OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# NGC 752

NGC 752 és un cúmul obert de la constel·lació d'Andròmeda. Fou descobert probablement per Giovanni Batista Hodierna abans de 1654, i descobert per William Herschel el 1786. NGC 752 està a una distància de 1.300 anys llum del sistema solar.
* ↑ Ralf-Dieter Scholz «Astrophysical parameters of Galactic open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 18-07-2005, pàg. 1163–1173. DOI: 10.1051/0004-6361:20042523.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 3 4 5 6 Stefano Bertone «Gaia Data Release 2. Observational Hertzsprung-Russell diagrams» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 8-2018. DOI: 10.1051/0004-6361/201832843.
* 1 2 «Blue Stragglers in Galactic Open Clusters and Integrated Spectral Energy Distributions» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 2-2005, pàg. 824–838. DOI: 10.1086/426681.
* ↑ Martin Netopil «On the metallicity of open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2016. DOI: 10.1051/0004-6361/201526370.
# Chaerophyllum

Chaerophyllum és un gènere de plantes amb flors apiàcies, amb 35 espècies o bé 46 espècies, segons els taxonomistes.
Són plantes natives d'Europa, Àsia, Amèrica del Nord, i Àfrica del Nord. Inclou la planta cultivada per les seves arrels Chaerophyllum bulbosum (cerfull tuberós).
Als Països Catalans són autòctones les tres espècies següents:
* Chaerophyllum temulum
* Chaerophyllum aureum
* Chaerophyllum hirsutum

## Referències

* ↑ Chaerophyllum en PlantList
* ↑ Bolòs i Vigo Flora dels Països Catalans
# Matteo Priamo

Matteo Priamo (Castelfranco Veneto, 20 de març de 1982), va ser un ciclista italià que fou professional de 2006 a 2008. El seu èxit més important fou la victòria al Giro d'Itàlia de 2008.
El 2009, el TAS el va suspendre durant quatre anys per subministrar EPO al seu company Emanuele Sella.

## Palmarès

* 2005
** 1r al Gran Premi de Poggiana
** 1r al Trofeu Gianfranco Bianchin
** 1r al Gran Premi Ciutat de Felino
* 2007
** Vencedor d'una etapa al Circuit de Lorena
* 2008
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Turquia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2008. 120è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «Matteo Priamo, suspendido para cuatro años por suministrar EPO a su compañero Sella». diariovasco.com, 13-09-2009 [Consulta: 10 desembre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Paquiderms

Els paquiderms (Pachydermata, del grec antic παχύς pachys, 'gruixut', i δερμα derma, 'pell') són un ordre obsolet de mamífers descrit per Gottlieb Storr, Georges Cuvier i altres, que antany fou reconegut per molts sistemàtics. Com que és polifilètic, l'ordre ja no s'usa en l'actualitat, però és important en la història de la sistemàtica.
Els Pachydermata de Cuvier incloïen tres famílies de mamífers que anomenava Proboscidiana, Pachydermata Ordinaria i Solipedes, tots ells herbívors. Actualment estan dividits en els proboscidis, representats entre les espècies vivents per tan sols tres espècies d'elefants; els perissodàctils, que inclouen cavalls, tapirs i rinoceronts; els suïns, que inclouen porcs i pècaris; i els damans.
El mateix Cuvier definí els paquiderms com «animals amb peülles no remugants», mentre que Storr els havia descrit com «mamífers amb peülles de més de dos dits». Cuvier afegí els cavalls a l'ordre.
Encara que l'ordre obsolet Pachydermata sovint es descriu com una agrupació artificial de mamífers sense relació entre ells, fou reconegut per notables zoòlegs, com Charles Darwin, com un grau d'animals amb peülles amb l'excepció d'altres ungulats, i els caràcters anatòmics confirmen les afinitats dels mamífers paquiderms entre ells i també amb altres ungulats.
Fora de la classificació biològica estricta, el terme paquiderm se sol fer servir per descriure els elefants, els rinoceronts i els hipopòtams.

## Referències

* ↑ Sanborn Tenney, Natural history: a manual of zoölogy for schools, colleges and the general reader (1867), p. 86 en línia
* ↑ 'History of the Works of Cuvier' al Congrés dels Estats Units, House Documents, Otherwise Publ. as Executive Documents (1869), p. 159 en línia
# Kristen Vadgaard

Kristen Møller Vadgaard (Stenild, Rebild, Jutlàndia Septentrional, 2 de juny de 1886 – Gjern, Silkeborg, 16 de febrer de 1979) va ser un gimnasta artístic danès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de plata en el concurs per equips, sistema suec del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Kristen Vadgaard Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 31 gener 2017].
# Tina Brown

Tina Brown (nascuda com a Christina Hambley Brown, 21 de novembre de 1953) és una editora de revistes, columnista i presentadora angloestatunidenca. És autora de The Diana Chronicles, una biografia de Diana de Gal·les. Nascuda com a ciutadana britànica, va adoptar la ciutadania estatunidenca el 2005 després d'emigrar el 1984 per ser editora de Vanity Fair. S'anomena legalment Lady Evans.
Després d'haver estat redactora en cap de la revista Tatler amb 25 anys, va guanyar notorietat en la indústria dels mitjans estatunidencs com a editora de la revista Vanity Fair de 1984 a 1992 i de The New Yorker de 1992 a 1998. El 2000 va ser nomenada comandant de l'Orde de l'Imperi Britànic pels seus serveis al periodisme a l'estranger, i el 2007 va ser inclosa en el Saló de la Fama dels Editors de Revistes. Com a editora, també ha estat guardonada amb quatre premis George Polk, cinc premis de l'Overseas Press Club, i deu premis National Magazine. L'octubre de 2008, es va associar amb Barry Diller, president d'IAC/InterActiveCorp, per fundar i editar The Daily Beast. Dos anys més tard, el novembre de 2010, The Daily Beast es va fusionar amb el setmanari Newsweek en una aliança d'empreses per fundar The Newsweek Daily Beast Company. El setembre de 2013 Brown va anunciar que deixaria de ser editora en cap de The Daily Beast per llançar Tina Brown Media i escriure Media Beast, un llibre de memòries dels seus anys en el món dels mitjans.

## Referències

* ↑ «Tina Brown CBE (alternatively Lady Evans) Arxivat 2016-10-12 a Wayback Machine.». @ 2016, thesteepletimes.com. All rights reserved. [Consulta: 12 octubre 2016].
* ↑ «Queen's Birthday Honours List». The Guardian, 17-06-2000 [Consulta: 30 agost 2010].
* ↑ Kelly, Keith J. «Mag-nificence Arxivat 2009-04-23 a Wayback Machine.». New York Post, 04-09-2007 [Consulta: 30 setembre 2007].
* ↑ «Author spotlight». [Consulta: 15 octubre 2007].
* ↑ «Tina Brown Announces Tina Brown Live Media». [Consulta: 7 gener 2014].
* ↑ Bosman, Julie «Tina Brown to Write Memoir». "The New York Times", 12-09-2013 [Consulta: 7 gener 2014].

## Bibliografia

* Bachrach, Judy. Tina and Harry Come to America: Tina Brown, Harry Evans, and the Uses of Power. Nova York: Free Press, 2001. ISBN 0-684-83763-3.

## Enllaços externs

* Biografia oficial a Random House (anglès)
# Kléber Ramos

Kléber Da Silva Ramos (João Pessoa, 24 d'agost de 1985) és un ciclista brasiler professional des del 2010.
El 2016 va participar en la prova en ruta dels Jocs Olímpics de Rio de 2016. Pocs dies després es va anunciar que havia donat positiu en CERA en un control anterior als Jocs. El ciclista va ser suspès provisionalment.

## Palmarès

* 2005
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Porto Alegre
* 2006
** Vencedor d'una etapa de la Volta a l'Estat de São Paulo
** Vencedor d'una etapa de la Volta del Paranà
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Giro a l'Interior de São Paulo
* 2009
** Vencedor d'una etapa de la Volta a l'Uruguai
** Vencedor d'una etapa del Tour de Santa Catarina
* 2012
** 1r al Tour de Rio i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Rutes d'Amèrica
** Vencedor d'una etapa del Giro a l'Interior de São Paulo
* 2015
** Vencedor d'una etapa del Tour de San Luis
** Vencedor d'una etapa del Tour de Rio

## Referències

* ↑ «Un ciclista brasileño da positivo en un control previo a Río». marca.com, 13-08-2016 [Consulta: 11 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Volta a Aragó 2018

La Volta a Aragó 2018, 43a edició de la Volta a Aragó, es disputà entre l'11 i el 13 de maig de 2018 sobre un recorregut de 500,6 km repartits entre tres etapes. La cursa formà part del calendari de l'UCI Europa Tour 2018, amb una categoria 2.1.
El vencedor final fou l'espanyol Jaime Rosón (Movistar), que fou acompanyat al podi pels també espanyols Javier Moreno (Delko Marseille Provence KTM) i Mikel Bizkarra (Euskadi Basque Country-Murias).

## Equips

21 equips van prendre la sortida en aquesta edició:

## Etapes

| Etapa | Data | Ciutats d'etapa | type | Distància (km) | Vencedor de l'etapa | Líder de la general |
| 1a etapa | 11 de maig | Terol – Casp | etapa accidentada | 180 | Jon Aberasturi Izaga | Jon Aberasturi Izaga |
| 2a etapa | 12 de maig | Osca – Saragossa | etapa accidentada | 194 | Matteo Malucelli | Jon Aberasturi Izaga |
| 3a etapa | 13 de maig | Samianigo – Aramón Cerler | etapa de muntanya | 126,6 | Mikel Bizkarra Etxegibel | Jaime Rosón García |

### Etapa 3
## Classificació final

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Jaime Rosón gana la Vuelta a Aragón y victoria en Ampríu para Mikel Bizkarra». El Mundo Deportivo, 13-05-2018 [Consulta: 14 maig 2018].
* ↑ «2018 » 43rd Vuelta Aragon (2.1))». procyclingstats. [Consulta: 14 maig 2018].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Hans Pedersen

    No s'ha de confondre amb el seu company d'equip als Jocs Olímpics d'Estiu de 1912 Hans Eiler Pedersen o amb Johannes Pedersen, un altre gimnasta danès.
Hans Pedersen (Højelse, Køge, Regió de Selàndia, 5 de novembre de 1887 – Kimmerslev, Køge, 22 de desembre de 1943) va ser un gimnasta artístic danès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de plata en el concurs per equips, sistema suec del programa de gimnàstica. Vuit anys més tard, als Jocs d'Anvers, va revalidar la medalla de plata.

## Referències

* ↑ «Hans Pedersen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 25 de maig 2009. [Consulta: 1r febrer 2017].
# Scutisorex

Scutisorex és un gènere de musaranyes africanes. Les espècies d'aquest grup són els únics mamífers coneguts amb vèrtebres que s'enclaven entre elles. Aquest tret, juntament amb una columna vertebral i costelles grans i fortes, els permeten suportar un pes important. També tenen músculs ben desenvolupats per flexionar la columna vertebral en el pla sagital. Es creu que aquestes adaptacions permeten a les musaranyes obrir forats als espais entre els troncs de palmeres i les tiges de fulles mortes, o sota troncs i roques, per accedir a una munió de larves d'insecte i cucs de terra que altrament quedarien fora del seu abast.
El gènere conté dues espècies::
* Musaranya cuirassada (Scutisorex somereni)
* S. thori
Anàlisis de la seqüència d'ADN de diversos gens (el citocrom b mitocondrial i el factor de von Willebrand nuclear) suggereixen que les dues espècies de Scutisorex divergiren fa uns 4 Ma, mentre que el gènere se separà d'altres musaranyes crocidurines fa uns 14 Ma.

## Referències

* ↑ Hutterer, Rainer. «Genus Scutisorex». A: Wilson, Don E. i Reeder, DeeAnn M. (editors). Mammal Species of the World. 3a edició. Baltimore (Maryland): Johns Hopkins University Press, 2 vol. (2.142 pàg.), 16 novembre 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
* ↑ Richard Johnston «Shrew has a spine of godly strength» (en anglès). Nature, 24-07-2013 [Consulta: 24 juliol 2013].
* 1 2 3 Stanley, W. T.; Robbins, L. W.; Malekani, J. M.; Mbalitini, S. G.; Migurimu, D. A.; Mukinzi, J. C.; Hulselmans, J.; Prevot, V.; Verheyen, E. «A new hero emerges: another exceptional mammalian spine and its potential adaptive significance» (en anglès). Biology Letters, 9, 5, 24 juliol 2013, pàg. 20130486–20130486. DOI: 10.1098/rsbl.2013.0486. ISSN: 1744-9561.
# Batalla de Maling

La batalla de Maling (馬陵之戰) va tenir lloc en Maling, actualment el poble Dazhangjia (大張家鎮), Comtat de Shen (莘县), Província de Henan, en el 342 aC durant el Període dels Regnes Combatents (476-221 aC). Els combatents hi eren l'Estat de Qi, que lluitar en nom de l'Estat de Han, i l'Estat de Wei. Aquesta batalla està ben registrada en els textos d'història i n'és famosa per les tàctica de Sun Bin, coneguda com a "Tàctica dels Forns Perduts", en el qual un bàndol és portat a subestimar a l'altre, creant una il·lusió de soldats fugint de l'exèrcit.

## Antecedents

En 342 aC, l'estat de Wei va atacar l'Estat de Han i aquest va demanar ajuda al seu aliat Qi. Sun Bin va aconsellar al rei Wei de Qi proporcionar ajuda militar a Han, però només va enviar tropes quan l'exèrcit de Wei s'havia esgotat després de la lluita perllongada, per tal de preservar la seva pròpia força obtenint el respecte dels Han.
Han va ser enganyat per creure que podien confiar en l'exèrcit del seu aliat, el Qi i així va lluitar sense reserves. Després d'un any de la resistència, Han ja no va poder resistir i va demanar ajuda a Qi per segona vegada. En lloc d'enviar tropes per salvar Han, Sun Bin va suggerir que han d'aspirar a la capital de Wei, Daliang.

## Desenvolupament tàctic

Pang Juan, comandant de Wei, va ser atret a un estret pas de nit, on el seu exèrcit va ser emboscat per 10.000 arquers de Qi. Segons algunes fonts Pang Juan va suïcidar-se, mentre que altres diuen que va ser mort pels arquers de Qi.

## Conseqüències

Wei va ser derrotat i el seu poder disminuí significativament a partir de llavors, fent que l'estat no pogués competir pel regnat de la dinastia Zhou.

## Referències

* ↑ Sun, Bin; Lau, D. C.; Ames, Roger T. Sun Bin: The Art of Warfare (en anglès). SUNY Press, 2003, p. 11. ISBN 0791454959.

## Vegeu també

* Registres del Gran Historiador
# Nana del Bover III

La Galàxia Nana del Bover III (Boo III) és una concentració d'estels (en anglès "overdensity"), situat a prop de l'halo galàctic de la Via Làctia, i que correspon a una galàxia nana esferoidal fortament pertorbada per l'efecte de les forces marea gravitacional de la nostra galàxia. Boo III s'hi localitza a l'homònima constel·lació i va ser descoberta el 2009 gràcies a les dades recollides per l'Sloan Digital Sky Survey.
S'hi troba a la distància d'al voltant 150.000 anys llum de la Terra i es s'allunya a la velocitat de 197 km/s. De forma allargada amb una relació dels eixos de 2:1, té un abast d'al voltant dels 500 parsec (1.600 anys llum). Donada la forma i les grandàries no es pot excloure que es trobe en un estadi de transició entre una galàxia lligada gravitacionalment a la Via Làctia i un sistema completament deslligat, destruït per les forces de marea de la nostra galàxia.
Boo III és una de les galàxies satèl·lit de la Via Làctia més petites i menys lluminoses. la seva brillantor és aproximadament igual a 18.000 voltes la del Sol, així doncs molt inferior a la de molts cúmuls globulars. És difícil estimar la seva massa, ja que està a punt de ser disgregada. En aquest cas, la dispersió de velocitat de les seves estrelles no està relacionada amb la massa de la galàxia.
La població estel·lar és formada d'estels antics formats fa més de 12.000 milions d'anys, amb una baixa metal·licitat que resulta 120 voltes inferiors a la del Sol.
Finalment, se suposa que la Nana del Bover III també és a l'origen del corrent Styx, un flux d'estrelles també situat a prop de l'halo galàctic de la Via Làctia i descobert simultàniament a Boo III.

## Referències

* 1 2 3 «The observed properties of dwarf galaxies in and around the Local Group» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 05-06-2012, pàg. 4. DOI: 10.1088/0004-6256/144/1/4.
* ↑ «The Local Tully-Fisher relation for dwarf galaxies». Astronomical Journal, 2017, pàg. 6–6. DOI: 10.3847/1538-3881/153/1/6.
* 1 2 «Star formation properties in the Local Volume galaxies via H{alpha} and far-ultraviolet fluxes». Astronomical Journal, 2013, pàg. 46. DOI: 10.1088/0004-6256/146/3/46.
* 1 2 3 Grillmair, Carl J. «Four New Stellar Debris Streams in the Galactic Halo». The Astrophysical Journal, 693, 2, 10-03-2009, pàg. 1118–1127. DOI: 10.1088/0004-637X/693/2/1118 [Consulta: 4 abril 2016].
* 1 2 Carlin, Jeffrey L.; Grillmair, Carl J.; Munoz, Ricardo R. «Kinematics and Metallicities in the Bootes III Stellar Overdensity: a Disrupted Dwarf Galaxy?». The Astrophysical Journal, 702, 1, 01-09-2009, pàg. L9–L13. DOI: 10.1088/0004-637X/702/1/L9 [Consulta: 4 abril 2016].
* 1 2 Correnti, M.; Bellazzini, M.; Ferraro, F. R. «Red Clump stars in the Bootes III stellar system». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society: Letters, 397, 1, 21-07-2009, pàg. L26–L30. DOI: 10.1111/j.1745-3933.2009.00677.x [Consulta: 4 abril 2016].

## Enllaços externs

* SIMBAD - NAME Bootes III -- Galaxy
* NASA/IPAC EXTRAGALACTIC DATABASE - NED results for object Bootes III
# Suplex

Un suplex és un moviment ofensiu utilitzat tant en la lluita olímpica com en la lluita aficionada i la lluita professional. Consisteix a aixecar els oponents i fer ponts o rodar per colpejar-los a l'esquena.
# Leuconoe

Leuconoe és un subgènere de ratpenats del gènere Myotis, dins de la família dels vespertiliònids. Aquest grup conté una quarantena d'espècies que, en comparació amb altres ratpenats del mateix gènere, es caracteritzen per tenir els peus relativament grans, les cames peludes, un plagiopatagi petit i una preferència per buscar aliment a la superfície de l'aigua.

## Referències

* ↑ «Leuconoe» (en anglès). Nomenclator Zoologicus. Arxivat de l'original el 24 de novembre 2015. [Consulta: 14 setembre 2013].
* ↑ Ruedi, M.; Mayer, F «Molecular systematics of bats of the genus Myotis (Vespertilionidae) suggests deterministic ecomorphological convergences» (PDF) (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 21, 3, 2001, pàg. 436–448.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Felipe Berriozábal

Felipe Berriozábal (Zacatecas, estat de Zacatecas, Mèxic, 23 d'agost de 1827 - ibíd., 8 de gener de 1900), va ser un polític mexicà, militar liberal i enginyer de professió. Va participar en la Guerra de Reforma i va formar part dels governs de Benito Juárez i Porfirio Díaz.

## Primers anys

Va realitzar els seus estudis professionals a l'Escola Nacional d'Enginyers, els quals va haver d'interrompre el 1847 per combatre la intervenció nord-americana a Mèxic. El 1849 es va graduar com a enginyer i va realitzar el projecte hidràulic de canalització del riu Lerma. Durant la Revolució d'Ayutla va participar amb els liberals, sota les ordres del general Plutarco González. Durant la Guerra de Reforma, el general Santos Degollado el va nomenar coronel de cavalleria auxiliar i més tard va ascendir a general de brigada.
Durant la Guerra de Reforma, Berriozábal va participar en la batalla de Salamanca, en la batalla de Tacubaya i en els enfrontaments de Temascaltepec i Yuriria. Va actuar sota les ordres del general Ignacio Zaragoza en enfrontar-se i derrotar Leonardo Márquez a les Lomas de Calderón, però va ser empresonat per Miguel Miramón el desembre de 1860.
El 1862 va participar en la defensa del convent de San Agustín, a la batalla de Las Cumbres i a la batalla de Puebla. El 1863 va ser fet presoner pels francesos, però va aconseguir escapolir-se i s'uní al president Benito Juárez, qui el va designar el 1865 ministre de guerra.

## Carrera política

El 1865 Berriozábal va ser nomenat secretari de guerra durant el govern de Benito Juárez. Va ser governador de l'estat de Mèxic i Michoacán, i a finals del segle xix va ser nomenat ministre de governació pel president Porfirio Díaz. Finalment, va ocupar el 1896 la cartera de ministre de guerra i marina. Va morir el 9 de gener de 1900; les seves restes descansen a la Rotonda de las Personas Ilustres. En el seu honor, el seu cognom va ser donat al municipi de Coacalco de Berriozábal, a l'estat de Mèxic.

## Referències

* 1 2 «Rotonda de las personas ilustres» (en castellà). Segob. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 4 maig 2013].
* ↑ Peñaloza García, Inocente Op.cit. p.28-29 (en castellà)

## Bibliografia

* Peñaloza García, Inocente. ¿Quiénes fueron los institutences?: apuntes biográficos de 60 personajes del Instituto Científico y Literario del Estado de México (en castellà). México: Universidad Autónoma del Estado de México, 2000. ISBN 978-968-835-528-2.
# Història de la ràdio a Andorra

Radio Andorra i Sud Radio van deixar de funcionar el 1982.
Als anys vuitanta es van registrar diversos episodis de ràdios pirates. "Un cotxe, una emissora de freqüència modulada i a córrer. El cotxe es plantava a la Comella i emetia des d'allà amb una gran antena. S'emetia sobretot música i alguna consigna bàsicament perquè se sabés què s'estava escoltant. No era tant el missatge que s'emetés. Emetre era el missatge".
Poc després del tancament de les dues històriques emissores, el mateix 1982, els van produir uns greus aiguats i la població va ser conscient de la mancança d'una ràdio nacional que se'n pogués fer ressò. Al cap de poc naixia Ràdio Valira (Promarts), impulsada per Gualbert Osorio i Josep Rabadà.

## Referències

* ↑ Fernàndez, Gabriel. Jo vaig treballar a Ràdio Cincinnati. Andorra la Vella: Edicions del Diari d'Andorra, abril 2016, p. 201. ISBN 978-99920-57-44-5.