OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llorenç Campins Ballester

Llorenç Campins Ballester (Palma, 1732-Caracas, 1785) va ser un metge, fundador dels ensenyaments de medicina a Veneçuela.
Estudià medicina a la Universitat Lul·liana de Palma, on obtingué el títol de batxiller (1748) i de llicenciat i de mestre en arts (1749). El 1755 es doctorà en ciències mèdiques a la Real y Pontificia Universitat de Gandia, títol que li va ser reconegut per la Universitat del Regne de Mallorca el 1756. Exercí com a metge primer a Palma (1761) i després a Cadis, des d'on passà a Veneçuela (1762). A Caracas es trobà amb el predomini del curanderisme i la manca d'ensenyaments mèdics. Impulsà la creació de la primera càtedra de medicina que existí a la Universitat de Caracas (1763), i ell en fou el primer catedràtic. Davant les dificultats per consolidar els ensenyaments universitaris aconseguí la seva confirmació de banda de Carles III (1777), que el nomenà catedràtic en propietat i protometge interí de la província de Veneçuela. Durant 20 anys exercí de catedràtic i, com a protometge, promogué la dignificació de la professió mèdica. Va ser metge dels reials hospitals de San Pablo i San Lázaro, de l'hospital de Nuestra Señora de la Caridad i del Reial Col·legi Seminari. El 1971 li fou retut homenatge a la Universitat de Caracas com a iniciador dels estudis mèdics en aquell país.

## Referències

* ↑ Lorenzo Campins Ballester. "Venezuela tuya"
* ↑ «Llorenç Campins Ballester». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Gaku: Minna no Yama

Gaku: Minna no Yama (岳 みんなの山, literalment "Pic: La Muntanya de Tothom") és un manga de muntanyisme escrit i il·lustrat per Shin'ichi Ishizuka. Està sent publicat per l'editorial Shogakukan a la revista Big Comic Original des de 2003, i recollit en 15 volums publicats actualment.
Narra les aventures d'un voluntari membre d'un equip de rescat alpí en els Alps Japonesos. L'any 2008 el manga rebé el Manga Taishō i l'any 2009 el Premi de manga Shogakukan.

## Referències

* ↑ «Volums publicats de Gaku: Minna no Yama». Shogakukan. Arxivat de l'original el 23 de febrer 2013. [Consulta: 23 gener 2012].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Gaku: Minna no Yama Arxivat 2013-02-23 a Wayback Machine. (japonès)
* Gaku: Minna no Yama (manga) a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès)
# Mauren

Mauren és una localitat del principat de Liechtenstein. Limita al nord amb el municipi de Schellenberg. El 2019 tenia 4.404 habitants.

## Referències

* ↑ «Mauren». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mihran Harutyunyan

Mihran Ediki Harutyunyan o Migran Arutyunyan (armeni: Միհրան Էդիկի Հարությունյան, rus: Мигран Эдикович Арутюнян, 25 marc 1989) és un esportista de lluita grecoromana i d'arts marcials mixtes. Va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 2016 amb la selecció nacional d'Armènia on va perdre la final de lluita davant Davor Štefanek de Sèrbia. La decisió fou considerada dubtosa i moltes persones van signar una petició per a atorgar la medalla d'or a Harutyunyan. És també un campió (2012) i medalla de plata (2011) amb la selecció nacional russa.
Amb l'esclat de la Guerra de l'Alt Karabakh de 2020, es va unir a les forces militars armènies lluitant a Dashalty i a la Batalla de Shusha.
És casat i té una filla anomenada Monica.

## Referències

* ↑ «ARUTYUNYAN Migran - Olympic Wrestling | Armenia». rio2016.com. Arxivat de l'original el 10 desembre 2016. [Consulta: 16 agost 2016].
* ↑ «Thousands join a petition to restore justice for Mihran Harutyunyan unjustly deprived of gold medal». panorama.am, 18-08-2016. [Consulta: 16 agost 2016].
* ↑ «Còpia arxivada» (en rus). wrestrus.ru. Russian Wrestling Federation. Arxivat de l'original el 20 d’agost 2016. [Consulta: 17 agost 2016].
* ↑ «Wargonzo's new video shows Armenian sport commentator and vice-champion falling under fire in Artsakh». News.am, 05-11-2020. [Consulta: 8 novembre 2020].
* ↑ «Migran Arutyunyan: One of the most important features of human character is faith in God». armnoc.am. National Olympic Committee of Armenia, 12-11-2015. [Consulta: 16 agost 2016].
# Zacian

Zacian (ザシアン, en japonès) és un personatge fictici de la franquícia de videojocs de Pokémon, així com d'altres jocs i productes derivats. Aquest Pokémon va ser introduït en la octava generació. És el Pokémon mascota del joc Pokémon Espasa. L'origen del nom ve del color del propi Pokémon, cian.
Aquest personatge llegendari va ser anunciat en un Pokémon Direct el 5 de juny de 2019. En aquest directe es van anunciar uns altres Pokémon incloent Zamazenta, l'altre personatge insignia de la saga de Pokémon Espasa i Escut.
Es troba basat en un llop. El seu cap està protegit per un casc daurat amb motius rojos i blaus. Els seus ulls que s'entreveuen a través del casc són de color groc. A la boca porta una espasa també daurada amb un fil capaç de tallar qualsevol cosa.

## Referències

* ↑ «Pokémon Escudo y Espada» (en castellà). Arxivat de l'original el 2019-08-27. [Consulta: 8 setembre 2019].
* ↑ Álvarez, Raúl. «'Pokémon Espada' y 'Pokémon Escudo': los nuevos legendarios, nuevas funciones y todos los detalles de su llegada a Nintendo Switch» (en castellà), 05-06-2019. [Consulta: 7 setembre 2019].
* ↑ «[Act. Resumen y diferido del Pokémon Direct de Pokémon Espada y Escudo]» (en espanyol europeu), 05-06-2019. [Consulta: 8 setembre 2019].
Espècies de Pokémon :
# George Horine

George Leslie Horine (Escondido, Califòrnia, 3 de febrer de 1890 - Modesto, Califòrnia, 28 de novembre de 1948) va ser un atleta, especialista en salt d'alçada, i jugador de beisbol estatunidenc que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics, d'Estocolm, on disputà la prova del salt d'alçada del programa d'atletisme. En ella guanyà la medalla de bronze, en quedar rere Alma Richards i Hans Liesche. En aquest mateixos Jocs disputà la competició de demostració de beisbol.
George Horine va ser el primer home en superar els 2 metres en el salt d'alçada. Horine superà per primera vegada el rècord del món el 29 de març de 1912 a Palo Alto amb 1,98 metre, abans de superar els dos metres el 18 de maig de 1912 a la Universitat Stanford durant els Trials de classificació per als Jocs Olímpics de 1912. Aquesta fita passà una mica desapercebuda als Estats Units, ja que no empraven el sistema mètric. En realitat Horine superà una barra situada a sis peus i set polzades, que equival a 2,007 metres. Aquest serà el primer rècord homologat per l'IAAF en aquesta modalitat.

## Referències

* 1 2 «George Horine Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’octubre 2012. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «12th IAAF World Championships In Athletics: IAAF Statistics Handbook. Berlin 2009.» (pdf) p. 554–55. Monte Carlo: IAAF Media & Public Relations Department, 2009. Arxivat de l'original el 23 novembre 2012. [Consulta: 8 març 2013].
# Virgilio García Peñaranda

Virgilio García Peñaranda (Molina de Segura, 1898 - Palma, 1971) fou un metge i cirurgià murcià establert a Mallorca.
Es llicencià en medicina a la Universitat de Madrid (1914). Ingressat dins el cos de sanitat militar, fou destinat a Larraix (Marroc) i a Melilla. Traslladat a Palma devers 1923, fou cap del servei de cirurgia de l'Hospital Militar de la ciutat.
Durant la Segona República, García Peñaranda es va fer famós com a organitzador de tertúlies culturals i per la seva col·laboració amb les organitzacions obreres mallorquines. Després de l'alçament militar del 18 de juliol de 1936 fou desposseït del seu càrrec, empresonat i sotmès a un consell de guerra; però gràcies a la defensa de Miquel Villalonga Pons, germà del també metge i escriptor Llorenç Villalonga, fou finalment alliberat. Durant els anys quaranta col·laborà amb els grups d'oposició antifranquista mallorquina.
| « | Les tertúlies dels García Peñaranda arreplegaven a la gent més diversa. [...] En començar la Guerra Civil tot aquest món s'enfonsà immediatament. Els Peñaranda eren coneguts per les seves idees esquerranes i liberals. Això tengué com a conseqüència que fossin empresonats. Havien fet amistat amb diverses famílies de Mallorca molt ben situades, però aquesta gent els abandonà completament quan arribà la guerra i foren detenguts. Fou el germà Miquel qui defensà Virgilio —havia estat tancat a la Missió— en el consell de guerra i contribuí al seu alliberament. | » |
| — Notes autobiogràfiques de Llorenç Villalonga (transcripció de Damià Ferrà-Ponç), Randa, n. 15 (1983) |||
Amb el seu germà Vicente va fundar els anys 20 la Clínica Peñaranda, centre sanitari privat situat a la zona de Can Bleda (Palma), en una illa entre la carretera de Valldemossa i el Carrer d'Alfons el Magnànim (abans carretera de Sóller). El centre romangué obert fins després de la mort de sengles germans als anys 70. Posteriorment, l'Ajuntament de Palma li va dedicar un carrer a la ciutat, juntament amb el seu germà Vicente, amb el nom de Carrer Germans García Peñaranda, prop d’on va estar l'edifici de la Clínica Peñaranda.
El 1935 fou distingit amb la Legió d'Honor per la difícil operació que havia fet amb èxit, l'estiu del 1934, a un capità de corbeta de l'esquadra francesa.

## Referències

* 1 2 3 «Virgilio García Peñaranda». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 6. Palma: Promomallorca, p. 169. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Llorenç Villalonga «Les tertúlies dels germans Peñaranda». Lluc, 607, 10-1971.
* ↑ «Virgilio Garcia Peñaranda (Molina de Segura, Múrcia 1898 - Palma 1971)» (en castellà). Miquelcinema.blogspot.com, 12-02-2011.
# Leontine Sagan

Leontine Sagan (Budapest, 13 de febrer de 1889 - Pretòria 20 de maig de 1974) va ser una actriu i directora austríaca. Sagan va fer els seus primers estudis amb Max Reinhardt. La seua primera i més coneguda pel·lícula va ser Mädchen in Uniform (1931). Aquest film, amb un repartiment exclusivament femení, retratava l'enamorament d'una alumna per la seua professora, en un pensionat prussià, al 1910. Basat en l'obra de teatre Gestern und heute ("Ahir i avui"), de Christa Winsloe, que va participar-hi com a guionista, va patir la censura alemanya per la seua crítica social i potser també pel seu lesbianisme implícit. Diuen que Eleanor Roosevelt va ajudar a revocar-la als Estats Units. Després d'aquest film, el més conegut de la directora, va treballar a Anglaterra durant un temps amb Alexander Korda, i en acabant es va mudar amb el seu espòs a Sud-àfrica, on va fundar el teatre Nacional de Johannesburg.
Sagan va morir a Pretòria, Sud-àfrica, als 85 anys.

## Biografia

Leontine Sagan va ser una actriu i directora austríaca nascuda a Budapest l'any 1899. Es va convertir en directora de cinema després de ser actriu de teatre. De fet, Sagan era tota una experta en el món teatral, però no en el del cinema, i aquesta va ser una de les raons per les quals la seva primera obra, Mänchen da Uniform (1931), porta a la pantalla una novel·la teatral de Christa Winsole. L'any següent, al 1932, Leontine es trasllada a Anglaterra on dirigirà la seva segona pel·lícula: Men of Tomorrow, juntament amb Alexander Korda. La pel·lícula va ser d'un èxit modest.
Després d'aquestes produccions hi hagué especulacions que la jove directora firmaria amb MGM, als Estats Units, però finalment el contracte no es va arribar a concretar i, de fet, després d'aquest segon film es va allunyar totalment del món del cinema. Ningú sap ben bé per quina raó va acabar-se separant del món de la producció cinematogràfica però hi ha especulacions que va ser a causa de la seva individualitat poc compromesa, és probable que a l'hora de dirigir o produir nous projectes se li tanquessin algunes portes.
Finalment, Sagan decideix tornar al món del teatre com a directora i actriu a Anglaterra i més tard s'acabarà mudant a Sud-àfrica, on fundarà el teatre nacional de Johannesburg. Va morir l'any 1974 deixant un important llegat tant cinematogràfic com teatral.

## Filmografia

* Mädchen in Uniform (1931)
* Men of tomorrow (1932)

## Referències

* ↑ «Leontine Sagan» (en alemany). Fembio Frauen-Biographieforschung eV. [Consulta: febrer 2020].
* ↑ Bernard Sachs, South African Personalities and Places (pitzer.edu), Kayor Publishers, Johannesburg, 1959.
* ↑ «Leontine Sagan - Biography, Movie Highlights and Photos - AllMovie».
* 1 2 «Leontine Sagan» (en alemany). [Consulta: 5 abril 2018].
* ↑ «Mädchen in Uniform (1931)» (en anglès). Writers Without Money, 10-10-2015.
* ↑ Mennel, Barbara. Queer Cinema: Schoolgirls, Vampires, and Gay Cowboys (en anglès). Columbia University Press, 2012-10-23. ISBN 978-0-231-85020-9.
* ↑ Foster, Gwendolyn Audrey. Women Film Directors: An International Bio-critical Dictionary (en anglès). Greenwood Publishing Group, 1995. ISBN 978-0-313-28972-9.
# Jong Ok-jin

Jong Ok-jin (Corea del Nord, 6 de juny de 1945) va ser una jugadora de voleibol nord-coreana que va competir durant la 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla de bronze en la competició de voleibol.

## Referències

* ↑ «Jong Ok-Jin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 3 juny 2019].
# Albert Krushel

Albert Michael Krushel (Buffalo, Nova York, 21 d'octubre de 1889 – Buffalo, Nova York, 25 de març de 1959) va ser un ciclista estatunidenc, que va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm de 1912.
Va guanyar la medalla de bronze en la contrarellotge per equips, formant equip amb Carl Schutte, Alvin Loftes i Walter Martin. En la contrarellotge individual acabà el tretzè.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Albert Krushel». [Consulta: 30 gener 2022].
# Vicente García Peñaranda

Vicente García Peñaranda (Molina de Segura, 1893 - Palma, 19 de novembre de 1967) fou un metge i cirurgià murcià establert a Mallorca.
Es va establir a Palma i amb el seu germà Virgilio, també metge cirurgià, va fundar en els anys 20 la Clínica Peñaranda a la zona de Can Bleda (Palma), en una illa entre la carretera de Valldemossa i el Carrer d'Alfons el Magnànim (abans carretera de Sóller). El centre romangué obert fins després de la mort de sengles germans als anys 70.
Durant la Segona República, García Peñaranda es va fer famós juntament amb el seu germà Virgilio com a organitzador de tertúlies culturals i per la seva col·laboració amb les organitzacions obreres mallorquines.
| « | Les tertúlies dels García Peñaranda arreplegaven a la gent més diversa. [...] En començar la Guerra Civil tot aquest món s'enfonsà immediatament. Els Peñaranda eren coneguts per les seves idees esquerranes i liberals. Això tengué com a conseqüència que fossin empresonats. Havien fet amistat amb diverses famílies de Mallorca molt ben situades, però aquesta gent els abandonà completament quan arribà la guerra i foren detenguts. Fou el germà Miquel qui defensà Virgilio —havia estat tancat a la Missió— en el consell de guerra i contribuí al seu alliberament. | » |
| — Notes autobiogràfiques de Llorenç Villalonga (transcripció de Damià Ferrà-Ponç), Randa, n. 15 (1983) |||
Posteriorment, l'Ajuntament de Palma li va dedicar un carrer a la ciutat, juntament amb el seu germà Virgilio, amb el nom de Carrer Germans García Peñaranda, prop d'on va estar l'edifici de la Clínica Peñaranda.

## Referències

* 1 2 3 «Vicente García Peñaranda». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 6. Palma: Promomallorca, p. 169. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Llorenç Villalonga «Les tertúlies dels germans Peñaranda». Lluc, 607, 10-1971.
# Cal Roig (Avinyonet del Penedès)

Cal Roig és un edifici del municipi d'Avinyonet del Penedès (Alt Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una masia de planta basilical composta de planta baixa, pis i golfes. Portal d'arc de mig punt adovellat, amb grans carreus de pedra. Finestres amb ampits de pedra motllurats al primer pis. Galeria de finestres a les golfes. Sobre l'ala lateral de solei hi ha una segona galeria d'arcades de mig punt. Baluard amb dues portes d'entrada, que conforma un petit carrer, juntament amb els edificis agrícoles davanters.
Quan es va arreglar la teulada es va trobar una pedra amb la data del 1700 (aproximadament) a la galeria de les golfes, segons testimoni verbal dels habitants. Es conserven unes portes de fusta, que estaven al portal d'entrada, amb la data del 1813.

## Referències

* 1 2 «Cal Roig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].
# Sogny-en-l'Angle

Sogny-en-l'Angle és un municipi francès, situat al departament del Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 45 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Sogny-en-l'Angle era de 45 persones. Hi havia 24 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 dones vivint soles i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 27 habitatges, 24 eren l'habitatge principal de la família i 3 estaven desocupats. 24 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 24 habitatges principals, 19 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien tres cambres, 9 en tenien quatre i 11 en tenien cinc o més. 18 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 10 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Sogny-en-l'Angle el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 12 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 28 persones, 24 eren actives i 4 eren inactives. Les 24 persones actives estaven ocupades(14 homes i 10 dones).. De les 4 persones inactives 3 estaven jubilades i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de transport i 1 d'una empresa de serveis.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Sogny-en-l'Angle hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 608 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Sogny-en-l'Angle a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Sogny-en-l'Angle a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Dubai Marina

Dubai Marina és un barri de Dubai, Emirats Àrabs Units, al cor de la zona coneguda com a Nou Dubai entre Jebel Ali i Dubai Internet City, Dubai Media City i la Universitat Americana. Està formada per 200 edificis de luxe de gran altura, entre els quals les Dubai Marina Towers, la Torch Dubai Marina, la Infinity Tower, la Princess Tower, la Number One Dubai Marina, la Marina Terrace, la torre La Reve i la Horizon Tower; serà la marina més gran del món que fins ara era la Marina del Rey al comtat de Los Angeles, Califòrnia.
Compta amb una població de 55.052 habitants (2018) dins una superfície de 4.101 km².

## Referències

* ↑ Gillett, Katy. «The evolution of a city: when Dubai Marina broke ground nearly 20 years ago» (en anglès). The National, 17-10-2019. [Consulta: 27 octubre 2024].
* ↑ «The Walk at JBR | Dubai Marina & Palm Jumeirah, Dubai | Attractions». lonelyplanet.com. [Consulta: 27 octubre 2024].
* ↑ «Dubai Marina Area Guide | Bayut» (en anglès). bayut.com. [Consulta: 27 octubre 2024].
* ↑ «UAE: Division of Dubai (Sectors and Communities)». citypopulation.de. [Consulta: 27 octubre 2024].
# Kim Yeun-ja

Kim Yeun-ja (coreà: 김연자) (Corea del Nord, 10 de febrer de 1943) va ser una jugadora de voleibol nord-coreana que va competir durant la 1970.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla de bronze en la competició de voleibol.

## Referències

* ↑ «Kim Yeun-Ja Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 3 juny 2019].
# Perry McGillivray

Perry McGillivray (Chicago, Illinois, 5 d'agost de 1893 – Maywood, Illinois, 27 de juliol de 1944) va ser un nedador i waterpolista estatunidenc que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on disputà dues proves del programa de natació. En els relleus 4x200 metres lliures guanyà la medalla de plata, compartint equip amb Kenneth Huszagh, Harry Hebner i Duke Kahanamoku, mentre en els 100 metres lliures quedà eliminat en semifinals.
Vuit anys més tard, una vegada finalitzada la Primera Guerra Mundial, va prendre part en els Jocs d'Anvers, on disputà dues proves del programa de natació i al competició de dues proves del programa de waterpolo. En natació guanyà la medalla d'or en els relleus 4x200 metres lliures, formant equip amb Pua Kealoha, Norman Ross i Duke Kahanamoku. En els 100 metres esquena fou quart, i en el waterpolo sisè.
Des de 1981 forma part de l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 «Perry McGillivray Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2011-08-29. [Consulta: 21 març 2017].
* ↑ Perry McGillivray (USA) Arxivat 2016-08-19 a Wayback Machine. – Honor Swimmer profile at International Swimming Hall of Fame