OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cúmul del Fènix

El Cúmul del Fènix (SPT-CL J2344-4243) és un cúmul de galàxies situat a la Constel·lació del Fènix. Té una amplada d'uns 7,3 milions d'anys llum, la qual cosa el converteix en un dels cúmuls de galàxies més massius. Fou detectat per primera vegada per Rashid Sunyaev mitjançant l'Efecte Siuniàev-Zeldóvitx amb el Telescopi Pol Sud.
A diferència d'altres cúmuls on les galàxies centrals són vermelles perquè estan formades per estrelles vermelles molt velles orbitant al voltant d'un forat negre, el nucli del cúmul del Fènix és de color blau brillant, la qual cosa indica que el gas es refreda ràpidament, generant les condicions necessàries per a la formació de noves estrelles. Dins s'hi troba més matèria normal que el total de totes les galàxies del cúmul.
La ràtio de formació estel·lar és de les més grans mai vistes en el centre d'un cúmul de galàxies. Les observacions de l'observatori de raigs X Chandra de la NASA mostra la creació de 740 noves estrelles per any. Això és significativament més que el cúmul de Perseu, on les estrelles es formen unes 20 vegades més lentament.
El cúmul del Fènix produeix més raigs X que qualsevol altre cúmul massiu conegut. Les dades obtingudes suggereixen que el gas es refreda a la velocitat més gran mai observada. Al centre del sistema, hi ha un forat negre supermassiu que creix molt ràpidament. S'expandeix a una velocitat de 60 vegades la massa del nostre Sol cada any. La mida actual és d'un 20.000 milions de vegades la massa del Sol.

## Referències

* ↑ Sebastian Bocquet «SPT-GMOS: a Gemini/GMOS-South spectroscopic survey of galaxy clusters in the SPT-SZ survey». The Astrophysical Journal Supplement Series, 1, 09-11-2016, pàg. 3. DOI: 10.3847/0067-0049/227/1/3.
* ↑ Sebastian Bocquet «Galaxy clusters discovered via the Sunyaev-Zel'dovich effect in the 2500-square-degree SPT-SZ survey». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 29-01-2015, pàg. 27. DOI: 10.1088/0067-0049/216/2/27.
* 1 2 Hervé Aussel «Planck 2013 results. XXIX. The Planck catalogue of Sunyaev-Zeldovich sources» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 29-10-2014, pàg. A29. DOI: 10.1051/0004-6361/201321523.
* 1 2 3 4 5 «Chandra :: Photo Album :: Phoenix Cluster :: August 15, 2012», 19-09-2011.(anglès)
* ↑ «Dectectado el cúmulo de galaxias mas masivo y luminosoa hasta ahora identificado».(castellà)
* ↑ «Astrophile: Galactic busy-bee solves star conundrum - space - 15 August 2012».(anglès)
* ↑ «Most massive and luminous galaxy cluster identified - MIT News Office».(anglès)
* ↑ «Giant galaxy cluster sets record pace for creating stars | UChicago News».(anglès)
* ↑ Brown, Eryn. «Massive galaxy cluster spawns more than 700 stars a year».(anglès)
* ↑ «BBC News - Galaxy cluster's 'starburst' surprises astronomers».(anglès)
* ↑ SIMBAD, "SPT-CL J2344-4243", accessed 2012-08-16
* ↑ «Dectecten el cúmul de galàxies més massiu de l'univers fins ara identificat».

## Enllaços externs

* Observatori de raigs X Chandra, Blog Home: Q&A With Michael McDonald Wed, 08/08/2012 - 16:13
# Gran Premi del Canadà del 1998

Resultats del Gran Premi del Canadà de Fórmula 1 de la temporada 1998, disputat al circuit urbà de Gilles Villeneuve a Mont-real el 7 de juny del 1998.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 3 | Michael Schumacher | Ferrari | 69 | 1h 40' 57. 3 | 3 | 10 |
| 2 | 5 | Giancarlo Fisichella | Benetton - Playlife | 69 | + 16.662 s | 4 | 6 |
| 3 | 4 | Eddie Irvine | Ferrari | 69 | + 1' 00. 059 min. | 8 | 4 |
| 4 | 6 | Alexander Wurz | Benetton - Playlife | 69 | + 1' 03. 232 min. | 11 | 3 |
| 5 | 18 | Rubens Barrichello | Stewart - Ford | 69 | + 1' 21. 513 min. | 13 | 2 |
| 6 | 19 | Jan Magnussen | Stewart - Ford | 68 | + 1 Volta | 20 | 1 |
| 7 | 22 | Shinji Nakano | Minardi - Ford | 68 | + 1 Volta | 18 | |
| 8 | 20 | Ricardo Rosset | Tyrrell - Ford | 68 | + 1 Volta | 22 | |
| 9 | 16 | Pedro Diniz | Arrows | 68 | + 1 Volta | 19 | |
| 10 | 1 | Jacques Villeneuve | Williams - Mecachrome | 63 | + 6 Voltes | 6 | |
| Ret | 23 | Esteban Tuero | Minardi - Ford | 53 | Part elèctrica | 21 | |
| Ret | 9 | Damon Hill | Jordan - Mugen - Honda | 42 | Part elèctrica | 10 | |
| Ret | 11 | Olivier Panis | Prost - Peugeot | 39 | Virolla | 15 | |
| Ret | 2 | Heinz-Harald Frentzen | Williams - Mecachrome | 20 | Virolla | 7 | |
| Ret | 7 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 18 | Accelerador | 1 | |
| Ret | 15 | Johnny Herbert | Sauber - Petronas | 18 | Virolla | 12 | |
| Ret | 17 | Mika Salo | Arrows | 18 | Virolla | 17 | |
| Ret | 8 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 0 | Caixa canvi | 2 | |
| Ret | 10 | Ralf Schumacher | Jordan - Mugen - Honda | 0 | Caixa canvi | 5 | |
| Ret | 14 | Jean Alesi | Sauber - Petronas | 0 | Col·lisió | 9 | |
| Ret | 12 | Jarno Trulli | Prost - Peugeot | 0 | Col·lisió | 14 | |
| Ret | 21 | Toranosuke Takagi | Tyrrell - Ford | 0 | Transmissió | 16 | |

## Altres

* Pole: David Coulthard 1' 18. 213
* Volta ràpida: Michael Schumacher 1' 19. 379 (a la volta 48)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». [Consulta: 26 març 2010].
# Platja Fonda (Sitges)

La platja Fonda és una petita platja urbana del municipi de Sitges (Garraf), envoltada de penya-segats, situada entre la Punta de la Llengua de la Serp, a ponent, que la separa de la platja de Sant Sebastià, i la Punta de les Mabres, a llevant, que la separa de la platja dels Balmins. Té una longitud de 37 metres i una amplada mitjana de 12 metres, formada per sorra fina. La platja només tenia accés per mar, fins que el 2019 s'hi va construir una escala metàl·lica amb graons de fusta, que salva els 10 metres de desnivell. També es va protegir el talús amb una malla metàl·lica per a evitar despreniments.
Entre la platja i la Punta de la Llengua de la Serp hi ha la cova del Vell Marí, de 36 metres de fondària, una boca de 7 x 3 metres i quatre galeries. El nom fa referència a la foca monjo del Mediterrani (Monachus monachus).

## Referències

* ↑ «Pla de distribució d'usos i serveis de temporada de les platges de Sitges». Ajuntament de Sitges, 01-12-2021.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Una nova escala metàl·lica dona accés a la platja Fonda, a Sitges». Eix Diari, 22-06-2019.
* ↑ «Cova Del Vell Marí». Espeleo World.
# NGC 6745

NGC 6745 (també coneguda com a UGC 11391) és una galàxia irregular a uns 206 milions d'anys llum (63,5 mega-parsecs) de la constel·lació de la Lira. En realitat, es tracta d'un triplet de galàxies en procés de col·lisió.
Les tres galàxies estan en procés de col·lisió des de fa centenars de milions d'anys. Després de passar a través de la galàxia més gran (NGC 6745A), la més petita (NCG 6745B) ara s'allunya. La galàxia més gran probablement fou una galàxia espiral abans de la col·lisió, però fou deformada i actualment es mostra com una galàxia peculiar. És poc probable que cap estrella de les dues galàxies col·lidissin a causa de les grans distàncies entre elles. El gas, la pols i els camps magnètics ambientals de les galàxies, això no obstant, si que interacturaren en la col·lisió. Com a resultats d'aquesta interacció, la galàxia més petita probablement perdé la major part del seu medi interestel·lar que anà a la galàxia més gran.
L'edat de NGC 6745 s'estima en ~10 milions d'anys.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Comparison LEDA/SIMBAD octobre 2002. Catalogue to be published in 2003. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 Afirmat a: Kepler Input Catalog. Pàgina: 0. Data de publicació: 2009.
* ↑ R. Brent Tully «Galaxy groups: a 2MASS catalog». Astronomical Journal, 5, 2015, pàg. 171. DOI: 10.1088/0004-6256/149/5/171.
* 1 2 Afirmat a: VizieR Online Data Catalog: 2MASS All-Sky Catalog of Point Sources (Cutri+ 2003). Autor: Schuyler D. Van Dyk. Pàgina: -1. Llengua del terme, de l'obra o del nom: rus. Data de publicació: juny 2003.
* ↑ de Grijs, R.; Anders, P.; Bastian, N.; Lynds, R.; Lamers, H. J. G. L. M.; O'Neil, E. J. «Star cluster formation and evolution in nearby starburst galaxies - II. Initial conditions». Monthly Notice of the Royal Astronomical Society, 343, 4, 2003, pàg. 1285–1300. arXiv: astro-ph/0305184. Bibcode: 2003MNRAS.343.1285D. DOI: 10.1046/j.1365-8711.2003.06777.x.(anglès)

## Enllaços externs

             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: NGC 6745
* NGC 6745: The Astronomer's Story (anglès)
* HubbleSite - NewsCenter - Vista d'una col·lisió de galàxies a vista d'ocell
* APOD:5 de novembre de 2006 - Col·lisió de galàxies NGC 6745
# Ambaixada romana (Pirros, 279 aC)

El Senat romà va enviar una ambaixada a l'Epir l'any 279 aC.
Les ambaixades estaven formades per un grup d'ambaixadors i tenien per missió portar missatges del Senat a estats estrangers. El seu nomenament era considerat un gran honor i només es concedia a homes il·lustres.
El govern de la República va enviar tres ambaixadors l'any 279 aC davant Pirros de l'Epir per negociar l'intercanvi de presoners, fets a la batalla d'Heraclea de l'any 280 aC. Pirros els va acollir amb grans honors i els va oferir tota mena de regals amb la intenció de guanyar-los pel seu servei, però els romans van rebutjar tots els oferiments. Plutarc diu que Pirros va quedar tan impressionat que va tornar els presoners sense cap rescat. La guerra es va reprendre el mateix any 279 aC.
L'ambaixada estava formada per:
* Publi Corneli Dolabel·la
* Quint Emili Pap
* Gai Fabrici Luscí, que l'encapçalava.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Legatus». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 2 desembre 2022].
* ↑ Eutropi. Breviarium ab Urbe condita, II, 6
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Pirros, 18
# Rascos

Rascos o Rascus (en llatí Rhascus, en grec antic Ράσκος) era un dels dos caps odrisis de Tràcia. Era fill de Cotis I de Tràcia al que va succeir cap a l'anyl 48 aC juntament amb seu germà Rascuporis II.
A la tercera guerra civil que va seguir a la mort de Juli Cèsar, va abraçar el partit dels triumvirs Octavi, Lèpid i Marc Antoni, mentre el seu germà Rascuporis II es va posar al costat de Marc Juni Brut i Gai Cassi Longí. Després de la derrota republicana a la batalla de Filipos, Rascos va intercedir a favor del seu germà i en va obtenir el perdó, segons diu Apià.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Rhascus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 25 febrer 2021].
# Evžen Zámečník

Evžen Zámečník (Frýdek-Místek (regió de Moràvia i Silèsia), 5 de febrer, 1939 - Brno (Moràvia), 19 de febrer, 2018), va ser un compositor, director d'orquestra i músic txec.

## Biografia

Va estudiar violí i composició al conservatori de Brno, República Txeca de 1956 a 1961. A l'"Acadèmia Janáček d'Arts Escèniques" de Brno va completar els seus estudis de composició amb Jan Kapr. El 1968 es va graduar amb l'òpera en un acte Die Posse vom Zuber - Farsa d'una tina. Amb l'ajuda d'una beca, va aprofundir els seus estudis de composició de 1968 a 1970 a la "Staatliche Hochschule für Musik" de Munic amb Günter Bialas i finalment amb Jiří Dvořáček a l'"Acadèmia d'Arts Escèniques" de Praga de 1974 a 1979.
Durant diversos anys va tocar el violí a l'orquestra de l'Òpera Janáček i a la Filharmònica Estatal de Brno.
El 1982 va fundar la Brno Brass Band (B-B-B), un conjunt de cambra del qual va ser director musical i director i per al qual va crear nombroses composicions.
A causa de la seva dilatada experiència internacional, va ser un membre del jurat molt sol·licitat per a concursos de composició i orquestres a casa i a l'estranger.

## Estil

El seu estil va tenir inicialment una tendència al neoclassicisme, però més tard va integrar cada cop més les tècniques de composició contemporànies. Tanmateix, va preferir constantment un llenguatge musical espontani i senzill, inicialment amb una certa inclinació pels timbres dels instruments de corda en obres posteriors va mostrar un interès creixent pels instruments de vent i la percussió.

## Referències

* ↑ Zamecnik, Evzen. Website des Musikverlages Kliment, abgerufen am 21. Februar 2018.
# (7317) Cabot

(7317) Cabot és un asteroide del cinturó principal amb un periheli de 2.814 ua. Té una excentricitat de 0.1520296 i un període orbital de 1300 dies (3.56 anys). Té una velocitat orbital mitjana de 19.50791831 km/s i una inclinació de 3.98061°.
L'asteroide fou descobert el 12 de març de 1940 per György Kulin. Rep el nom en honor de John Cabot, navegant i explorador.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 15 novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=7317.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 febrer 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database Browser». NASA. [Consulta: 5 gener 2008].
* ↑ «Asteroids with Canadian Connections» (en anglès). The Royal Astronomical Society of Canada, 04-02-2009. Arxivat de l'original el 2009-02-01. [Consulta: 18 octubre 2011].

## Vegeu també

* Llista d'asteroides (7001-8000)

## Enllaços externs

* Dades de l'asteroide (anglès)
* L'òrbita de l'asteroide (anglès)
Viccionari
# Amintes fill d'Antíoc

Amintes o Amintas (en llatí Amyntas, en grec antic Ἀμύντας), fill d'Antíoc, era un noble macedoni, probablement el mateix que l'any 338 aC va ser enviat com ambaixador a Beòcia per Filip II de Macedònia amb l'encàrrec d'impedir una aliança entre Tebes i Atenes.
A la mort de Filip II de Macedònia l'any 336 aC, Amintes va fugir, segons uns per por d'Alexandre el Gran i segons altres per haver participat en el complot per matar Filip i estar en connivència amb Pausànies d'Orèstia. Es va refugiar a Efes sota protecció persa; després de la batalla del Grànic l'any 334 aC, es va escapar d'Efes amb els mercenaris grecs de la zona, i es va dirigir a la cort de Darios III de Pèrsia, segons Flavi Arrià, on va planejar una conspiració per matar Alexandre mentre era a Faselis a Lícia l'hivern del 333 aC. També va fer de mediador entre el rei persa i Alexandre Lincestes al que els perses prometien ajudar a ocupar el tron de Macedònia a canvi d'assassinar Alexandre el Gran, però aquest complot es va descobrir quan Parmeni va capturar al persa Asisines, l'enviat secret de Darios III, a Alexandre Lincestes.
A la batalla d'Issos l'any 333 aC, Amintes era el comandant dels mercenaris grecs al servei dels perses i va aconsellar encertadament a Darios d'esperar a Alexandre a les planes occidentals cilícies, consell que el rei no va escoltar, segons diuen Flavi Arrià i Plutarc.
Al començament del 332 aC era amb els mercenaris grecs a Trípoli a Fenícia on va confiscar alguns vaixells amb els quals va anar a Xipre i des allí a Egipte on va al·legar ser el nou sàtrapa persa enviat per Darios, i se li van obrir les portes de Pelúsion. Des d'allí va passar a Memfis i va obtenir el suport de molts egipcis, derrotant la guarnició persa dirigida per Mazaces. Després de la fàcil victòria els mercenaris grecs i els egipcis es van confiar i es van dedicar al saqueig i Mazaces es va recuperar, va reorganitzar les forces perses, va atacar les forces d'Amintes per l'esquena i els va derrotar. El mateix Amintes va morir juntament amb la major part dels seus homes.

## Referències

* ↑ 5.Amyntas a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 155-156
# Odorín

Odorín és un poble i municipi d'Eslovàquia. Es troba a la regió de Košice, a l'est del país. La primera referència escrita de la vila data del 1263.

## Referències

* ↑ «Obec - Oficiálna stránka obce Odorín». www.obecodorin.sk. [Consulta: 10 abril 2019].
# Antoni Maria Riera Clavillé

Antoni Maria Riera Clavillé (1927-2018) va ser un arquitecte i paisatgista català.

## Trajectòria

Part de la seva trajectòria professional va estar vinculada al Servei de Parcs i Jardins de Barcelona durant la segona meitat del segle xx, convertint-se en l'arquitecte en cap del Parc Zoològic de Barcelona durant el "procés d'extensió i modernització" impulsat sota la direcció d'Antoni Jonch i Cuspinera entre els anys 50 i 80. Va col·laborar amb l'arquitecte Lluís Riudor i Carol en la realització de diverses edificacions del Parc d'atraccións de Montjuïc, com el Parasol i el Quiosc Damm, i va ser responsable del disseny del desaparegut monument a Ildefons Cerdà, inaugurat l'any 1959.

## Referències

* ↑ Rivero Matas, Montse; Cartañà Pinén, Jordi. L'últim jardiner: Josep Batlle Gras (1920-2006). Institució Catalana d'Estudis Agraris, 02-2017. ISBN 978-84-9965-345-7.
* ↑ Winkels, Edwin. «Una plaza sin nombre, pero la llaman Cerdà». El Periódico, 17-09-2010. [Consulta: 14 juliol 2022].

## Vegeu també

* Aquarama Barcelona
# Selman Ada

Selman Ada (Ceyhan, Adana, 24 de febrer de 1953) és un pianista, director d'orquestra i compositor turc. Va cursar estudis especials al Conservatori de París entre 1965 i 1971, i va ser l'únic artista turc enviat a l'estranger per estudis de composició i direcció d'orquestra dins del marc de la llei 6660 sobre Nens prolífics. La seva primera òpera, Ali Baba ve Kırk Haramiler (Alí Babà i els quaranta lladres), amb llibret de Tarık Günersel, va ser posada en escena a l'Òpera de Wuppertal el 2012. També ha compost l'òpera Aşk-ı Memnu (Amor prohibit) sobre la novel·la Aşk-ı Memnu de l'escriptor Halit Ziya Uşaklıgil, amb llibret de Tarık Günersel, que es va estrenar el 2016.

## Vegeu també

* Başka Dünya

## Referències

* ↑ «Selman Ada». Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 7 octubre 2024].
* ↑ KOÇAK (A.A), Elif. «İlk operamızı ‘ihraç’ ettik» (en turc), 05-04-2012. [Consulta: 7 octubre 2024].
* ↑ «Aşk-ı Memnu büyük ilgi gördü», 06-09-2017. Arxivat de l'original el 2017-09-06. [Consulta: 7 octubre 2024].
# Antemunt

Antemunt (grec antic: Ἀνθεμοῦς, Anthemūs, llatí: Anthemus) va ser una ciutat de Macedònia situada al sud-est de Tessalònica i al nord de la península Calcídica. Tenia per limit, al nord, Bisàltia, Crestònia i Migdònia.
Heròdot explica que Amintes I de Macedònia la va cedir a Olint. Tucídides diu que era una regió de Macedònia. L'any 429 aC el seu territori va ser devastat pels tracis sota el comandament de Sitalces.
Quan era en possessió dels atenesos, el rei Filip II de Macedònia la va conquerir, i finalment la va cedir a Olint juntament amb Potidea. Durant la batalla d'Issos un esquadró de l'exèrcit d'Alexandre el Gran estava format per habitants d'Antemunt.

## Referències

* ↑ «Anthemus 2». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Heròdot, Històries V, 94.
* ↑ Tucídides. Història de la guerra del Peloponès II, 99-100.
* ↑ Demòstenes. Discursos polítics VI, 20
* ↑ Flavi Arrià. Anàbasi d'Alexandre el Gran II, 9,3
# Palau del Marquès de Santa Isabel

El Palau del Marquès de Santa Isabel és un edifici al Passeig de Sant Joan, 39-41 de Barcelona, catalogat com a bé cultural d'interès local. Avui dia és la seu del Departament d'Interior de la Generalitat de Catalunya.

## Arquitectura

Es tracta d'un palauet amb jardí, decorat amb molta austeritat seguint patrons classicistes. L'entrada principal dona al carrer de la Diputació, on hi ha el jardí, i té una façana al Passeig de Sant Joan. També té un petit hivernacle de ferro i vidre, de l'època de la construcció original.

## Història

Fou construït entre el 1883 i el 1884 per Josep Fontserè i Mestre per al fabricant tèxtil Frederic Ricart i Gibert, que havia comprat el solar el 1869 per a construir-hi un palau, però morí abans d'acabar-se l'obra el 1883.
L'immoble va ser heretat pel seu fill Felip Ricart i Fernández de Córdoba, i el 1920 va passar a ser la seu d'Aigües de Barcelona, que al llarg dels anys hi va efectuar diverses reformes i ampliacions, algunes d'elles dirigides per Francesc de Paula del Villar i Carmona. El 1945 s'hi van remuntar tres plantes (l'última amansardada) i s'hi va afegir un cos poligonal a l'angle més allunyat del Passeig de Sant Joan.
Durant la Guerra Civil espanyola s'hi va construir un refugi antiaeri, que s'obre esporàdicament a les visites.

## Vegeu també

* Can Ricart (El Raval)
* Can Ricart (Poblenou)

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Palau del Marquès de Santa Isabel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Palau del Marquès de Santa Isabel». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Palau del Marquès de Santa Isabel». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* ↑ «Refugis antiaeris de Barcelona: El refugi antiaeri del palauet de Santa Isabel». Refugis antiaeris de Barcelona (blog). Josep Maria Contel i Ruiz, 27-10-2012.

## Enllaços externs

* «Palau del Marquès de Santa Isabel». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
Monuments de l'Eixample de Barcelona :
# Pintura acrílica

La pintura acrílica és una classe de pintura que conté un material plastificat, és una pintura d'assecament ràpid, en la que els pigments estan continguts en una emulsió d'un polímer acrílic. Encara que són solubles en aigua, una vegada seques són resistents a aquesta. Destaca especialment per la rapidesa de l'assecament. Així mateix, en assecar es modifica lleugerament el to, més que a la pintura a l'oli. La pintura acrílica data de la primera meitat del segle xx, i va ser desenvolupada paral·lelament a Alemanya i els Estats Units.
Làtex és la denominació comuna dels polímers obtinguts mitjançant polimerització en emulsió, i són dispersions col·loidals de partícules molt petites de polímer en un medi continu. Els làtexs poden ser aplicats a la fabricació de pintures per arquitectura, però també en adhesius per a fusta (cola vinílica), pintures per a paper, additius per a ciment i concretament, des de fa uns anys a modificadors de reologia.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 29 octubre 2014].