# Arthropleura

Arthropleura és un gènere d'artròpodes milpeus extints que van viure a l'actual Amèrica del Nord i Europa fa uns 345 a 290 milions d'anys, des de l'etapa Viseà del període Carbonífer inferior fins a l'etapa Sakmarià del període Permià inferior.
Les espècies del gènere són els invertebrats terrestres més grans coneguts de tots els temps, i haurien tingut pocs, si n'hi hagués cap, depredadors.

## Morfologia

A. armata va créixer fins a fer 2,5 metres de llarg. S'han trobat rastres d'Arthropleura de fins a 50 centímetres d'ample a Joggins, Nova Escòcia. El 2021 es va informar d'un fòssil, probablement un exoesquelet cobert (exúvia) d'un Arthropleura amb una amplada estimada de 55 centímetres, una longitud d'1,9 metres a 2,63 metres i una massa corporal de 50 kg.
* Morfologia anterior d'A. armata
Arthropleura va poder créixer més gran que els artròpodes moderns, en part a causa de la major pressió parcial d'oxigen a l'atmosfera terrestre en aquell moment i en part a causa de la manca de grans depredadors de vertebrats terrestres.
* Potes i estructures associades
Arthropleura es caracteritza per una sèrie de tergites (exoesquelet dorsal) ben desenvolupats que tenen tres lòbuls com un trilobit, amb les superfícies dorsals cobertes per molts tubercles. El cap és gairebé desconegut, ja que la placa oval anterior davant del primer tergit trilobat, que abans es pensava que era l'escut del cap, es va considerar un collum (primer tergit del tronc de milpeus) per estudis posteriors. Segons el descobriment d'altres artropleurids (Microdecemplex), el cap podria haver tingut antenes no filamentoses i òrgans semblants a trompetes. S'estima que Arthropleura tenia un nombre de tergites trilobades que oscil·lava entre 28 i 32.
* Anatomia del milpeus modern per a comparació
* Estimació de la mida de l'exemplar més gran
L'alineació entre la pota i el tergites no s'entén bé, però almenys es creu que va ser diplopoda en cert grau: dos parells de potes per tergites, com el milpeus modern. Al costat de l'esternita mitjana, hi havia tres parells de plaques ventrals situades al voltant de cada parell de potes, és a dir, plaques K, B i roseta, i es pensava que les plaques B o K eren òrgans respiratoris. El cos acabava amb un tèlson trapezoïdal.

## Paleobiologia

Es creu que tots els fòssils d'Arthropleura trobats són exúvia (parts de la muda). La bona conservació de les seves primes exúvies, plaques de contrafort al voltant de la base de les potes i evidències de petjades fòssils de 3 cm de profunditat (és a dir, l'icnotàxon Diplichnites cuithensis) suggereixen que tenien un exoesquelet robust i vagaven per la terra. Una vegada es pensava que Arthropleura vivia principalment als boscos de carbó. Tanmateix, probablement va viure una vida independent del bosc, ja que es van trobar petjades fòssils en zones més obertes i es van trobar fòssils fins i tot després del col·lapse de la selva tropical del Carbonífer.
No hi ha proves sòlides de la dieta d'Arthropleura, ja que els fòssils que abans es consideraven copròlits, inclosos els fragments de licopodiòpsides i les espores de pteridòfits, es consideren més tard una mera coexistència de fòssils vegetals i restes d'exúvia. No obstant això, encara s'accepta la interpretació d'una dieta herbívora, i s'estima que Arthropleura pot haver menjat no només espores, sinó també esporofil·les i llavors, a causa de la seva enorme mida que possiblement requeria molta nutrició.

## Extinció

Anteriorment, l'extinció d'Arthropleura s'atribuïa a la disminució del bosc de carbó. Tanmateix, s'han descobert molts fòssils fins i tot després del col·lapse de la selva tropical del Carbonífer, i s'estima que la mateixa Arthropleura va viure una vida independent del bosc.
Una proposta més recent és que la diversificació dels tetràpodes i la dessecació de l'equador van provocar que s'extingís.

## En la cultura popular

Artropleura surt a l'episodi 2, corresponent a la vida als boscos d'aiguamolls del Carbonífer, de la sèrie documental Walking with Monsters, de la BBC.

## Referències

* ↑ Entrada «Arthropleura» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* 1 2 3 4 5 6 7 Davies, Neil «The largest arthropod in Earth history: insights from newly discovered Arthropleura remains (Serpukhovian Stainmore Formation, Northumberland, England)» (en anglès). Journal of the Geological Society, 179(3), 21-12-2021. DOI: 10.1144/jgs2021-115.
* 1 2 «Largest-ever millipede fossil found on Northumberland beach» (en anglès). BBC News, 21-12-2021.
* ↑ Martino i Greb, 2009.
* ↑ Mcghee, 2013.
* ↑ «The Excitement of Discovery» (en anglès). Virtual Museum of Canada. Arxivat de l'original el 2012-02-04. [Consulta: 27 maig 2023].
* ↑ Lockley i Meyer, 2013, p. 25-52.
* 1 2 3 Sues, Hans-Dieter «Largest Land-Dwelling "Bug" of All Time» (en anglès). National Geographic. Arxivat de l'original el 2016-03-04 [Consulta: 3 gener 2021].
* 1 2 3 4 5 Kraus, O.; Brauckmann, C. «Fossil giants and surviving dwarfs. Arthropleurida and Pselaphognatha (Atelocerata, Diplopoda): characters, phylogenetic relationships and construction» (en anglès). Eureka Magazine, 40, 05-05-2003, pàg. 5-50.
* 1 2 Wilson i Shear, 1999, p. 351-375.
* 1 2 3 4 Schneider, Joerg; Lucas, Spencer; Werneburg, Ralf; Rößler, Ronny «Euramerican Late Pennsylvanian/Early Permian arthropleurid/tetrapod associations – implications for the habitat and paleobiology of the largest terrestrial arthropod» (en anglès). New Mexico Museum of Natural History and Science Bulletin, 49, 01-05-2010, pàg. 49-70.
* ↑ Hunt et al., 2004, p. 66.
* ↑ Briggs, Plint i Pickerill, 1984, p. 843-855.
* ↑ Scott, Chaloner i Peterson, 1985, p. 133-140.
* ↑ Holmes, 2008, p. 57-84.

## Bibliografia

* Anderson, Lyall I.; Dunlop, Jason A.; Horrocks, Carl A.; Winkelmann, Heather M.; Eagar, R. M. C. «Exceptionally preserved fossils from Bickershaw, Lancashire UK (Upper Carboniferous, Westphalian A (Langsettian))» (en anglès). Geological Journal, 32(3), 1998, pàg. 197-210. DOI: 10.1002/(sici)1099-1034(199709)32:3<197::aid-gj739>3.0.co;2-6.
* Briggs, D. E.; Plint, A. G.; Pickerill, R. K. «Arthropleura trails from the Westphalian of eastern Canada» ( PDF) (en anglès). Palaeontology, 27(4), 1984. Arxivat de l'original el 2016-10-11 [Consulta: 27 maig 2023].
* Holmes, Thom. «The first land animals». A: March Onto Land: the Silurian Period to the Middle Triassic Epoch (en anglès). Infobase Publishing, 2008 (The Prehistoric Earth). ISBN 9780816059591.
* Hunt, Adrian P.; Lucas, Spencer G.; Lerner, Allan; Hannibal, Joseph T. «The giant Arthropleura trackway Diplichnites cuithensis from the Cutler Group (Upper Pennsylvanian) of New Mexico» (en anglès). Geological Society of America Abstracts with Programs, 36(5), 2004. Arxivat de l'original el 2015-09-28 [Consulta: 27 maig 2023].
* Lockley, M. G.; Meyer, Christian. «The tradition of tracking dinosaurs in Europe». A: Dinosaur Tracks and Other Fossil Footprints of Europe (en anglès). Columbia University Press, 2013. ISBN 9780231504607.
* Martino, Ronald L.; Greb, Stephen F. «Walking Trails of the Giant Terrestrial Arthropod Arthropleura from the UpperCarboniferous of Kentucky» ( PDF) (en anglès). Journal of Paleontology, 2009. Arxivat de l'original el 2019-12-23 [Consulta: 6 febrer 2021].
* Mcghee, George R., Jr. When the Invasion of Land Failed: The Legacy of the Devonian Extinctions (en anglès), 2013. ISBN 9780231160575.
* Scott, A. C.; Chaloner, W. G.; Paterson, S. «Evidence of pteridophyte–arthropod interactions in the fossil record» ( PDF) (en anglès). Proceedings of the Royal Society of Edinburgh, 86B, 1985.
* Wilson, Heather M.; Shear, William A. «Microdecemplicida, a new order of minute arthropleurideans (Arthropoda: Myriapoda) from the Devonian of New York State, U.S.A.» (en anglès). Earth and Environmental Science Transactions of the Royal Society of Edinburgh, 90(4), 1999, pàg. 351–375. DOI: 10.1017/S0263593300002674. ISSN: 1473-7116.

## Enllaços externs

* Diplichnites