Provinces of the Dominican Republic». [Consulta: 26 maig 2007].
* ↑ Oficina Nacional de Estadistica, Departamento de Cartografia, Division de Limites y Linderos. «Listado de Codigos de Provincias, Municipio y Distritos Municipales, Actualizada a Junio 20 del 2006» (en castellà). Arxivat de l'original el 2007-03-14. [Consulta: 24 gener 2007].
* ↑ Consejo Nacional de Población y Familia. «Censos y Proyecciones de la Población Dominicana por Regiones, Provincias, Municipios y Distritos Municipales, 2012» (PDF) (en castellà). [Consulta: 11 gener 2012].

## Enllaços externs

* Oficina Nacional de Estadística, Statistics Portal of the Dominican Republic
* Oficina Nacional de Estadística, Maps with administrative division of the provinces of the Dominican Republic
# Estepa (botànica)

Les estepes (Cistus) són un gènere d'arbusts i mates robustes, molt llenyoses, de la família de les cistàcies, caracteritzades per un fruit en forma de càpsula que s'obre en cinc valves, mentre que els altres gèneres autòctons de la família tenen càpsules que s'obren en tres valves. Tenen les fulles perennes i oposades, i flors vistoses, blanques o rosades, amb cinc pètals iguals, i assoleixen alçades d'entre 1 i 2 metres. La fórmula floral predominant és * K 5, C 5, A molts, G (5), o sigui, flor actinomorfa amb 5 sèpals, 5 pètals, molts estams (més de 20) i 5 carpels concrescents.
Les estepes estan adaptades al clima mediterrani. Les seves arrels creixen i es ramifiquen molt a la primavera, l'època de pluges i s'estenen superficialment per tal de poder aprofitar l'aigua que caigui, per poca que sigui. Les seves fulles poden caure o es marceixen de manera reversible en èpoques de sequera. D'altra banda, són fàcilment inflamables i resten completament calcinades pels incendis. Després del pas del foc, però, les seves llavors, que mig enterrades no han sofert danys, germinen ràpidament i en poc temps els estepars tornen a envair l'espai.
En particular hi pertanyen les següents espècies autòctones dels Països Catalans:
* Estepa blanca (Cistus albidus)
* Estepa borrera (Cistus salviifolius)
* Estepa ladanífera (Cistus ladanifer)
* Estepa negra (Cistus monspeliensis)
* Estepa crespa, ajoca-sapes, (Cistus crispus)
* Esteperola, esteperola vera, esteperol, romaní mascle, romaní bord (Cistus clusii)
* Estepa de muntanya (Cistus laurifolius)
* Estepa populifòlia (Cistus populifolius)
* Estepa blava (Cistus creticus) o Cistus incanus
* Cistus heterophyllus, al nostre país representada per la subespècie carthaginensis
També es dona el nom d'estepa a algunes espècies dels gèneres Hypericum (com ara l'estepa joana), Phlomis (estepa blenera) i Halimium.
* Cistus albidus a prop de Sitges
* Cistus salviifolius
* Cistus ladanifer
* Cistus monspeliensis
* Cistus crispus
* Cistus incanus
* Cistus laurifolius
* Cistus populifolius
* Cistus clusii

## Referències

* 1 2 3 de Bolòs, Oriol [et al.].. Flora manual dels Països Catalans. 2a edició. Barcelona: Pòrtic, 1993. ISBN 84-7306-400-3.
* 1 2 3 Masclans i Girvès, Francesc. Guia per a conèixer els arbusts i les lianes. (7a. ed. 1989). Barcelona: Montblanc-Martín/CEC, 1963. ISBN 84-85135-31-8.
* ↑ Diccionari de l'Institut d'Estudis Catalans: estepa

## Bibliografia

* Universitat de les Illes Balears. Herbari virtual Arxivat 2007-03-13 a Wayback Machine. - Imatges detallades i informació de les espècies autòctones d'aquest gènere
* Història natural dels Països Catalans Vol. 6: Plantes superiors. P. 163-166. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1986. ISBN 84-7739-015-0
# Quint Lepta

Quint Lepta (en llatí Quintus Lepta) era un magistrat romà de rang menor, nadiu de Cales a Campània, praefectus fabrum de Ciceró a Cilícia l'any 51 aC.
Existeixen encara dues de les cartes que es van escriure Lepta i Ciceró, i mostren que es tenien una bona amistat. Era partidari de Pompeu, i mentre Ciceró dubtava entre quedar-se a Itàlia l'any 49 aC per preparar el terreny als pompeians, Lepta li va fer de corresponsal amb els dirigents.
Les seves simpaties pels pompeians el van perjudicar després de la batalla de Munda, quan es va refugiar a Cales, on es va preocupar per la sort de dos dels seus amics mentre perillava per l'actuació dels partidaris de Cèsar. Però el mateix any 45 aC va demanar el contracte per proveir de vi de Campània (el famós Falern) als jocs triomfals de Juli Cèsar. Ciceró volia dissuadir-lo de què tirés endavant, convençut de li seria una tasca laboriosa i poc agraïda. Va deixar almenys un fill, a qui Ciceró li recomanava la lectura del seu llibre De l'orador i un precepte d'Hesíode.

## Referències

* ↑ Q. Lepta a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 771
# Paloma (drag queen)

Hugo Bardin (nascut el 30 de juny de 1991), conegut professionalment com a Paloma, és un intèrpret drag, cantant, director i guionista francès. És més conegut per guanyar la primera temporada de Drag Race France.

## Primers anys de vida

Hugo Bardin va néixer el 30 de juny de 1991. Va fer les seves primeres lliçons de teatre als quatre anys, fet que va donar lloc al seu desig de treballar en aquest camp. Després del batxillerat, que va obtenir a Clermont-Ferrand, la seva ciutat natal, va continuar els seus estudis al Cours Florent, a París. Durant aquest temps, va exercir diverses professions en el camp del teatre, en particular d'actor, però també de director o perruquer.

## Carrera

El 2018, Bardin va estrenar el personatge de Paloma. El nom de Paloma es va inspirar en el cinema de Pedro Almodóvar i també recorda Paloma Picasso.
El 2022, el curtmetratge homònim de Paloma, dirigit per ell mateixa, es va estrenar en festivals. El 2 de juny de 2022, es va anunciar que era una de les deu candidates que participaven en la primera temporada de Drag Race France. Al final de la final, va guanyar contra Soa de Muse i La Grande Dame.

## Referències

* ↑ «Drag Queen, il représente Clermont-Ferrand dans l'émission Drag Race : " Je suis fier de faire partie des pionniers"» (en francès). France 3 Auvergne-Rhône-Alpes. [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ «Paloma de Drag Race : " Comment le métier de drag queen m'a ouvert des portes professionnelles "» (en francès). Les Echos Start, 14-07-2022. [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ Monsoon, Patsy. «Paloma, la Drag Queen cinéphile - Interviews Drags» (en francès), 14-05-2021. [Consulta: 12 agost 2022].
* ↑ Lanney, Tessa. «"Paloma", a surprising romance between a drag queen and a trucker» (en francès). Tetu, 10-05-2022. [Consulta: 30 agost 2022].
* ↑ Randane, Fabien. «Drag Race France: Broadcast, candidate drag queens… What we know about season 1» (en francès). 20 Minutes, 06-02-2022. [Consulta: 30 agost 2022].