OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vi veri universum vivus vici

Vi Veri Universum Vivus Vici és una frase en llatí, que vol dir "Pel poder de la veritat, jo, estant viu, he conquistat l'univers". La frase pot ser també escrita com Vi Veri Vniversvm Vivvs Vici, atès que en l'alfabet llatí original la 'u' no existia sinó com una variant de la grafia 'v' (per al so actual /w/). Popularment se cita com "Veniversum" però això és un error tipogràfic popularitzat pel còmic "V de Vendetta", i que no té sentit etimològicament.
La cita és generalment atribuïda a l'obra Fausto de Johann Wolfgang von Goethe, on apareix suposadament com Vi veri ueniversum vivus vici, encara que no ha estat possible trobar una cita directa.
El mag i ocultista Aleister Crowley va prendre la frase com el seu emblema màgic per a la seva organització ocultista "Astrum Argentum", en aconseguir el grau de Magister Templi. L'escriptor i dibuixant de còmics Alan Moore, qui es va autoproclamar Mag del Caos el gener de 1994, autor de la novel·la gràfica V de Vendetta ha manifestat en nombroses ocasions el seu interès per la figura del mag anglès Aleister Crowley. En el còmic original V de Vendetta d'Alan Moore, la frase és atribuïda a "un cavaller alemany anomenat Dr. John Faust."
La frase va guanyar popularitat gràcies a la pel·lícula V de Vendetta, en la qual el personatge principal (interpretat per Hugo Weaving) la cita com el seu "lema personal, igual que el de Fausto". En aquesta pel·lícula, la traducció s'adapta de manera lliure, Pel poder de la veritat, mentre visqui, hauré conquerit l'univers.

## Referències

* ↑ «Thelemapedia: The Encyclopedia of Thelema & Magick | Aleister Crowley». [Consulta: 6 març 2021].
* ↑ «Everything Technoccult has on ‘Alan Moore’», 12-10-2017. Arxivat de l'original el 2017-10-12. [Consulta: 6 març 2021].
* ↑ Babcock, Jay. «MAGIC IS AFOOT: A Conversation with ALAN MOORE about the Arts and the Occult» (en anglès), 10-05-2007. [Consulta: 6 març 2021].
* ↑ Says, Kevin. «The Alan Moore Interview: Ideas, entities and Aleister Crowley» (en anglès britànic). [Consulta: 6 març 2021].
# Cantorchilus

Cantorchilus és un gènere d'ocells de la família dels troglodítids (Troglodytidae) que viu en diferents hàbitats de la zona Neotropical.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per 12 espècies:
* Cantorchilus modestus - cargolet modest
* Cantorchilus zeledoni - cargolet de Zeledón
* Cantorchilus elutus - cargolet de l'istme
* Cantorchilus leucotis - cargolet pitclar
* Cantorchilus superciliaris - cargolet cellut
* Cantorchilus guarayanus - cargolet de Guarayos
* Cantorchilus longirostris - cargolet becllarg
* Cantorchilus griseus - cargolet gris
* Cantorchilus semibadius - cargolet riberenc
* Cantorchilus nigricapillus - cargolet de capell
* Cantorchilus thoracicus - cargolet pitestriat
* Cantorchilus leucopogon - cargolet gorjaestriat

## Referències

* ↑ «Cantorchilus leucotis (cargolet de pit pàl·lid) - Avibase». [Consulta: 8 novembre 2024].
* ↑ «Cantorchilus N.I.Mann, Barker, J.A.Graves, K.A.Dingess-Mann & P.J.B.Slater, 2006» (en castellà). [Consulta: 8 novembre 2024].
* ↑ «Dapple-throats, sugarbirds, fairy-bluebirds, kinglets, Elachura, hyliotas, wrens, gnatcatchers – IOC World Bird List». [Consulta: 8 novembre 2024].
# Vaso Bakočević

Vaso Bakočević (Risan, 8 d'agost de 1989) és un lluitador montenegrí d'arts marcials mixtes. Fou campió de la categoria de pes lleuger a la promotora sèrbia d'MMA Megdan Fighting.
Bakočević va néixer l'any 1989 a la ciutat de Risan, a la regió balcànica de Montenegro. Des de petit ja fou una persona problemàtica, com ell mateix relata en diverses publicacions on ell intimidava als seus companys.

## Carrera a les arts marcials i biografia

És un dels lluitadors de MMA més polèmics de la regió, si no el més polèmic. Embolics amb els seus adversaris abans del combat, enfrontaments tensos al pesatge, baralles molt sagnants i també se'l coneix com un lluitador que no tria els seus oponents, fets que li ha costat moltes derrotes.
Bakočević té un record de 68 combats del qual 43 victòries, 24 derrotes i 1 empat és el rècord absolut del nombre d'aparicions de MMA pel que fa a lluitadors regionals, i recentment també ha tingut una aparició en boxa sense guants (on te un record invicte de 5 victòries).

## Referències

* 1 2 «Vaso Bakočević ("Psychopath") | MMA Fighter Page» (en anglès). [Consulta: 22 juliol 2024].
* 1 2 Sherdog.com. «Vaso» (en anglès). [Consulta: 22 juliol 2024].
* 1 2 3 «Vaso Bakočević - sve o najpoznatijem crnogorskom MMA borcu!» (en bosnià), 25-11-2020. [Consulta: 22 juliol 2024].
* ↑ «Vaso Bakocevic (%{weight}) Perfil de MMA - ESPN (AR)» (en castellà). [Consulta: 23 juliol 2024].
* ↑ «VASO THE PSYCHO BAKOCEVIC | BKFC». [Consulta: 23 juliol 2024].
# Abraça'm fort

Abraça'm fort (originalment en francès, Serre Moi Fort) és una pel·lícula francesa del 2021 escrita i dirigida per Mathieu Amalric, basada en l'obra Je Reviens de Loin de Claudine Galea. És protagonitzada per Vicky Krieps com a Clarisse, una dona que abandona el seu marit i els seus fills. S'ha subtitulat al català.
Segons el director Mathieu Amalric, la pel·lícula es va rodar en segments amb mesos de diferència per tal de capturar diverses temporades. El rodatge va acabar el febrer de 2020.
La pel·lícula es va projectar el 14 de juliol de 2021 al Festival de Canes de 2021, i es va estrenar als cinemes de França el 8 de setembre de 2021.

## Premissa

Una dona fuig de la seva família, obligant el seu marit a tenir cura dels fills que ha deixat.

## Repartiment

* Vicky Krieps com a Clarisse
* Arieh Worthalter com a Marc, el marit de la Clarisse
* Anne-Sophie Bowen-Chatet com a Lucie, filla de la Clarisse i d'en Paul
* Sacha Ardilly com a Paul, fill de la Clarisse i d'en Paul

## Referències

* ↑ O'Sullivan, Michael. «'Hold Me Tight' is a meditation on grief both haunting and detached», 06-10-2022. [Consulta: 9 octubre 2022].
* ↑ «Abraça'm fort». ésAdir. [Consulta: 4 novembre 2022].
* ↑ Abraça'm fort a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Tafoya, Scout. «The Force of Hope: Mathieu Amalric on Hold Me Tight». rogerebert.com, 13-09-2022. [Consulta: 9 octubre 2022].
* ↑ Gruder, Susannah. «'Hold Me Tight' Review: Vicky Krieps Mesmerizes in Mathieu Amalric's Cryptic Story of Loss», 09-09-2022. [Consulta: 9 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Tràiler subtitulat al català
# Sambava

Sambava és una ciutat i commune de la costa oriental del nord de Madagascar. És la capital del Districte de Sambava i de la Regió Sava. El 2001 tenia uns 40.000 habitants.

## Infraestructures

Sambava es troba a la Route nationale 5a Ambilobe - Antalaha. Compta amb un aeroport.

## Economia

L'agricultura i ramaderia donen feina al 45% dels treballadors de la ciutat. El conreu més important és la vainilla, seguida del cocoter i l'arròs. La indústria i els serveis proporcionen ocupació al 0,5% i 53,5% dels treballadors respectivament
Sambava té platges de sorra blanca.
* Platja de Sambava
* Ajuntament
* Dones collint vainilla
* Platha de Sambava

## Clima

La temperatura mitjana anual és de 24 °C amb poca diferència entre els mesos de l'any (21 °C juliol i agost i 26 °C de gener a abril. La pluviometria mitjana és de 2.407 litres. El mes més sec és setembre amb 100 litres de pluja i els més plujós gener amb 342 litres.

## Referències

* 1 2 3 «ILO census data». Cornell University, 2002. [Consulta: 23 febrer 2008].
* ↑ «Climate Statistics for Sambava, Madagascar (1961-1990)». Arxivat de l'original el 6 d’abril 2013. [Consulta: 25 febrer 2012].
# Capgròs comú

El capgròs comú (Carcharodus alceae) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels hespèrids (Hesperiidae), present als Països Catalans.

## Distribució

Té una distribució molt àmplia: sud i centre d'Europa fins als Urals i nord-oest del Kazakhstan, nombroses illes del Mediterrani incloent les Balears, Àsia Menor i Pròxim Orient, Transcaucàsia, Caucas i parts de l'oest i centre d'Àsia.

## Hàbitat

Es tracta d'una espècie generalista i que ocupa nombrosos tipus d'hàbitats herbosos on creixin plantes nutrícies. L'eruga es pot alimentar de Alcea rosea, Althea officinalis, Lavatera thuringiaca, Malva sylvestris, Malva neglecta, Malva moschata, Malva pusilla i Malva alcea.

## Període de vol

És bivoltina al nord, entre abril i juny i juliol i setembre, però trivoltina o polivoltina al sud, entre febrer i novembre, segons la localitat i l'altitud.

## Referències

* ↑ «Noms de papallones | TERMCAT». [Consulta: 8 novembre 2024].
* ↑ Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.
* 1 2 3 4 Tshikolovets, Vadim V. Butterflies of Europe & the Mediterranean area (en anglès). Tshikolovets Publications, 2011. ISBN 978-80-904900-0-0.

## Enllaços externs

* UK Butterflies (anglès)
* European Butterflies (anglès)
# Gaig blau de l'Índia

El gaig blau de l'Índia (Coracias benghalensis) és una espècie d'ocell de la família dels coràcids (Coraciidae) que habita boscos, zones obertes, terres de conreu i ciutats d'Àsia meridional, des de l'est d'Iraq, cap a l'est, fins l'Índia i Sri Lanka.

## Taxonomia

S'han descrit dues subespècies:
* C. b. benghalensis (Linnaeus, 1758). Des d'Aràbia oriental fins al nord-est de l'Índia i Bangladesh.
* C. b. indicus Linnaeus, 1766. De l'Índia central i meridional i Sri Lanka.
El gaig blau d'Indoxina és considerat una subespècie més per diversos autors.

## Referències

* ↑ «gaig blau de l'Índia». Diccionari dels ocells del món. Fundació Barcelona Zoo, Institut Català d'Ornitologia i TERMCAT, 2017-2023. [Consulta: 8 novembre 2024].
* ↑ Gill, F.; Donsker, D. (Eds) «IOC World Bird List 8.1» (en anglès). IOC World Bird List, v8.1, 2018. DOI: 10.14344/ioc.ml.8.1.
# Gesta (papallona)

Gesta és un gènere de lepidòpters ditrisis de la família dels hespèrids (Hesperiidae), subfamília Pyrginae. És un gènere neotropical. Una sola espècie arriba fins al sud-oest dels Estats Units.

## Espècies

Les espècies reconegudes del gènere Gesta inclouen:
* Gesta austerus (Schaus, 1902) - Perú.
* Gesta gesta (Herrich-Schäffer, 1863) - Sud-amèrica i Cuba.
* Gesta heteropterus (Plötz, 1884) - Brasil i Veneçuela.
* Gesta inga Evans, 1953 - Bahia au el Brasil.
* Gesta invisus (Butler & Druce, 1872) - Arizona, Texas, Mèxic, Costa Rica, Guatemala.

## Referències

* ↑ Cong, Qian; Zhang, Jing; Shen, Jinhui; Grishin, Nick Insecta Mundi, 0731, 2019, pàg. 1–56.
* ↑ Brower, Andrew V.Z. & Warren, Andrew (2008): Tree of Life Web Project – Hesperiidae. Version of 2008-APR-07

## Bibliografia

* Base de dades del gènere de lepidòpters del Museu d'Història Natural
# Hesperins

Els hesperins (Hesperiinae) són una subfamília de lepidòpters papilionoïdeus de la família dels hespèrids (Hesperiidae). Es coneixen 325 gèneres i 2.000 espècies de distribució cosmopolita, la meitat d'elles neotropicals.

## Característiques

En repòs mantenen les ales en una disposició particular, amb anteriors horitzontals i les posteriors mig obertes, formant un angle amb les davanteres. La vena M2 de l'ala anterior està marcadament corbada cap a la vena M3.

## Història natural

Les erugues s'alimenten principalment de monocotiledònies; algunes espècies s'han especialitzat a perforar les arrels i les tiges de Yucca i d'Agave.
Abans s'agrupaven en una subfamília separada (Megathyninae), però els caràcters particulars que presenten es deuen, fonamentalment, a l'alt grau d'especialització assolit.

## Tribus

* Aeromachini
* Ampittiini
* Anthoptini
* Baorini
* Calpodini
* Erionotini
* Hesperiini
* Moncini
* Taractocerini
* Thymelicini

## Bibliografia

* Butterfly Net International, Higher Classification of Hesperiidae[1]
* Ackery, P., R. de Jong and R. I. Vane-Wright (1999) The Butterflies: Hedyloidea, Hesperioidea and Papilionoidea. in Lepidoptera, Moths and Butterflies. 1. Evolution, Systematics and Biogeography. Handbook of Zoology 4(35):263-300 (ed. N. P. Kristensen). Berlín: de Gruyter.
* Devyatkin, A.L., 2002: Hesperiidae of Vietnam: 11. New taxa of the subfamily Hesperiinae (Lepidoptera: Hesperiidae). Atalanta 33 (1-2): 127-135.
* Freeman, H.A., 1969: Records, new species, and a new genus of Hesperiidae from Mexico (Supplement 2). The Journal of the Lepidopterists' Society 23 (suppl. 2): 1-64. Full article: [2].
* Warren, A.D.; Ogawa, J.R.; Brower, A.V.Z. 2009: Revised classification of the family Hesperiidae (Lepidoptera: Hesperioidea) based on combined molecular and morphological data. Systematic entomology, 34: 467-523.
# Sant Andreu de Castellbò

Sant Andreu és un nucli de població del municipi de Montferrer i Castellbò i de l'entitat municipal descentralitzada Vila i Vall de Castellbò, a l'Alt Urgell. Es troba a la carretera de Castellbò, a un parell de quilòmetres més a munt del despoblat de les Eres. A una alçada de a 1.329 metres passat el barranc de Sant Andreu i el vessant oriental del turó de l'Orri. És un poble apinyat que arribà a 61 habitants el 1857, que baixà a 36 el 1960, 11 el 1991, i a 1 el 2019.
La seva església, sufragània de Castellbò, dedicada a Sant Andreu, que dona nom al poble, és un edifici romànic de nau i absis molt modificats per l'afegitó d'altars laterals i d'un matusser campanar de cadireta semicircular, com l'absis sobre el qual reposa, que li dona una vista exterior força xocant. Guarda, però, notables imatges barroques (sant Andreu, sant Joan Evangelista i la Mare de Déu del Roser) d'inici del segle xviii. De sota el poble surt la pista que porta a l'estació d'esquí de fons de Sant Joan de l'Erm.

## Referències

* ↑ «251403 Montferrer i Castellbò». Idescat. [Consulta: 24 agost 2020].
* ↑ GGCC, Montferrer i Castellbò: Arxivat 2021-06-08 a Wayback Machine. Altres indrets del terme, Turbiàs, les Eres i Sant Andreu de Castellbò.
# Estació de Pere IV

Mapa TramBesòs T4, T5 i T6 :
Mapa línia Poblenou-UAB i L8 :
Pere IV és una estació de la línia T4 de la xarxa del Trambesòs situada sobre l'Avinguda Diagonal al costat de la seva intersecció amb el carrer de Pere IV, al districte de Sant Martí de Barcelona, que es va inaugurar el 8 de maig de 2004 amb l'obertura del Trambesòs.
La ubicació és propera al Parc del Centre del Poblenou i a Can Ricart
Trambesòs :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Verdaguer | Ca l'Aranyó | | Fluvià | Estació de Sant Adrià |

## Projectes

El Pla Director d'Infraestructures 2009-2018 de l'ATM preveu la creació de la línia Poblenou-UAB d'FGC passant per aquesta estació, ja sigui com a perllongament de la línia 8 o com a línia independent.

## Vegeu també

* Tram de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya

## Referències

* ↑ «PDI de la regió metropolitana de Barcelona 2009-2018: Programa AX (ampliació de xarxa)» (PDF). Autoritat del Transport Metropolità, 2009. Arxivat de l'original el 2014-02-21. [Consulta: 21 setembre 2010].
* ↑ PDI 2009-2018, pàg. 167.
* ↑ «Perllongament de la línia Llobregat-Anoia dels FGC. TRAM: Plaça Espanya-Francesc Macià-Glòries-Besòs. Estudi de demanda» (PDF). Generalitat de Catalunya, 01-03-2004. [Consulta: 24 agost 2011].
# Estació de Fluvià

Mapa TramBesòs T4, T5 i T6 :
Fluvià és una estació de la línia T4 de la xarxa del Trambesòs situada sobre l'Avinguda Diagonal, entre els carrers Fluvià i Bac de Roda, al districte de Sant Martí de Barcelona i es va inaugurar el 8 de maig de 2004 amb l'obertura del Trambesòs.
Trambesòs :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Verdaguer | Pere IV | | Selva de Mar | Estació de Sant Adrià |

## Referències

* ↑ «TRAMbesòs - Fluvià». Trenscat.com. [Consulta: 3 juliol 2022].

## Vegeu també

* Tram
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Celia Segura Rodríguez

Celia Segura Rodríguez (Barcelona, 10 de març de 2007) és una futbolista catalana que juga com a davantera al FC Barcelona B femení. Té el rècord anotador de la Masia quan anotà 121 gols la temporada 18/19 quan jugava amb l'Aleví femení. Ha sigut internacional amb les categories inferiors de la selecció espanyola.

## Palmarès

* Medalla de plata Mundial sub-17 (2024)
* Bota de bronze Mundial sub-17 (2024)
* Pilota de bronze Mundial sub-17 (2024)

## Referències

* ↑ «El Barça quiere retener a Celia Segura, una de las joyas de La Masia» (en castellà), 26-01-2024. [Consulta: 1r novembre 2024].
* ↑ «5-0: Pau Comendador y Celia Segura le dan a España el billete para semifinales» (en castellà), 27-10-2024. [Consulta: 1r novembre 2024].
* ↑ Tikas, Maria. «Celia Segura, la promesa del Barça que brilló en el Mundial sub-17» (en castellà), 04-11-2024. [Consulta: 12 novembre 2024].
# Sonata per a flauta i piano (Martinů)

La Sonata per a Flauta i Piano, H. 306, va ser composta per Bohuslav Martinů l'any 1945 a Sud Orleans, Cape Cod, durant el període de cinc anys que el compositor va passar als Estats Units, mentre fugia de la França ocupada. L'obra va ser dedicada a George Laurent, flautista principal de la Boston Symphony Orchestra de 1918-1952. Va ser estrenada el 18 de desembre de 1949 a Nova York, amb Lois Scheafer com a solista. Tot i que Martinů al principi hauria titulat la feina com a Primera Sonata per Flauta i Piano, no va arribar a compondre'n una segona.

## Moviments

La sonata consta de tres moviments:
* I. Allegro moderato
* II. Adagio
* III. Allegro poco moderato

## Descripció

Els moviments exteriors són notablement rítmics, amb un segon moviment de caràcter més melancòlic i líric. El tercer moviment està inspirat en un fer. La inspiració pel tema dels tercer moviment prové de l'experiència de Martinu d'haver de cuidar un enganyapastors cridaner ferit a Cape Cod. El cant de l'ocell es reprodueix dins el mateix.

## Referències

* ↑ Way 2000
* ↑ Wion 2012
* ↑ Smith 2010
* ↑ «Program Notes: Beth Chandler Recital». The University of Virginia, 27-04-2004. Arxivat de l'original el 2016-10-01. [Consulta: 20 agost 2016].
* ↑ Morrison 2016

## Bibliografia

* Morrison, Chris (2016). "Bohuslav Martinu: Sonata for flute & piano, H. 306". Allmusic.com.
* Smith, Fenwick (2010). Martinu, B: Chamber Music With Flute (CD). Naxos Records. 8.572467.
* Way, Joseph (2000). "Sierra Chamber Society Program Notes: Bohuslav Martinu (1890-1957)". Sierra Chamber Society.
* Wion, John (2012-01-12). "Orchestral Principal Flutists". John Wion Homepage. Archived from the original on 2012-05-30. Retrieved 2016-08-20.
# Oblia

Una oblia és un pastís que data de l'edat mitjana, de forma prima i rodona, composta de farina i aigua, llet o vi blanc amb ous, sucre i de vegades, mel.
Es cuina entre dues planxes (motlles d'oblia), com les gofres, o de vegades s'aplana dins un rodet buit. A Alemanya, és una galeta prima amb una base de pa àzim amb sucre. A Suïssa, les oblies es diuen bricelets. A Algèria, a la dècada de 1950 (abans de la independència), els venedors ambulants oferien oblies de París.
El significat primitiu de la paraula va ser el de pa sense llevat emprat en la consagració de la missa el segon significat, la galeta preparada a l'origen com una hòstia, és del que tracta aquest article

## Etimologia

Deriva dels mots del francès antic oblaye, obleie, oblia (segle xii), provindria del baix llatí eclesiàstic: 'oblata' (hòstia) ⇒ "ofrena, pa ofert a l'Eucaristia", nom femení substantivat d'"oblatus" ⇒ "ofert" especialment "ofert a Déu, sacrificat" (vegeu Oblats), utilitzat com un participi passat d'"offere" (de 'ob ferre' "portar davant")"
D'acord amb altres lexicògrafs més antics, el terme oblia podria tenir l'origen en la paraula grega 'obélias' (d'on prové el terme utilitzat per Rabelais,) que es referia a un pa, allargat i estret, cuinat a una graella o entre dues planxes i es venia com un òbol per a servir-lo a la fi del menjar i sucat amb vi.

## Referències

* ↑ Liebault, La casa rústica de 1582, esmentada en el llibre d Raymond Lecoq Les Objets de la vie domestique. Ustensiles en fer de la cuisine et du foyer des origines au XIX siècle, Berger-Levrault, 1979, 318 pàg., pàg. 180
* ↑ Diccionari Històric de la llengua francesa - Robert. de Alain Rei
* 1 2 Pierre Vinçard, Les ouvriers de Paris. Alimentation, Gosselin, Paris, 1863, 360 p., p. 71 à 102.
* ↑ Pierre Larousse, Grand Dictionnaire universel du XIXe siècle, 1874. Entrée oublie en ligne
* ↑ Cercle archéologique Mich Hommel - Useldange Article sobre el pa en línia Arxivat 2009-06-01 a Wayback Machine.
* ↑ Jean Baptiste Bonaventure de Roquefort, Dictionnaire étymologique de la langue française, T. II, Decourchant, Paris, 1829, 764 p., p. 140.

## Vegeu també

* Gofra
* Napolitana (galeta)
* Neula
* Oblia (electrònica)
* Hòstia
* Gofra
* Gofrera

## Enllaços externs

* «Wafer». Collins Dictionary.
# Segona divisió espanyola de futbol 1933-1934

Resum de l'activitat de la temporada 1933-1934 de la Segona divisió espanyola de futbol.

## Clubs participants

| Club | Ciutat | Estadi |
| Deportivo Alavés | Vitòria | Mendizorroza |
| Athletic Club Madrid | Madrid | Metropolitano |
| Celta de Vigo | Vigo | Balaídos |
| Deportivo de La Coruña | La Corunya | Riazor |
| Murcia FC | Múrcia | La Condomina |
| CA Osasuna | Pamplona | San Juan |
| CS Sabadell FC | Sabadell | Creu Alta |
| Sevilla FC | Sevilla | Nervión |
| Sporting de Gijón | Gijón | El Molinón |
| Unión Club Irún | Irun | Stadium Gal |

## Classificació

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts | Promoció |
| 1 | Sevilla FC | 18 | 11 | 5 | 2 | 56 | 27 | +29 | 27 | Ascens a Primera Divisió |
| 2 | Athletic Club Madrid | 18 | 11 | 2 | 5 | 45 | 28 | +17 | 24 | Ascens a Primera Divisió |
| 3 | Murcia FC | 18 | 10 | 1 | 7 | 41 | 31 | +10 | 21 | |
| 4 | Celta de Vigo | 18 | 9 | 2 | 7 | 44 | 28 | +16 | 20 | |
| 5 | CA Osasuna | 18 | 9 | 0 | 9 | 47 | 39 | +8 | 18 | |
| 6 | Sporting de Gijón | 18 | 8 | 2 | 8 | 30 | 38 | −8 | 18 | |
| 7 | Deportivo de La Coruña | 18 | 7 | 3 | 8 | 35 | 38 | −3 | 17 | |
| 8 | Unión Club Irún | 18 | 7 | 2 | 9 | 31 | 43 | −12 | 16 | |
| 9 | CS Sabadell | 18 | 5 | 4 | 9 | 31 | 45 | −14 | 14 | |
| 10 | Deportivo Alavés | 18 | 1 | 3 | 14 | 18 | 61 | −43 | 5 | Renuncià a la categoria |

## Resultats

| Casa \ Fora | ALA | ATL | CEL | DEP | MUR | OSA | SAB | SEV | SPO | UNI |
| Deportivo Alavés | | 2–5 | 2–1 | 2–2 | 2–3 | 0–2 | 2–2 | | 3–4 | 2–4 |
| Athletic Club Madrid | 5–0 | | 4–0 | 3–1 | 2–2 | 3–1 | 3–1 | 0–2 | 5–1 | 3–1 |
| Celta de Vigo | 8–0 | 4–0 | | 3–2 | 3–1 | 4–1 | 6–0 | 4–0 | 1–1 | 3–0 |
| Deportivo de La Coruña | 2–0 | 1–2 | 4–1 | | 2–1 | 4–0 | 2–0 | 3–3 | 4–1 | 4–0 |
| Murcia FC | 6–0 | 2–3 | 3–1 | 4–1 | | 1–0 | 6–0 | 2–1 | 3–0 | 3–1 |
| CA Osasuna | 10–2 | 2–1 | 3–1 | 4–1 | 1–0 | | 6–0 | 1–3 | 6–0 | 3–0 |
| CS Sabadell FC | 1–0 | 1–2 | 1–1 | 1–1 | 3–0 | 3–2 | | 2–2 | 5–2 | 5–1 |
| Sevilla FC | 4–0 | 3–3 | 3–1 | 9–0 | 6–2 | 5–1 | 5–1 | | 2–1 | 3–1 |
| Sporting de Gijón | 1–0 | 1–0 | 2–0 | 4–0 | 3–0 | 3–2 | 4–3 | 0–0 | | 1–2 |
| Unión Club Irún | 1–1 | 3–1 | 1–2 | 2–1 | 1–2 | 3–1 | 3–2 | 5–5 | 2–1 | |

## Resultats finals

* Campió: Sevilla FC.
* Ascens a Primera divisió: Sevilla FC i Atlético.
* Descens a Segona divisió: No hi ha descensos per l'ampliació de la primera divisió.
* Ascens a Segona divisió: FC Badalona, Barakaldo FC, Elx FC, Girona FC, Gimnàstic FC, Recreativo de Granada, Hèrcules FC, CE Júpiter, Llevant FC, CD Logroño, CD Malacitano, CD Nacional de Madrid, Racing de Ferrol, Sport Club La Plana, Stadium Avilesino, Club Valladolid Deportivo i Zaragoza CD.
* Descens: Deportivo Alavés.

## Notes

* ↑ Alavés renuncià a la Segona Divisió en finalitzar la temporada i descendí a categories regionals.

## Referències

* ↑ «Temporada a bdfutbol». BDFutbol, 02-11-2018.
* ↑ «Temporada a lafutbolteca». lafutbolteca.com, 02-11-2018.