OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ernesto Formenti

Ernesto Formenti (Seregno, 2 d'agost de 1927 - Milà, 5 d'octubre de 1989) va ser un boxejador italià que va competir durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on guanyà la medalla d'or de la categoria del pes ploma del programa de boxa. En la final va guanyar al sud-africà Dennis Shepherd. Inicialment Formenti no havia de disputar aquests Jocs, sinó que ho havia de fer Duilio Loi. A Loi se li prohibí fumar després dels àpats i decidí abandonar la convocatòria. Formenti fou el substitut.
Com a professional va debutar victoriós el 23 de juliol de 1949. El 20 de juny de 1950 es proclamà campió d'Itàlia de pes ploma en vèncer a Alvaro Cerasani. Es retirà de la boxa el 16 de juny de 1954, després de 48 combats disputats, 40 dels quals guanyats.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Ernesto Formenti». [Consulta: 17 setembre 2021].
* ↑ «Giochi di Londra, 13 agosto 1948 Formenti oro... per la sigaretta di Loi» (en italià). [Consulta: 17 setembre 2021].
* ↑ Bruno, Alfredo. «Accadde oggi: 23 luglio 1949 esordio vittorioso di Ernesto Formenti» (en italià), 23-07-2019. [Consulta: 17 setembre 2021].
* ↑ «BoxRec: Ernesto Formenti». [Consulta: 17 setembre 2021].
# Huub Zilverberg

Huub Zilverberg (Goirle, 13 de gener de 1939) és un ciclista neerlandès, ja retirat, que fou professional entre 1961 i 1969. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Tour de França i una altra al Giro d'Itàlia, ambdues el 1962.

## Palmarès

* 1959
** 1r de l'Olympia's Tour i vencedor d'una etapa
* 1960
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Polònia
* 1961
** 1r del Tour de Flandes dels Independents
* 1962
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** Vencedor d'una etapa al Giro d'Itàlia
* 1964
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1966
** Vencedor d'una etapa del Critèrium del Dauphiné Libéré

### Resultats al Tour de França

* 1962. Abandona (12a etapa). Vencedor d'una etapa
* 1963. Abandona (16a etapa)
* 1964. 37è de la classificació general
* 1966. 64è de la classificació general
* 1967. 71è de la classificació general
* 1968. Abandona (4a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1961. Abandona (9a etapa)
* 1966. 26è de la classificació general
* 1967. 28è de la classificació general
* 1969. 51è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1962. 15è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1963. Abandona
* 1964. Abandona

## Referències

* ↑ «ZILVERBERG Hubert "Huub"». [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Hubertus ZILVERBERG» (en italià). [Consulta: 9 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa de Huub Zilverberg
# Javier Culson Pérez

Javier Culson Pérez (Ponce, 25 de juliol de 1984) és un atleta porto-riqueny, medallista bronze Olímpic, especialitzat en els 400 metres tanques. Va obtenir el pòdium en alguns esdeveniments de joventut regionals, incloent el campionat d'Atletisme Junior dels Jocs Panamericans. Culson fou medallista de plata per dos vegades als Campionats Mundials de la IAAF i competidor d'elit en la IAAF Diamond League, on va acabar segon global el 2011. Ha guanyat medalles en altres esdeveniments con els Jocs Centre Americans i del Carib a Mayagüez i els Campionats Ibero-americans. Té el rècord com "l'home més ràpid del món " en aquella categoria. Culson també va competir als Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 on va guanyar la medalla de bronze en la cursa de 400 metres tanques.

## Referències

* ↑ Biografia Javier Culsom a la IAAF
* ↑ Acosta, Zacha «Javier Culson: A las puertas de la consagración». Periódico La Perla, 18-08-2016.
* ↑ Entre dioses del Olimpo Javier Culson.
* ↑ "Bronce para Culson en 400 metros contra vallas".

## Enllaços externs

* Javier Culson IAAF
# Platja de les Deveses (Dénia)

Les Deveses és la platja més septentrional de Dénia (Marina Alta, País Valencià) i està situada a la zona de les Marines. Té una extensió de 4,87 km. Comença en el riu Racons i marca l'inici de la Costa Blanca. Té la peculiaritat de trobar-se separada de la resta del terme de Dénia, ja que és un enclavament envoltat pels termes municipals del Verger i els Poblets.
És una platja de sorra fina daurada i dunes. En el límit amb la platja de l'Almadrava s'hi troben còdols. Compta amb instal·lacions de passarel·les, llavapeus, papereres, quiosquet, hamaques i ombres. La platja té servei de socorrisme. El vent fa que siga una platja adequada per a practicar windsurf, especialment en els mesos d'estiu, amb el vent de llebeig. També té un camp de vòlei platja.
La platja compta amb el certificat ISO 9001-2000 (gestió de qualitat) i ISO 14001 (gestió mediambiental).

## Tasques de regeneració

Gràcies a la regeneració duta terme entre els anys 2022 i 2024 s'ha augmentat l'amplària de la platja fins als 75 m. La principal causa era la regressió de la costa i la mar que s'engolia l'arena i anava llevant amplària a la platja fins que en alguns llocs l'aigua arribava a tocar murs de les cases més properes. També s'ha dut a terme una regeneració dunar en la qual s'han construït dunes per augmentar el valor paisatgístic i per protegir les cases dels temporals. S'han construït 3 esculleres: la primera a l'alçada del carrer Riu Racons, la segona al carrer Riu Grande i la tercera al carrer Riu Deva.

## Referències

* ↑ «Regeneració Platja de Les Deveses».
# Dolmen des Petits-Fradets

El Dolmen des Petits-Fradets, també conegut com a Maison de la Gournaise, és un dolmen del neolític situat a la comuna francesa de L'Île-d'Yeu. Va ser declarat Monument historique en 1889.

## Referències

* ↑ «http://www2.culture.gouv.fr/public/mistral/merimee_fr?ACTION=CHERCHER&FIELD_1=REF&VALUE_1=PA00110143» (en francès). [Consulta: 10 abril 2018].
# Estefi

Estefi és una historieta de còmic que va néixer a Itàlia amb el nom original de Stefi. L'autora és la dibuixant Grazia Nidasio (1931). L'Estefi va aparèixer per primera vegada a les historietes de la seva germana gran Valentina que es publicarien al Corrieri dei Regazzi de l'any 1969 fins al 1976. A partir de 1976 l'Estefi comença a sortir amb les seves pròpies aventures al Corriere dei Piccoli.
D'aquest Còmic en català, podem trobar les seves aventures al Cavall Fort a partir del número 600 de l'any 1987. La traducció és obra d'Albert Jané. Les historietes es van recopilar en àlbums. Primer ho va fer l'editorial Barcanova i després l'editorial Junior.

## Àlbums Barcanova, 1991

* Diari d'estiu.
* Diari d'hivern.

## Àlbums Junior, 1992

* L'aigua.
* L'aire
* El camp.
* El futur.
* Les deixalles.
* La vida al bosc.
* El soroll.

## Referències

* ↑ Cavall Fort, Revista per nois i noies C.V., número 945/946, desembre 2001, p. 24.
* ↑ Riera Pujal, Jordi, El còmic en català, Ediciones Glénat, 2011, p. 60 | id = ISBN 978-84-9947-267-6

## Enllaços externs

* Patufets, portades de L'Estefi
# Pima (gènere)

Pima es un gènere de lepidòpters ditrisis de la família dels piràlids (Pyralidae) descrit per George Duryea Hulst el 1888.

## Taxonomia

Hom hi inclou les següents espècies:
* Pima albiplagiatella (Packard, 1874)
* Pima albocostalialis (Hulst, 1886)
* Pima boisduvaliella Guénée, 1845
* Pima difficilis de Joannis, 1927
* Pima fergusoni Neunzig, 2003
* Pima flavidorsella de Joannis, 1927
* Pima fosterella Hulst, 1888
* Pima fulvirugella (Ragonot, 1887)
* Pima granitella (Ragonot, 1887)
* Pima occidentalis Heinrich, 1956
* Pima parkerella (Schaus, 1924)

## Referències

* ↑ Nuss, M. «GlobIZ search». Global Information System on Pyraloidea, 2003–2017.
* ↑ Savela, Markku. «Pima Hulst, 1888». Lepidoptera and Some Other Life Forms. [Consulta: 25 agost 2017].
# Luca Francesconi

Luca Francesconi (Milà, 1956) és un compositor, pedagog i director d'orquestra italià.
Francesconi va estudiar piano al Conservatori de Milà i va ampliar estudis de composició amb Azio Corghi, Karlheinz Stockhausen i Luciano Berio. El 2008 va ser nomenat director de l'àrea de música de la Biennal de Venècia.

## Òpera

Per encàrrec de la RAI, el 1994 va estrenar l'òpera radiofònica Ballata del rovescio del mondo, amb llibret d'Umberto Fiori (basat en la Rime of the Ancient Mariner de Coleridge). Francesconi va triar el poema de Coleridge per la modernitat que traspua, ja que reflecteix la disjuntiva entre raó i inconscient en la qual encara viu l'home contemporani. Per aquesta composició va rebre el Prix Italia.
El 2004 es va estrenar al Festival Holland d'Amsterdam una òpera comissionada per aquest festival, Gesualdo Considered as a Murderer. Francesconi va emprar un text de Vittorio Sermonti. L'oratori Atopia està concebut com un espectacle interactiu, inspirat pel quadre de Velázquez Las Meninas.
L'any 2011 es va estrenar al Teatre alla Scala de Milà l'òpera Quartett, una obra sorprenent que ha tingut èxit arreu del món: se n'han fet més de 45 representacions en tres produccions diferents i en concert. El 2017 es va estrenar al Liceu de Barcelona.

## Premis

* 1994: Prix Italia per l'òpera Ballata del rovescio del mondo.
* 1994: Förderpreis der Ernst-von-Siemens-Musikstiftung (Múnic).
* 1990: Kranichsteiner Musikpreis (Cursos d'estiu de Darmstadt).

## Referències

* ↑ Biografia al llibret del disc FRANCESCONI, Luca: Cobalt Scarlet, Rest. Stradivarius, 2004. Pàg. 17.
* ↑ MIDDLETON, R. (ed.): Reading pop. Approaches to a textual analysis in popular music. Oxford University Press, 2000; pàg. IX.
* ↑ IBERNI, Luis G.: «La ópera europea encuentra su sitio». El Cultural, 24 d'octubre de 2002.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del compositor
# Batalla de Lopera

La batalla de Lopera, a la província de Jaen, limítrofe amb la de Còrdova, fou una de les més cruentes de la Guerra Civil espanyola. Tingué lloc entre els dies 27 i 29 de desembre del 1936 i hi van morir aproximadament 500 combatents, uns 300 de les files republicanes -amb forta presència de brigadistes internacionals- i uns 200 revoltats franquistes.
En l'atac insistent de diversos batallons de les Brigades Internacionals a l'anomenat Cerro del Calvario, hi perderen la vida els britànics Ralph Fox, el dia 27 de desembre i el poeta John Cornford l'endemà.

## Referències

* ↑ Article a El País

## Enllaços externs

* Plana web dedicada a la batalla (castellà)
# Colldecarrera

Colldecarrera és una masia de la Vall de Bianya (Garrotxa) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un gran casal de planta rectangular i teulat a dues aigües, amb els vessants vers les façanes principals. Està ubicada en un desnivell, fet que comporta que a la façana de migdia disposi de baixos pel bestiar amb nou finestres d'arc de mig punt, mentre que des de la façana de tramuntana s'accedeix directament a la planta noble. Cal remarcar els dos pisos de galeries porxades del costat del migdia, amb nou arcades cada una. A l'interior hi ha una àmplia sala de convit i una capella dedicada a la verge del Roser. Els descendents es traslladaren a Olot i s'emportaren la major part del mobiliari. Actualment l'habiten els masovers.

## Història

El nom prové de la situació en un coll prop de la via o carraria que des de la Cerdanya, passant per Ribes, la collada Verda, la vall del Bac i Castellfollit, s'unia amb Besalú.
Hi ha notícies documentals de la call de Carrera des de l'any 957, que diu: "et in alio loco incedent isto comitatu in termino de Monteacuto in locum qui dicitur Carraria sic donamus ad domum Sancti Petri apostoli cuius basilica sita est in Camporotundo sic donamus sibe idem casis, casalibus…". Es tracta d'una donació que un tal Vuithesindo i la seva esposa Preciosa van fer al monestir de Sant Pere de Camprodon.
Apareix citat al testament del comte de Besalú, Seniofret, l'any 996. El comte cedeix el mas Coll de Carraria en alou al monestir de Sant Pere de Besalú. L'any 1017 aquest mas serà cedit al monestir de Sant Pere de Camprodon.

## Referències

* 1 2 3 4 «Casal de Colldecarrera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 octubre 2016].
# Grinea

Grinea o Grinèon (grec antic: Γρύνιον o Γρύνεια, en llatí: Grynaeum, Grynea, Grynia o Grynium) era una de les ciutats de l'Eòlia, situada a la badia d'Elea, a uns 70 estadis (8 km.) d'Elea i a uns 40 estadis de Mirina. En un principi era una ciutat independent, però més endavant es va sotmetre a Mirina.
Estava consagrada a l'Apol·lo Grineu, i tenia un santuari dedicat a aquest deu amb un antic oracle i un temple esplèndid de marbre blanc, segons que diu Heròdot. Xenofont diu que al seu temps la ciutat estava en mans de Gòngil d'Erètria. Alcibíades va cobrar tribut d'una ciutat anomenada la fortalesa de Grínion de Frígia, que potser correspondria a Grinea. L'any 334 aC la va conquerir per assalt el general macedoni Parmenió, que va vendre els seus habitants com a esclaus. Després de la conquesta macedònia la ciutat va entrar en decadència. Les seves restes són a prop de la moderna ciutat de Yeni Şakran.

## Referències

* ↑ Diccionari Grec-Català.
* ↑ Smith, William (ed.). «Grynium». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 19 desembre 2020].
# Eudòcia de Pamfília

Eudòcia (en llatí: Eudocia, en grec antic: Εὐδοκία)) és el nom d'una ciutat de l'Àsia Menor, a Pamfília, no gaire lluny de Termessos, esmentada per Hièrocles al Synecdemus.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Eudocia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 novembre 2024].
# Batalla de Yique

La batalla de Yique (伊阙之战) 293 aEC, va ser una disputa militar del Rei Zhaoxiang de Qin contra l'aliança de Wei (魏) i Han (韩) a Yique (ara Longmen, ciutat de Luoyang, província Henan). El comandant de Qin era el general Bai Qi. Amb la meitat de la força de l'aliança, l'exèrcit de Bai Qi va prendre les fortaleses de l'aliança d'una en una.

## Antecedents

Pel 294 aC, el regne de Qin s'havia convertit en una potència militar important a la Xina. El seu primer pas de conquesta s'inicià amb els regnes propers de Wei (xinès tradicional: 魏, xinès simplificat: 魏, pinyin: Wèi) i Han (xinès tradicional: 韓, xinès simplificat: 韩, pinyin: Hán). Wei i Han n'havien estat enemics per molts anys, i no pararen molt d'esment a Qin. En el 294 aC Qin, sota el General Bai Qi (xinès tradicional: 白起, xinès simplificat: 白起, pinyin: Bái Qǐ), va atacar a Han i va prendre una important fortalesa. Wei i Han es van adonar de la força de Qin, i va unir forces per aturar les conquestes de Qin.

## La batalla

La batalla va acabar amb la captura del general de l'aliança Gongsun Xi (公孙喜)， 240.000 víctimes en el costat de l'aliança i la captura de cinc ciutats Han i Wei incloent Yique.

## Conseqüències

Després de la batalla, Han i Wei es van veure obligats a cedir territori per garantir la pau.

## Bibliografia

* Registres del Gran Historiador

## Enllaços externs

* http://baike.baidu.com/view/53498.htm (xinès)
# Batalla de l'Alfambra

La batalla de l'Alfambra fou una batalla de la Guerra Civil espanyola ocorreguda a la riba de l'Alfambra, dins del Front d'Aragó del 5 a 8 de febrer de 1938.

## Antecedents

Rendida Terol, les tropes franquistes van llançar un contraatac pel nord cap a l'Alto de Celadas y El Muletón, que dominen la vall del riu Alfambra. El dia 17 de gener, els nacionals trenquen les línies republicanes i amenacen de tallar la carretera d'Alcanyís, enmig d'una sèrie de tenaços combats aeris. Les Brigades Internacionals de la 35a Divisió van al lloc per aturar les tropes revoltades manades pel general Antonio Aranda.
No obstant això, aquest mateix dia s'estanca l'ofensiva dels nacionals, a causa del clima extremadament fred, que impedeix mobilitzar tropes al muntanyenc terreny de la província de Terol. Els comandaments revoltats aprofiten el descans per establir el seu pla d'atac contra la conca del riu Alfambra, amb la finalitat de trencar la resistència republicana i voltar decisivament la ciutat de Terol pel nord.

## Batalla

Al mes de febrer els franquistes van desbordar els flancs republicans i van infligir a aquests una dura derrota a la zona de l'Alfambra, enfrontament que va suposar un greu menyscapte per a l'Exèrcit Popular de la República. Després d'això, el camí estava obert i el 22 de febrer la ciutat de Terol tornava a mans de Franco. Encara que les operacions van constituir un greu desgast per a tots dos exèrcits, aquestes ho van ser especialment pels republicans.

## Conseqüències

La batalla de Terol havia consumit els recursos bèl·lics de l'Exèrcit Popular Republicà. Mentre el general Franco havia redistribuir ràpidament el gruix de les seves forces al llarg del front d'Aragó, entre la ciutat de Terol i el sud de la província de Saragossa. El seu objectiu era aprofitar l'avantatge per conquerir la resta d'Aragó i penetrar a Catalunya i a la depressió del riu Ebre. L'exèrcit insurrecte va reunir per a aquesta campanya més de 100.000 homes, incloent les seves tropes més ben preparades, que anirien en avantguarda de l'ofensiva.

## Referències

* 1 2 Casas de la Vega, Rafael. Alfambra: la reconquista de Teruel (en castellà). Rafael Casas de la Vega, 1976, p. 367-378. ISBN 8421757156.
* ↑ Gabriel Jackson, The Spanish Republic and the Civil War, 1931-1939, (1965), p. 407.
# ILovePDF

iLovePDF és una empresa de Barcelona nascuda l'any 2010, l'objectiu de la qual és oferir un servei gratuït i accessible per a l'edició i transformació de fitxers PDF. El projecte es va iniciar per una necessitat personal, però anà creixent fins a convertir-se en una comunitat global i un dels llocs web de referència per treballar amb fitxers PDF. El seu fundador és Marco Grossi, enginyer multimèdia italocatalà que va iniciar el projecte quan tenia 25 anys i es dedicava a dissenyar pàgines web com a autònom.

## Referències

* ↑ «Des de 2010 iLovePDF ofereix eines en línia per gestionar PDF». iLovePDF. [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Alfaro, Paula Solanas. «L'eina per fusionar i dividir PDFs que és catalana i no ho sabies». Magazín Empreses | Diari ARA, 02-11-2024. [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ «BOLETÍN OFICIAL DEL REGISTRO MERCANTIL». BOE, 19, 27-01-2017, pàg. 13 [Consulta: 12 novembre 2024].
# Batalla de Łódź

La batalla de Łódź va tenir lloc el 8 de setembre de 1939, entre Polònia i Alemanya. L'exèrcit polonès era dirigit per Juliusz Rómmel. La Wehrmacht, molt superior als seus enemics, va vèncer i ocupar la ciutat.

## Referències

* ↑ «Rómmel Juliusz» (en anglès). Grupa Onet.pl SA. Arxivat de l'original el 27/5/2007. [Consulta: 10 juny 2023].
* ↑ «[https://ww2db.com/battle_spec.php?battle_id=28 Invasion of Poland 1 Sep 1939 - 6 Oct 1939]» (en anglès). Lava Development, LLC. [Consulta: 10 juny 2023].
# Batalla de Șelimbăr

La batalla de Șelimbar, lliurada el 18 d'octubre de 1599 va ser un dels episodis més importants en la història romanesa i va enfrontar a Șelimbar, prop de Sibiu, l'exèrcit de Miquel el Valent (Mihai Viteazul), voivoda de Valàquia, contra l'exèrcit d'Andreu Báthory, voivoda de Transsilvània i Hongria.

## Antecedents

Els voivodes Andreu Bathory, a Transsilvània i Ieremia Movilă a Moldàvia havien caigut a l'òrbita del Regne de Polònia, que mantenia unes relacions de normalitat amb la Sublim Porta. Valàquia només comptava amb el suport del Sacre Imperi Romanogermànic, de qui es va declarar vassall el 1598, quedant envoltat d'enemics. El 1598 Miquel el Valent va signar una pau efímera amb l'Imperi Otomà, al que havia vençut uns anys abans a la batalla de Călugăreni i va envair Transsilvània per unir-la amb Valàquia per fer front a les invasions otomanes.

## Batalla

Miquel el Valent disposava d'entre 20.000 i 30.000 homes, tot i que molts d'ells no van combatre per protegir les dones i nens boyari, que es van unir per prevenir els atacs tàtars a Valàquia. L'exèrcit d'Andreu Bathory tenia 30.000 homes, però durant la batalla molts homes, entre ells els hongaresos Szekely, van canviar de bàndol per unir-se als valacs.
La batalla la van començar els valacs, que foren rebutjats per la càrrega dels hússars hongaresos, que podien haver guanyar la batalla enviant la rereguarda a la batalla i no ho van fer, permetent el reagrupament i una nova càrrega contra els hongaresos que va fer fugir Andreu Bathory.

## Conseqüències

Andreu Bathory fou decapitat i la dieta va reconèixer Miquel el Valent com a governador, unint els principats de Valàquia, Transsilvània i Moldàvia, tot i que amb governs separats.

## Referències

* 1 2 Panaitescu, Petre P. Mihai Viteazul (en romanès), 1936, p. 50–51. OCLC 577582409.
* 1 2 Malllows i Brummell, 2017, p. 23.

## Bibliografia

* Mallows, L.; Brummell, P. Romania: Transylvania (en anglès). 3a edició. Bradt, 2017. ISBN 9781784770532.
# Batalla del Catllar

La batalla del Catllar o Batalla de Tamarit de 1641 fou un dels episodis del Setge de Tarragona durant la Guerra dels Segadors

## Antecedents

Poc després de la revolta que va suposar el Corpus de Sang, l'exèrcit de Felip IV va ocupar Tortosa i Tarragona, el 17 de gener de 1641, davant l'alarmant penetració de l'exèrcit castellà, Pau Claris al capdavant de la Generalitat de Catalunya, proclamà la República Catalana acordant una aliança política i militar amb França, posant Catalunya sota l'obediència de Lluís XIII de França. Pocs dies després, amb l'ajuda de l'exèrcit francès, la Generalitat obtingué una important victòria militar en la batalla de Montjuïc del 26 de gener de 1641, i les tropes castellanes es retiraven a Tarragona.
El 4 de maig de 1641 l'estol francès d'Henri d'Escoubleau de Sourdis es presentà davant de Tarragona i inicià el bloqueig de la ciutat amb les tropes de terra de Philippe de La Mothe-Houdancourt. Durant els mesos de maig i juny es lluità als voltants de Tarragona; el fort de Salou caigué en poder dels francesos el 9 de maig i els catalans i francesos aconseguiren una victòria transcendental a la batalla de Constantí el 13 de maig.

## Batalla

Mentre la infanteria del tinent coronel Antoni Meca i el capità Francesc de Mostarós i Bosser avançaven al pujol de la Creu prenent posicions molt avantatjoses, la cavalleria catalana i francesa, amb els miquelets de Josep Margarit i de Biure van encerclar els 1.000 soldats d'infanteria i 600 de cavalleria espanyols el 10 de juny que havien sortit de Tarragona per tal de recollir farratge, i de la ciutat va sortir una columna d'infanteria per socórrer els encerclats i cobrir la seva retirada.

## Conseqüències

Els espanyols no van fer més sortides de Tarragona per farratjar.
Finalment, després de ser derrotats en la primera batalla naval de Tarragona, els espanyols van bastir un nou estol i comandats per García Álvarez de Toledo y Mendoza finalment van aixecar el setge de Tarragona. La presència de la flota francesa a Barcelona va impedir que els reforços espanyols i les provisions arribessin al nord del Principat, cosa que va facilitar l'ocupació francesa de les viles i fortaleses que encara quedaven en mans castellanes (Perpinyà i Roses).

## Referències

* 1 2 Manuel Güell, la batalla del Tamarit (10 de juny de 1641)
* ↑ F. Xavier Hernández, Història militar de Catalunya ISBN 84-232-0638-6

## Bibliografia

* Manuel Güell, la batalla del Tamarit (10 de juny de 1641)