OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Elmira Alembekova

Elmira Alembekova (Saransk, 30 de juny de 1990) és una atleta russa ja retirada que competia en marxa. Va guanyar la medalla d'or en la prova de 20 quilòmetres marxa al Campionat d'Europa d'atletisme de 2014 a Zúric.
El setembre de 2015 la IAAF va confirmar que Alembekova va ser suspesa provisionalment després que una mostra d'un control fora de competició a Saransk al juny hagués donat positiu d'EPO.

## Referències

* ↑ «Bea Pascual i Raquel González acaben entre les 10 primeres els 20 km marxa dels Europeus de Zuric». 324cat, 14-08-2014. [Consulta: 8 juny 2024].
* ↑ James Ellingworth: 6 Russian race walkers suspended over positive drug tests Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine., Associated Press, bigstory.ap.org, 22 September 2015
# Anisia Kirdiapkina

Anisia Biasirovna Kirdiapkina, de soltera Kornikova (Анися Бясыровна Кирдяпкина, Saransk, 23 d'octubre de 1989) és una atleta russa especialitzada en marxa atlètica.
Kirdiapkina ha guanyat tres medalles en Campionats del Món. Va obtenir dues plates en el de Daegu 2011 i en Moscou 2013 i un bronze en Berlín 2009. En el Mundial de Berlín 2009 inicialment havia obtingut el 4t lloc però l'atleta russa Olga Kanískina, guanyadora de la prova, va ser desqualificada el 24 de març de 2016 pel TAS acusada de dopatge. La IAAF va anunciar que les medalles serien redistribuïdes en totes les competicions sota el seu control pel que Kirdiapkina va passar del lloc 4t al 3r. En el Mundial de Daegu 2011 va ocórrer similar, ja que inicialment havia obtingut la medalla de bronze però després de la desqualificació de la guanyadora Olga Kanískina va passar a guanyar la medalla de plata.
A més ha aconseguit una medalla d'or en el Campionat Europeu de Barcelona 2010. La russa Olga Kanískina va ser la guanyadora però després de la seva desqualificació Kirdiapkina va obtenir el primer lloc.
També ha aconseguit una medalla d'or en la Copa del Món de Marxa Atlètica de Taicang 2014. També va ser campiona en les universiadas de 2013 i 2015.
L'any 2012 va acudir als Jocs Olímpics de Londres, finalitzant en cinquena posició en els 20 km.
Els seus millors registres estan com segueix: en 10.000 m 43:27.20 (2007), en 10 km 42:59 (2007) i en 20 km 1h:25:09 (2011).
Està casada amb el també marxador Serguéi Kirdiapkin.

## Vegeu també

* Campionat Mundial d'Atletisme
* Marxa atlètica en els Jocs Olímpics

## Referències

* ↑ IAAF. «13th IAAF World Championships in Athletics > 20 Kilometres Race Walk - women» (en anglès). [Consulta: 28 agost 2014].
* ↑ IAAF. «14th IAAF World Championships > 20 Kilometres Race Walk - women» (en anglès). [Consulta: 28 agost 2014].
* ↑ IAAF. «12th IAAF World Championships in Athletics > 20 Kilometres Race Walk - women» (en anglès). [Consulta: 22 setembre 2014].
* 1 2 3 «El TAS despulla a l'atletisme rus de deu medalles olímpiques i mundials». [Consulta: 24 març 2016].
* ↑ «IAAF statement concerning CAS decisions: six Russian athletes». [Consulta: 24 març 2016].
* ↑ «Barcelona 2010 - 20 km walk Women - Final». [Consulta: 28 març 2016].
* ↑ IAAF. «IAAF World Race Walking Cup 2014 > 20 Kilometres Race Walk - women» (en anglès). [Consulta: 11 setembre 2014].
* ↑ Sports-Reference. «Athletics at the 2012 London Summer Games: Women's 20 quilometris Walk» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-11-10. [Consulta: 12 setembre 2014].
* ↑ IAAF. «The XXX Olympic Games > 20 Quilometris Race Walk - women» (en anglès). [Consulta: 28 agost 2014].
* ↑ IAAF. «Anisia Kirdiapkina - Focus on Athletes Biography» (en anglès). [Consulta: 11 setembre 2014].

## Enllaços externs

* Perfil IAAF - Anisia Kirdiapkina.
* Perfil EA - Anisia Kirdiapkina.
Representant a Rússia :
| Predecessora | Campiona de 20 km marxa | Successora |
| Ielena Laixmànova | Copa del Món de Marxa Atlètica Taicang 2014 | María Guadalupe González |
| Júlia Takács | Universiada Kazán 2013 i Gwangju 2015 | |
# Lorena Castell i Barragán

Lorena Castell i Barragán (Barcelona, 4 de febrer de 1981) és una presentadora de ràdio i televisió, cantant i actriu catalana.

## Trajectòria

És filla de discjòqueis dels anys 1980, per la qual cosa va créixer influenciada per la música. El març de 2006 va formar el grup Lorena C, amb Carlos García Bayona i Toni Buenadicha.
Va començar a treballar a 8tv al costat de Jordi González com a col·laboradora diària i coordinadora musical. També ha treballat a Antena 3, Cuatro, a Telecinco al programa Gran Hermano i a TVE a Vivan los bares.
El 2013 va ser una de les concursants de Splash! Famosos al agua. El 2015 es va incorporar a Espejo público d'Antena 3. També ha estat col·laboradora i presentadora de Zapeando a La Sexta. Des del 2011 és locutora de Los 40 Principales al costat de Dani Mateo i Jorge Ponce.
Paral·lelament ha desenvolupat una carrera com a actriu participant en 2 curtmetratges i realitzant un paper secundari a la pel·lícula Spanish Movie.

## Referències

* ↑ Vila, Arnau. «Lorena Castell frega la censura amb un biquini que crearà tendència». El Nacional, 05-12-2021. [Consulta: 15 gener 2022].
* ↑ «La 1 prepara 'Vivan los bares', un nuevo formato que rendirá homenaje a bares con historia» (en castellà). [Consulta: 15 gener 2022].
* ↑ «Lorena Castell, Gervasio Deferr, Juan José Ballesta y Miriam Díaz-Aroca, últimos semifinalistas de 'Splash! Famosos al agua'» (en castellà). [Consulta: 15 gener 2022].
* ↑ Villanueva, Marc. «Famosa presentadora de La Sexta a Madrid ensenya al seu fill a llegir en català». El Nacional, 08-12-2021. [Consulta: 15 gener 2022].
# Midea (nimfa)

Midea o Mídea (en grec antic: Μίδεια o Μιδέα), segons la mitologia grega, és el nom d'una nimfa de Beòcia estimada per Posidó amb qui va tenir un fill anomenat Aspledó.
Pausanias esmenta uns versos de Quèrsias, un poeta del que no en quedava gairebé cap memòria escrita al seu temps:
| « | De Posidó i de la il·lustre Midea va néixer Aspledó, en una ampla ciutadella. | » |
Aspledó va fundar la ciutat d'Aspledon, que Homer menciona al "Catàleg de les naus" a la Ilíada, situada a 20 estadis de distància d'Orcomen. i Midea va fundar la ciutat del seu nom.

## Referències

* 1 2 Pausànias. Descripció de Grècia, IX, 38, 9; 39, 1
* ↑ Homer. Ilíada, II, 510
# Larissa Lazútina

Larissa Lazútina (en rus: Лариса Лазутина), de naixement Larisa Ptítsina, (Kóndopoga, Unió Soviètica 1965) és una esquiadora de fons russa, ja retirada, que destacà a la dècada del 1990.

## Biografia

Va néixer l'1 de juny de 1965 a la ciutat de Kóndopoga, població situada a la República de Carèlia, que en aquells moments formava part de la Unió Soviètica i que avui en dia forma part de la Federació Russa. Està casada amb el també esquiador de fons Guennadi Lazutin.
El 1998 fou guardonada pel president Borís Ieltsin amb el títol d'Heroïna de la Federació Russa.

## Carrera esportiva

En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1992 realitzats a Albertville (França), i en representació de l'Equip Unificat, guanyà la medalla d'or en la prova dels relleus 4x5 km, finalitzant així mateix cinquena en els 30 knm., setena en els 5 km i vuitena en la persecució 5/10 quilòmetres. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1994 realitzats a Lillehammer (Noruega), i sota representació russa, revalidà el títol de relleus 4x5 km, finalitzant quarta en la persecució 5/10 km, cinquena en els 15 km i sisena en els 5 quilòmetres. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1998 realitzats a Nagano (Japó), i amb trenta-dos anys, guanyà cinc medalles olímpiques: la medalla d'or en les proves de 5 km, pesecució 5/10 km i relleus 4x5 km, la medalla de plata en els 15 km i la medalla de bronze en els 30 quilòmetres.
En els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a Salt Lake City (Estats Units) guanyà la medalla d'or en la prova de 10 km i 30 km. així com la medalla de plata en els 15 km. estil lliure, si bé posteriorment fou desqualificada d'aquestes medalles per donar positiu per dopatge (juntament amb la russa Olga Danílova i l'espanyol Johann Mühlegg) per ús de darbepoetina, una substància que fa incrementar la presència de globuls vermells a la sang. Estudis posteriors determinaren que els tests per dopatge foren falsos o modificats, si bé el Comitè Olímpic Internacional (COI) no retornà les medalles retirades i fou sancionada amb dos anys d'inhabilitació.
Al llarg de la seva carrera va guanyar catorze medalles en el Campionat del Món d'esquí nòrdic, entre les quals onze medalles foren d'or (5 km: 1993, 1995; persecució 5/10 km.: 1995; 15 km.: 1995; 30 km.: 1999 i relleus 4x5 km.: 1987, 1993, 1995, 1997, 1999 i 2001).

## Referències

* ↑ (anglès) XVIIITH OLYMPIC GAMES Arxivat 2005-08-31 a Wayback Machine.
* ↑ (anglès) WADA, IOC Testing For Erythropoietin Is Faked

## Enllaços externs

* (anglès) www.fis-ski.com - Larissa Lazútina Arxivat 2012-10-25 a Wayback Machine.
# Pintura mineral

La pintura mineral o pintura de silicat està basada en la barreja correcta de pigments inorgànics minerals i de silicat potàssic. Les pintures minerals tenen qualitats superiors de durada, lluminositat i efecte protector. El principi de la tècnica dels silicats es basa en la unió mineral insoluble de la pintura amb el suport. El silicat potàssic reacciona amb el suport i amb els pigments, formant una estructura mineral lligada per silicats insolubles. Aquest procés de petrificació es coneix amb el nom de silicificació.

## Referències

* ↑ Pedrola i Font, Antoni. Materials, procediments i tècniques pictòriques. Edicions Universitat Barcelona, 1982, p. 105. ISBN 8475280277.
# Carteia

Carteia (en llatí Carteia, en grec antic Καρτηα̈α) va ser una antiga ciutat del sud d'Hispània propera a Gibraltar. La seva situació per part dels autors antics no queda prou clara, ja que Titus Livi la situa més enllà de l'estret de Gibraltar, i Estrabó diu que estava situada a cent-setanta mil passes de Corduba.
A l'antiguitat s'anomenava Karteia i també Heracleia, ja que segons Timòstenes l'havia fundat Hèracles. Estrabó diu que en temps de Timòstenes (segle iii aC) encara s'observaven les seves muralles.
A Carteia es van establir colons fenicis originant el poble dels bastetans. A la Segona Guerra Púnica s'hi va lliurar una batalla naval en la que Gai Leli va derrotar Adhèrbal l'any 206 aC.
L'any 171 aC s'hi van establir quatre mil persones descendents de soldats romans i dones del país i va esdevenir la colònia Latina colonia Libertinorum. Estava governada per quatorviri, els magistrats en cap d'una colònia, encara que no s'ha trobat cap moneda amb la indicació que fos colònia.
Durant la Guerra civil romana va ser la principal estació naval de Gneu Pompeu, el fill de Pompeu Magne, que s'hi va refugiar després de ser derrotat a Munda, però en va haver de sortir el mateix any 45 aC. Estrabó i l'autor de De bello civili diuen que va ser una presó naval. Ciceró fa referència en una carta què Carteia va acollir a Sext Pompeu després de l'assassinat de Juli Cèsar.
Es conserven algunes restes, quasi totes d'època romana. Es poden veure fragments de la muralla romana, el teatre, les termes, part d'un edifici monumental amb columnes corínties i pròtoms de bou, aparentment d'un temple. Una construcció que se suposa que era el Capitoli i restes d'indústries de salaó per a la fabricació de garum. També s'han trobat escultures, inscripcions, monedes i ceràmica.

## Referències

* ↑ Juan Antonio Lacomba i José E. Ferrer Palma, Historia de Andalucía, p.88 (castellà)
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXVIII, 30-31
* ↑ Ciceró. Epistulae ad Atticum, XV, 20, 3
* ↑ Smith, William (ed.). «Carteia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 juny 2022].
* ↑ Stillwell, Richard (et al.) (eds.). «Karteia». The Princeton Encyclopedia of Classical Sites. [Consulta: 3 juny 2022].

## Vegeu també

* Península Ibèrica cartaginesa
# Pterodactiloïdeus

Els pterodactiloïdeus (Pterodactyloidea) constitueixen un dels dos subordres de pterosaures.

## Taxonomia

A continuació s'allisten les famílies i superfamílies dins el subordre Pterodactyloidea, segons Unwin 2006.
* Ordre Pterosauria
** Subordre Pterodactyloidea
*** Nemicolopterus
*** Superfamília Ornithocheiroidea
**** Família Istiodactylidae
**** Família Ornithocheiridae
**** Família Pteranodontidae
*** Superfamília Ctenochasmatoidea
**** Cycnorhamphus
**** Feilongus
**** Pterodactylus
**** Família Ctenochasmatidae
***** Elanodactylus
***** Gegepterus
***** Subfamília Ctenochasmatinae
****** Beipiaopterus
****** Ctenochasma
****** Eosipterus
****** Pterodaustro
***** Subfamília Gnathosaurinae
****** Cearadactylus
****** Gnathosaurus
****** Huanhepterus
****** Plataleorhynchus
*** Superfamília Dsungaripteroidea
**** Germanodactylus
**** Herbstosaurus
**** Kepodactylus
**** Normannognathus
**** Tendaguripterus
**** Família Dsungaripteridae
*** Superfamília Azhdarchoidea
**** Família Lonchodectidae
**** Família Tapejaridae
**** Thalassodromeus
**** Tupuxuara
**** Família Azhdarchidae
***** Zhejiangopterus
* Pterodactiloïdeus incerts (incertae sedis)
** Araripesaurus
** Mesadactylus
** Mythunga
** Puntanipterus
** Santanadactylus

## Cladograma

| Caelidracones | Anurognathidae  Pterodactyloidea  Kryptodrakon Lophocratia Archaeopterodactyloidea  Germanodactylidae  Euctenochasmatia  Pterodactylus Ardeadactylus  Ctenochasmatoidea  Gallodactylidae Ctenochasmatidae Eupterodactyloidea  Haopterus  Ornithocheiroidea   Pteranodontia  Nyctosauridae  Pteranodontoidea  Pteranodon Hongshanopterus Lonchodectes Istiodactylidae Boreopteridae Cearadactylus Brasileodactylus Ludodactylus Anhangueridae  Ornithocheiridae  Azhdarchoidea  Bennettazhia Tapejaridae  Neoazhdarchia  Chaoyangopteridae Azhdarchidae Thalassodrominae Dsungaripteridae |

## Referències

* ↑ Unwin, David M. The Pterosaurs: From Deep Time. Nova York: Pi Press, 2006, p. 246. ISBN 0-13-146308-X.
* ↑ Wang, X., A., W. A. Kellner, Z. Zhou, and D. A. Campos. (2008). "Discovery of a rare arboreal forest-dwelling flying reptile (Pterosauria, Pterodactyloidea) from China." Proceedings of the National Academy of Sciences, 106(6): 1983-1987. doi:10.1073/pnas.0707728105

## Vegeu també

* Darwinopterus
Pterosauromorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia :
Pterosauromorpha :
Pterodactylomorpha :
Lophocratia :
Ornithocheiroidea :
Pteranodontoidea :
Vegeu també: Cronologia de la investigació del pterosaure • Filogènesi dels pterosaures • Llista de gèneres de pterosaures :
# John Hannah

John David Hannah, més conegut com a John Hanna (23 d'abril de 1962, East Kilbride, Escòcia) és un actor escocès de cinema i televisió, conegut per interpretar el personatge de Jonathan Carnahan a les pel·lícules The Mummy, The Mummy Returns i La mòmia: La tomba de l'emperador drac i el personatge de Lentulus Batiatus a les sèries Spartacus: Blood and Sand i Spartacus: Gods of the Arena.

## Biografia

John va néixer a East Kilbride (Escòcia), sent el més jove de tres germans. Estudià a la Royal Scottish Academy of Music and Drama i abans de ser actor, treballà com a electricista. Després de graduar-se, tingué papers petits en produccions teatrals i a la televisió.
Començà la seva carrera a televisió amb el llargmetratge Bookie el 1987 i continuà participant en altres llargmetratges com Faith o The Love Bug.
Debutà al cinema el 1990 amb el drama Harbour Beat, però fou el seu paper a la comèdia romàntica Sliding Doors, amb Gwyneth Paltrow, i amb l'èxit internacional de Quatre bodes i un funeral que consolidà la seva carrera.
El 1997, juntament amb el productor escocès Murray Ferguson, fundà la productora Clerkenwell Films, amb la producció de la sèrie Rebus, protagonitzada per ell mateix.
A partir del 1999 John interpretà el personatge de Jonathan Carnahan a la pel·lícula The Mummy i a les seqüeles The Mummy Returns i La mòmia: La tomba de l'emperador drac.
El 2010 interpretà el paper de Lentulus Batiatus a la sèrie Spartacus: Blood and Sand i a la preqüela posterior Spartacus: Gods of the Arena.

## Filmografia

* 1994: Quatre bodes i un funeral
* 1995: Madagascar Skin
* 1995: The Innocent Sleep
* 1995: Blast Away
* 1997: Romance and Rejection
* 1997: Resurrection Man
* 1997: The James Gang
* 1997; El retorn del Herbie (The Love Bug)
* 1998: Sliding Doors
* 1999: The Hurricane
* 1999: The Mummy
* 1999: La intrusa (The Intruder)
* 2000: Pandaemonium
* 2000: Cercle del crim (Circus)
* 2001: The Mummy Returns
* 2001: Before You Go
* 2002: Dr. Jekyll and Mr. Hyde
* 2002: I'm With Lucy
* 2003: I Accuse
* 2004: Agatha Christie's Marple: "4.50 from Paddington"
* 2007: L'última legió
* 2007: The Sinking of the Lusitania: Terror at Sea
* 2008: La mòmia: La tomba de l'emperador drac
* 2008: Zip 'n zoo
* 2008: Moose in the Glen
* 2008: Agatha Christie Poirot: "Appointment with Death"
* 2010: Spartacus: Blood and Sand
* 2011: Spartacus: Gods of the Arena
* 2013: The Wee Man
# 4t districte de Budapest

El 4t districte (en hongarès: Újpest, en català: Nou Pest) és actualment el un dels districtes de Budapest i una antiga ciutat hongaresa. Es troba a la vora oriental del Danubi. El nom Újpest significa Nou Pest, ja que la ciutat es va formar als afores de la ciutat de Pest el 1840. Újpest va ser poble fins a l'any 1907 quan va rebre el títol de ciutat. El 1950, però, va ser absorbida per Budapest passant a ser-ne el districte IV.
Un dels millors equips d'Hongria, l'Újpest FC porta el nom del districte, el lloc on va néixer i on juga des de la seva fundació el 1885

## Ciutats agermanades

* Marzahn-Hellersdorf, Berlín, Alemanya
* Chalcis, Grècia
* Tyresö, Suècia

## Enllaços externs

* Web oficial del districte
# Coll de Balaguer

El coll de Balaguer és una collada del terme municipal de Vandellòs i l'Hospitalet de l'Infant, al Baix Camp. Es troba administrativament del tot dins d'aquesta comarca, tot i que geogràficament separa les comarques naturals del Camp de Tarragona de la de les Terres de l'Ebre i ha estat un dels llocs de pas obligat a Catalunya.

## Particularitats

Es troba entre les muntanyes de los Dedalts i les Rojales, muntanyes de poca altura que s'alcen a la mateixa línia de costa. Malgrat la seva poca alçària (140 metres), sempre ha estat considerat com un pas dificultós. Actualment, el trànsit circula per l'AP-7 i la N-340, i travessen un Coll de Balaguer que no és el primigeni. Aquest es troba més a ponent, a l'oest del Castell del Coll de Balaguer, però actualment ja no és un lloc tant de pas.
El Castell del Coll de Balaguer, datat el 1201, formava un conjunt defensiu conjuntament amb el Castell de Sant Jordi d'Alfama i una altra fortificació al coll, i va ser l'escenari de la batalla del coll de Balaguer el 1640, durant la Guerra dels Segadors. Pres pels anglesos en 1813 en plena retirada francesa, fou destruït, amb l'altre fort del coll, pels anglesos de John Murray el 1814 durant la Guerra del Francès.
Al coll es troben el búnquer del Coll de Balaguer i el complex de nius de metralladora i trinxeres de la cala Gestell, restes de la Guerra civil espanyola.

## Referències

* ↑ Garcia Arnau, Jordi. «El Coll de Balaguer: de camí inexpugnable a pas trinxat». Reus Digital. [Consulta: 27 setembre 2019].
* ↑ Iglésies, Josep. El setge de Cambrils l'any 1640. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 1967, p. 12-15.
* ↑ «Coll de Balaguer». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Mirina (filla de Creteu)

Mirina (en grec antic: Μύρινα) va ser, segons la mitologia grega, una filla de Creteu, rei de Tessàlia.
Es va casar amb Toant, rei de Lemnos, fill de Dionís (o de Teseu, segons altres versions) i d'Ariadna. Van tenir una filla, Hipsípile, que va hostatjar Jàson en el seu viatge. És epònima de la ciutat de Mirina.

## Referències

* 1 2 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 119, 284-285, 352. ISBN 9788496061972.
* ↑ Etymologicum Magnum, 595, 20, s.v. Μυρίννα
# Eòlida

L'Eòlida o Eòlia (grec antic: Αἰολίς, Aiolís; etnònim Αἰολικός i Αἰόλιος, en català eòlic i eoli) és una regió situada a la costa oest de l'anomenada Grècia asiàtica, que també comprenia diverses illes i els seus estrets, i limitava al nord amb el litoral del mar Negre, constituït per enllaços muntanyencs continus, i al sud amb l'estuari del riu Hermos. Era un territori grec de l'Àsia Menor que Estrabó inclou a la divisió de Mísia.
Els seus límits varien segons els geògrafs: Estrabó diu que els rius Hermos i Focea marcaven els límits entre Eòlia i Jònia. Homer no distingia entre Eòlia i Tròade, i els eolis ocupaven el país entre el riu Hermos i Cízic. En general cal considerar Eòlia des de Lectum, a la part nord de la badia d'Adramítium, i al sud fins al riu Hermos incloent però l'illa de Lesbos.
Era una regió de desviament entre el mar Negre i el mar Egeu, on conflueixen vies fluvials, d'aigua dolça, i corrents marítims. Les cadenes muntanyoses, creuades per conques o foies geogràfiques conformen una costa escabrosa i trencada amb l'excepció de la notable cavitat que configura el golf exterior a l'illa de Lesbos. Les colònies gregues, en aquesta regió, van estar instal·lades des de l'estret del Bòsfor fins a la regió muntanyenca de Cària, al sud, en tres grans zones: Eólida, Dòrida i Jònia. La més important de totes era aquesta última.
El territori més austral, que correspon al litoral de l'Egeu, va ser poblat des dels seus orígens pels jonis, els que per raons de la fertilitat del sòl i ubicació geogràfica, es van convertir, des del principi, en la regió més pròspera i hegemònica de les colònies gregues a l'Àsia Menor, aconseguint, a través d'aquest impuls, sotmetre, fins i tot, als altres dos assentaments hel·lènics restants: Eólida i Dòrida.
Les ciutats eòliques entre la badia d'Adramítium i el riu Caicus eren Cisthene (Κισθήνη), deserta en temps d'Estrabó, Coryphantis (Κορυφαντίς), Heracleia (Ἡρακλεία), Attea (Ἅττεα). Coryphantis i Heracleia pertanyien a Mitilene. Heròdot dona 11 ciutats per l'Eòlia, que formaven la Lliga Eòlia: Cime o Friconis, Larissa, Neonteikhos, Temnos, Cilla, Nòtion, Aegiroessa, Pitane, Mirina, Egas i Grineion. Esmirna, que va ser originalment la dotzena ciutat eòlia, va passar més tard al jonis. Heròdot diu també que en territori d'Eòlia totes les ciutats eren eòlies menys Ida, però també diu que els eolis habitaven el districte d'Ilium o Ilias, que podria ser el mateix.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 174. ISBN 9788441224223.
* ↑ Smith, William (ed.). «Aeolis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 17 desembre 2020].

## Vegeu també

* Música eòlica
* Èol (fill d'Hípotes)
# Gòngil d'Erètria

Gòngil (Gongylus, Γογγύλος) fou un militar grec nascut a Erètria. A través de Gòngil el rei Pausànies va entrar en contacte amb Xerxes I de Pèrsia (477 aC). Pausànies li va donar el govern de Bizanci. Va deixar escapar als presoners perses que estaven a la ciutat i va fugir amb ells i es va presentar a Xerxes al que va oferir la possessió d'Esparta i Grècia a canvi del matrimoni amb una filla del rei. Xenofont va trobar a la seva vídua Hel·les que vivia a Pèrgam (399 aC). Amb l'ajut d'aquesta dama els grecs van atacar el castell d'Asidates, un noble persa de la zona. Gòngil va deixar dos fills: Gorgió (Gorgion) i Gòngil (Gongylus); aquest segon va ajudar a Xenofont acompanyat de Procle un descendent del rei Demarat. Aquestos fills apareixen després en possessió de Gambrium, Palaegambrium, Mirina i Grynium, que havien estat donades al seu pare per Xerxes com a premi per la seva traïció, però després les van entregar a Tibró i a les forces espartanes.

## Referències

* Tucídides Història (anglès)