# Sistema tegumentari

El sistema tegumentari o de coberta d'un animal està constituït per la pell i altres estructures derivades com el pèl, les escates, les ungles i les glàndules sudorípares.
L'epidermis (o capa ectodèrmica) de la pell està formada fonamentalment per cèl·lules de queratina estratificades en cinc capes: l'estrat basal (que es transforma per queratinització), l'estrat espinós, l'estrat granulós, l'estrat lúcid (amb propietats hidròfugues) i l'estrat corni superficial, que té cèl·lules mortes que es desprenen. La dermis (o capa mesodèrmica) de la pell és l'altra capa que compon la pell.
Els pèls i les ungles creixen per acumulació de cèl·lules de queratina en zones de l'epidermis anomenades respectivament fol·licles pilosos i matrius unguials. El derma de la pell té una capa amb papil·les i una capa reticular més profunda amb fibroblasts encarregats de sintetitzar col·lagen i elastina, que proporcionen resistència i elasticitat. A més, es troben músculs voluntaris i involuntaris.
Les glàndules sudorípares secreten suor, les sebàcies sèu i les ceruminoses la cera de les orelles.

## Característiques generals

De manera general, el tegument està format per tres elements que des de l'interior cap a l'exterior són:
* Làmina basal. També anomenada membrana basal, és la capa més profunda del tegument; està composta per teixit conjuntiu i sobre ella descansen les cèl·lules epitelials.
* Epidermis. És la capa intermèdia; és contínua i està formada per una o diversos estrats de cèl·lules epitelials, que descansen sobre la làmina basal i, eventualment, segrega una tercera capa més externa, la cutícula. En molts animals no existeix cutícula, i l'epidermis contacta directament amb el medi extern; així, els platihelmints de vida lliure (turbel·laris), tenen una epidermis recoberta de cilis vibràtils (epiteli ciliat) i els vertebrats amniotes (rèptils, aus i mamífers) tenen els estrats més exteriors queratinitzats.
* Cutícula. No està present en tots els animals. Quan existeix, es tracta de la capa més exterior i és secretada per cèl·lules de l'epidermis. Tenen cutícula els platihelmints paràsits, els anèl·lids, els pseudocelomats (nematodes, rotífers, etc.) i els artròpodes, entre altres grups. En aquests darrers assoleix una complexitat i un gruix considerables i serveix d'ancoratge als músculs, el que fa les funcions d'esquelet extern (exoesquelet).
En els artròpodes, la cutícula és la capa més exterior del tegument, situada immediatament a sobre de l'epidermis i segregada per aquesta. És una formació rígida, sense cèl·lules, d'estructura complexa i composta per quitina, entre altres substàncies. La seva funció és doble; d'una banda és una capa rígida protectora i impermeable; en segon lloc, és i punt d'ancoratge dels músculs d'animal, de manera que actua com a esquelet intern o endoesquelet.

## Tegument en vertebrats

En els vertebrats els components principals del sistema integumentari són la membrana cutània (pell) i les seves estructures complementàries anomenades també fàneres, com el pèl, les escates, les plomes, les banyes, les ungles, les glàndules exocrines i els seus productes com la suor, i diversos tipus de secrecions.

### Pell

La pell és l'òrgan dels animals que actua com a barrera protectora i aïlla l'organisme del medi que l'envolta. Es tracta de l'òrgan més gran del cos (12–15% del pes total de l'individu, amb una superfície d'un o dos metres). Es pot dividir en:
* Epidermis: és la part més externa, formada per teixit epitelial, d'origen ectodèrmic. És uniestratificada en invertebrats, i pluriestratificada en vertebrats.
* Derma: està per sota de l'epidermis, d'origen mesodèrmics. Està formada principalment per teixit conjuntiu, també capil·lars, etc. Se separa de l'epidermis mitjançant una làmina basal. Està làmina és lineal en invertebrats, i es fa ondulant en vertebrats, cada vegada més a mesura que s'avança en la filogènia. La dermis es pot dividir fàcilment sobretot en vertebrats, en laxa i densa.
* Hipoderma, o panícula adiposa. Només present en mamífers, és una capa inferior a la dermis que acumula cèl·lules amb lípids anomenades adipòcits. A més, és el lloc de localització de glàndules sudorípares. No és igual de notable en tots els mamífers, sinó en aquells que acumulen una capa de greix com, per exemple, en el porc o els cetacis. La nostra pròpia capacitat d'estar obesos depèn d'aquesta capa.

### Fàneres

Existeix una gran varietat d'aquestes estructures annexes a la pell, cadascuna amb una funció determinada. Escates, plomes o pèls, tenen una funció bàsica de recobriment per servir de protecció o per a mantenir la temperatura corporal, encara que aquestes funcions es poden ampliar i modificar; per exemple, les plomes s'utilitzen en el vol de les aus. Altres fàneres com les banyes o les urpes estan al servei de la caça, la depredació, o la defensa. Finalment, hi ha tota una sèrie de glàndules exocrines que secreten substàncies per mantenir la capacitat d'impermeabilització, la temperatura o el grau d'humitat. Però també secreten substàncies verinoses que s'utilitzen per a defensar-se dels depredadors, o substàncies nutritives per als cadells, com les glàndules mamàries que són exclusives dels mamífers.
* Escates, en peixos teleostis, rèptils, i romanent en aus.
* Plomes, en aus.
* Pèls, en mamífers.
* Banyes
* Ungles
* Urpes
* Fàneres especialitzades, com l'òrgan perliforme en peixos o esperons en mascles d'espècies d'amfibis (ambdós ajuden en l'acoblament).
* Glàndules exocrines
   * Glàndules mucoses
   * Glàndules seroses
   * Glàndules sudorípares
   * Glàndules sebàcies
   * Glàndules ceruminoses - glàndules del canal de l'oïda que produeixen cerumen.
   * Glàndules mamàries

## Funcions de la pell

* Protecció. Barrera de protecció davant el medi extern, és la primera barrera immunològica.
* Impermeabilització. Intervé en evitar la dessecació. En això estan relacionats els canvis de muda i delm pelatge. Canvia el gruix entre l'hivern i estiu.
* Sensibilitat: el sistema nerviós rep informació des dels receptors cutanis per al tacte, pressió, vibracions, dolor i temperatura.
* Motilitat. Permet el moviment, com en algunes larves d'invertebrats, que disposen de bandes de cilis i poden moure's en l'aigua.
* Excreció. És el cas de la suor, una orina molt diluïda que a més d'eliminar substàncies nocives també permet reduir la temperatura corporal (termoregulació).
* Síntesi de vitamina D a través de la transformació del colesterol
* Immunitat; les cèl·lules de l'epidermis col·laboren amb els limfòcits en l'eliminació de microorganismes patògens invasors
* Nutrició. Important en determinats paràsits, com trematodes i cestodes, els quals absorbeixen nutrients a través del tegument.
* Respiració: la respiració cutània es dona en els amfibis; en el cas dels paràsits anteriorment esmentats l'absorció de nutrients inclou oxigen.
* Mimetisme. Permet camuflar, com en el cas de l'insecte pal.
El tegument té diferents funcions, més o menys marcades segons l'espècie de què es tracti
* Parada nupcial. Mitjançant la coloració del tegument, i de les seves fàneres (com plomes i pèl) es reconeixen individus del sexe oposat mitjançant dimorfisme sexual. També serveixen per a l'exclusió d'individus d'altres espècies diferents en alguns casos.

## Dermatologia

La dermatologia és la disciplina mèdica que estudia i tracta el sistema integumentari. A causa del fet que la pell és l'òrgan més visible del cos, la seva aparença o símptomes proporciona importants indicis, no només sobre les seves malalties, sinó també de les d'altres òrgans, com el fetge. Així mateix, la pell és l'òrgan més vulnerable, exposat a radiacions, traumatismes, infeccions i productes químics nocius.
Té un important paper en els diagnòstics. Observant el seu aspecte es poden detectar malalties, tant pròpies de la pell, com la lepra o la sarna, com d'altres parts del cos. A més, és un indicador de l'edat de l'individu.

## Patologia

Les possibles malalties i trastorns que poden afectar el sistema tegumentari humà inclouen:
* Erupcions
* Butllofes
* Peu d'atleta
* Infeccions
* Cremades
* Càncer de pell
* Altres tipus de càncer
* Albinisme
* Acne
* Herpes
* Herpes labial
* Picades d'insecte
* Impetigen
* Rubèola
* Malalties de transmissió sexual

## Notes

* ↑ Qualsevol formació epidèrmica diferenciada.

## Referències

* ↑ "Sistema integumentari" a National Library of Medicine - Medical Subject Headings. (anglès)
* ↑ Marieb, Elaine; Katja Hoehn. Human Anatomy & Physiology (en anglès). 7a edició. Pearson Benjamin Cummings, 2007, p. 142.
* ↑ J. M. Michelena, José Manuel Michelena Saval, Javier Lluch Tarazona i Joaquín Baixeras Almela. Fonaments de Zoologia. Universitat de València, 2004. ISBN 9788437058580.
* ↑ G. Edgar Folk Jr. i A. Semken Jr. «The evolution of sweat glands» (en anglès). International Journal of Biometeorology, 35, 1991, p. 180-186. DOI: 10.1007/BF01049065.
* ↑ «Sistema tegumentari». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Janet Amundson Romich. An Illustrated Guide to Veterinary Medical Terminology (en anglès). 3a edició, il·lustrada. Cengage Learning, 2008. ISBN 9781435420120.
* ↑ «Sistema tegumentari». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ M.J. Farabee. «THE INTEGUMENTARY SYSTEM» (en anglès). Maricopa Community Colleges, 18-05-2010. Arxivat de l'original el 2011-05-24. [Consulta: 11 febrer 2011].

## Bibliografia complementària

* McGrath, J.A.; Eady, R.A.; Pope, F.M.. Rook's Textbook of Dermatology. 7th. Blackwell Publishing, 2004, p. 3.1–3.6. ISBN 978-0-632-06429-8.
* Varga, Joseph F. A.; Bui-Marinos, Maxwell P.; Katzenback, Barbara A. «Frog Skin Innate Immune Defences: Sensing and Surviving Pathogens». Frontiers in Immunology, vol. 9, 2019, pàg. 3128. DOI: 10.3389/fimmu.2018.03128. ISSN: 1664-3224. PMC: 6339944. PMID: 30692997.
* Ferrie, Gina M.; Alford, Vance C.; Atkinson, Jim; Baitchman, Eric; Barber, Diane; Blaner, William S.; Crawshaw, Graham; Daneault, Andy; Dierenfeld, Ellen «Nutrition and Health in Amphibian Husbandry». Zoo Biology, vol. 33, 6, 2014, pàg. 485–501. DOI: 10.1002/zoo.21180. ISSN: 0733-3188. PMC: 4685711. PMID: 25296396.
* Varga, Joseph F. A.; Bui-Marinos, Maxwell P.; Katzenback, Barbara A. «Frog Skin Innate Immune Defences: Sensing and Surviving Pathogens». Frontiers in Immunology, vol. 9, 2019. DOI: 10.3389/fimmu.2018.03128/full. ISSN: 1664-3224.
* Fisheries, NOAA. «Fun Facts About Shocking Sharks | NOAA Fisheries» (en anglès). NOAA, 03-05-2022. [Consulta: 11 maig 2022].
* «Shark and Ray Workbook 3-5 update 8-31». .
* Toledo, R.C.; Jared, C. «Cutaneous granular glands and amphibian venoms». Comparative Biochemistry and Physiology Part A: Physiology, vol. 111, 1, 5-1995, pàg. 1–29. DOI: 10.1016/0300-9629(95)98515-I.
* Dawson, A. B. «The integument of necturus maculosus». Journal of Morphology, vol. 34, 3, 12-1920, pàg. 486–589. DOI: 10.1002/jmor.1050340303.
* Romer, Alfred Sherwood; Parsons, Thomas S. The Vertebrate Body. Philadelphia: Holt-Saunders International, 1977, p. 129–145. ISBN 978-0-03-910284-5.
* «714_1.tif». .
* Vassar, R; Fuchs, E «Transgenic mice provide new insights into the role of TGF-alpha during epidermal development and differentiation». Genes Dev, vol. 5, 5, 01-05-1991, pàg. 714–727. DOI: 10.1101/gad.5.5.714. PMID: 1709129.
* Gilbert, Scott F. «Induction and Competence» (en anglès). Developmental Biology. 6th edition, 2000.
* Stücker, M.; Struk, A.; Altmeyer, P.; Herde, M.; Baumgärtl, H.; Lübbers, D. W. «The cutaneous uptake of atmospheric oxygen contributes significantly to the oxygen supply of human dermis and epidermis». The Journal of Physiology, vol. 538, 3, 2-2002, pàg. 985–994. DOI: 10.1113/jphysiol.2001.013067. PMC: 2290093. PMID: 11826181.
* McCracken, Thomas. New Atlas of Human Anatomy. China: Metro Books, 2000, p. 1–240. ISBN 978-1-58663-097-3.
* «Camouflage». National Geographic. 2011-08-25. Arxivat de l'original el 27 February 2017.

## Enllaços externs

* Lectures d'anatomia de Berkeley. El sistema integumentari Arxivat 2009-04-19 a Wayback Machine.. (anglès)
* El sistema integumentari i la seva relació amb el càncer a cancerindex.org (anglès)