OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Talla (impost)

La talla, com impost directe, és el que es recapta de forma personal. A Castella el procés d'imposició s'anomenava «tallación». El nom prové de l'antic costum de comptabilitzar les entregues de diners tallant osques sobre pals, que es lliuraven per certificar el pagament. Aquesta manera de comptabilitzar és un vestigi dels temps prehistòrics. A Anglaterra va perdurar fins al 1826. La taille era un dels principals impostos de l'Antic règim a França, i considerat com a molt regressiu perquè n'estan exempts justament els privilegiats, la part més rica de la societat. A la Castella de l'Antic Règim hi havia impostos semblants, als quals contribuïen només els pecheros.

## Referències

* ↑ «talla». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Ifrah, Georges:Història universal de les xifres. p. 175. Ed Espasa Calpe (1998) ISBN 84-239-9730-8
Viccionari
# Teleocichla gephyrogramma

Teleocichla gephyrogramma és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 26 °C-33 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Xingu (conca del riu Amazones) a Cachoeira de von Martius (Brasil).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1997: Aquarien Atlas, Band 5. Mergus Verlag, Melle, Alemanya. 1148 p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zuanon, J. i I. Sazima, 2002. Teleocichla centisquama, a new species of rapids-dwelling cichlid from Xingu River, Amazonia (Perciformes: Cichlidae). Ichthyol. Explor. Freshwat, 13(4):373-378.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Teleocichla monogramma

Teleocichla monogramma és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 27 °C-33 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Xingu (conca del riu Amazones, Brasil).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1997: Aquarien Atlas, Band 5. Mergus Verlag, Melle, Alemanya. 1148 p.
* ↑ Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Werner, U., 1995. Zur Fortpflanzung von Crenicichla-Arten. p. 205-212. A: H. Greven i R. Riehl (eds.) Fortpflanzungsbiologie der Aquarienfische. Birgit Schmettkamp Verlag, Bornheim, Alemanya.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Temple taoista

Un temple taoista (xinès tradicional: 觀, xinès simplificat: 观, pinyin: guān, també 道观 o 道觀 dàoguān, literalment "lloc de culte del Tao") és un temple d'adoració del taoisme.
L'estructura i la funció poden variar segons a quina escola taoista pertanyi el temple. Per exemple, el guān de l'escola Quanzhen és un monestir on els sacerdots cèlibes taoistes hi viuen. El terme gōng (xinès tradicional: 宮, xinès simplificat: 宫) "palau" s'empra sovint per als temples grans construïts amb patronatge imperial o governamental.
Els temples taoistes fan onejar banderes quadrades o triangulars. Típicament, caracteritzen textos o diagrames místics i estan destinats a complir diverses funcions incloent-hi la provisió d'orientació als esperits dels morts, per a portar bona fortuna, incrementar la capacitat de viure, etc. Altres banderes i pancartes poden ser els dels déus o ells mateixos com a immortals. De vegades, també es mostra una ziga-zaga amb set estels, representant el Carro Gran (o l'equivalent xinès, el bushel).
Els temples taoistes al sud de la Xina i Taiwan també es poden identificar per les seves teulades, que mostren dracs xinesos i fènixs fets amb peces ceràmiques de molts colors. Són símbol de l'harmonia del Yin i Yang (amb l'au fènix com a yin). Un símbol relacionat n'és la perla encesa que es pot veure als sostres d'aquest tipus, entre dos dracs, així com la pinça d'un Mestre Celestial. En general, però, l'arquitectura taoista xinesa no té característiques universals que la distingeixen d'altres estructures.

## Vegeu també

* Taoisme

## Referències

* ↑ Kohn, Livia. The Daoist Monastic Manual: A Translation of the Fengdao Kejie (Nova York: Oxford University Press 2004), p. 116.
* ↑ Kohn, Livia (2004), p. 119
* ↑ Little, Stephen; Shawn Eichman et al. Taoism and the Arts of China (Chicago: Art Institute of Chicago, 2000). ISBN 0-520-22784-0, p. 128
* ↑ Schipper, Kristopher. The Taoist Body (Berkeley: University of California Press, 1993, p. 21.
* ↑ Little (2000), p. 74
# Teorema de Meyers-Serrin

En anàlisi funcional, el teorema de Meyers-Serrin consisteix en l'equivalència de dues definicions diferents dels espais de Sóbolev. El seu enunciat és
$W^{m,p}(\Omega )=H^{m,p}(\Omega )$

## Definicions

Les notacions són les que s'usen en l'article espai de Sóbolev.
Sigui Ω un conjunt obert qualsevol (no buit) de $\mathbb {R} ^{n}$, dos conceptes que s'utilitzen sovint en la teoria de les equacions diferencials en derivades parcials i en el càlcul de variacions són els espais H i els espais W.
Més precisament, si $m$ és un nombre natural, $p$ és un nombre real tal que $1\leq p<\infty$ i $\alpha$ és un multi-índex, llavors
* $W^{m,p}$ és l'espai de Sóbolev:
$\{u\in \mathrm {L} ^{p}(\Omega );D^{\alpha }u\in \mathrm {L} ^{p}(\Omega ),\forall \alpha \in \mathbb {N} ^{n}:|\alpha |\leq m\ \}$
proveït de la norma:
$\|u\|_{W^{m,p}}:=\left(\sum _{|\alpha |\leqslant m}\|D^{\alpha }u\|_{\mathrm {L} ^{p}}^{p}\right)^{1/p}$
on $D^{\alpha }u$ és una derivada parcial de $u$ en el sentit de les distribucions i
$\|.\|_{\mathrm {L} ^{p}}$ designa la norma de l'espai de Lebesgue $L^{p}(\Omega )$.
* '$H^{m,p}(\Omega )$ és l'adherència dins de $W^{m,p}(\Omega )$ de $C^{\infty }(\Omega )\cap W^{m,p}(\Omega )$.
$\{u\in C^{\infty }(\Omega );\|u\|_{H^{m,p}}<\infty \}$
amb
$\|u\|_{H^{m,p}}:=\left(\sum _{|\alpha |\leqslant m}\|D^{\alpha }u\|_{\mathrm {L} ^{p}}^{p}\right)^{1/p}$
on $D^{\alpha }u$ és una derivada parcial de $u$ en el sentit clàssic ($u\in C^{\infty }(\Omega )$).

## Observació

Abans de la publicació del teorema, la igualtat H = W era demostrada per certs conjunts oberts Ω (que satisfessin certes propietats de regularitat).

## Referències

* ↑ Per una demostració, vegeu Jaques Deny; Jacques-Louis Lions «Les espaces du type de Beppo Levi» (en francès). Annales de l'Institut Fourier, 5, 1954, pàg. 305-370. Meyers, Norman G.; Serrin, James (en anglès) H = W, 51. o Laurent Landry. «Les espaces de Sobolev». PDF
* ↑ Es té el mateix resultat si se substitueix, a la definició de $H^{m,p}(\Omega ),C^{\infty }(\Omega )$ per $C^{m}(\Omega )$: cf. Adams, Robert A. Academic Press. Sobolev Spaces (en anglès), 2003. ISBN 978-0-12044143-3.
* ↑ Vegeu, per exemple, Agmon, Schmuel Agmon. Lectures on Elliptic Boundary Value Problems (en anglès). Princeton: D. Van Nostrand, 1965, p. 11.
# Tepe Yahya

Tapeh Yahya (en persa: تپه یحیی) és un jaciment arqueològic de la província de Kerman (l'Iran), a uns 220 km al sud de la ciutat de Kerman.

## Història

L'àrea estigué habitada des del VI al II mil·lenni abans de la nostra era, i des del segle x al IV ae. Ja en el tercer mil·lenni ae, la ciutat era un centre de producció de ceràmica de clorita, i s'arribà a estendre per Mesopotàmia l'ús i distribució d'atuells tallats en aquest material, sobretot en temples.
Moltes atuells trobats al jaciments s'havien elaborat amb elements geomètrics i naturalistes, i es dataren de la fi del tercer mil·lenni ae. Alguns n'estaven pintats al natural (en color verd en al·lusió al material de la clorita), amb incrustacions de pastes i petxines i amb inscripcions cuneïformes que es refereixen a governants i deïtats sumèries conegudes. Més de 500 atuells i fragments d'atuells en aquest estil es recuperaren en diversos llocs, des d'Uzbekistan fins a la vall de l'Indus, a la zona de Susa i als principals llocs sumeris a Mesopotàmia, des de Mari (actual Síria) fins al golf Pèrsic, a les illes Tarut o Failaka.
L'esteatita també era molt comuna en aquest indret, la qual cosa es va corroborar en trobar-se'n mines a la rodalia. La distribució de gots fabricats amb esteatita era molt àmplia. Se'n trobaren no sols a Mesopotàmia, sinó també a Bampur i Xahr-i Sokhta, així com en els nivells inferiors de Mohenjo-Daro, i en llocs més llunyans com l'illa de Tarut, o còpies a posteriori a Umm al-Nar (actual Emirats Àrabs Units).

## Arqueologia

El jaciment és un monticle circular, d'uns 20 m d'alçada i uns 187 m de diàmetre. S'excavà en sis temporades del 1967 al 1975 per l'Escola Americana de Recerca Prehistòrica del Museu Peabody d'Arqueologia i Etnologia de la Universitat Harvard, en una operació conjunta amb l'actual Universitat de Xiraz, sota direcció de l'arqueòleg C. C. Lamberg-Karlovsky.

## Referències

* 1 2 «The World in Between». Archaeology. [Consulta: 30 març 2021].
* ↑ «Chlorite». Encyclopaedia Iranica. [Consulta: 30 març 2021].
* ↑ Zarins, Juris «The Domesticated Equidae of Third Millennium B.C. Mesopotamia» (en anglés). Journal of Cuneiform Studies, 30, 1, 1-1978, pàg. 3–17. DOI: 10.2307/1359930. ISSN: 0022-0256.
* ↑ «The Early Bronze Age of Iran as seen from Tepe Yahya». Penn Museum. [Consulta: 30 març 2021].
* ↑ Potts, Daniel T. «The Potter's Marks of Tepe Yahya». Paléorient, 7, 1, 1981, pàg. 107–122. DOI: 10.3406/paleo.1981.4290.
* ↑ C. C. Lamberg-Karlovsky, C. C. (1970). "Excavations at Tepe Yahya Iran 1967-1969: progress report 1", en American School of Prehistoric Research Bulletin, 27.
* ↑ C. C. Lamberg-Karlovsky, C. C. (1972). "Tepe Yahya 1971: Mesopotamia and the Indo-Iranian Borderlands, Iran", en Iran, 10, pp. 89-100.
# Teresita (Benet Mercadé)

Teresita és el nom amb què es coneix una pintura sobre tela feta per Benet Mercadé Fàbrega el 1897 i que es troba conservada actualment a la Biblioteca Museu Víctor Balaguer, amb el número de registre 1646 d'ençà que va ingressar el 1956 formant part de l'anomenat "Llegat 1956" format per un conjunt d'obres provinents de la col·lecció Lluís Plandiura i Pou- Victòria González.

## Descripció

Dona vestida de color gris asseguda en un sofà que s'està posant bé una sabata. Va emmarcat. Potser podria tractar-se de Teresita, present a molts quadres de l'artista.

## Inscripció

Al quadre es pot llegir la inscripció B. Mercadé (inferior esquerre) Al darrere: Benet Mercadé / 1821-1897; Al darrere: Luis Buxó Tresangels, hijo del / grabador Esteban y hermano político / de Antonio Caba / 1838-1907.

## Referències

* ↑ Article Esther Alsina (vegeu bibliografia)

## Bibliografia

* Trullén, Josep Maria (dir.). Biblioteca Museu Víctor Balaguer. Guia de les col·leccions del museu. 2001. Vilanova i la Geltrú: Organisme Autònom Biblioteca Museu V.Balaguer, 2001. B-10-437/2001. ISBN 84-931438-3-9.
* Socias Palau, Jaume. Pintura catalana en el "Castell de la Geltrú". 1977. Barcelona: Selecta. ISBN 84-298-0429-3.
* Alsina i Galofré, Esther. Una gran època artística rau en una col·lecció: el "Llegat 1956". Article publicat al Butlletí de la Biblioteca Museu Víctor Balaguer. Vilanova i la Geltrú: Associació d'Amics de la Biblioteca Museu Víctor Balaguer, 2010. ISBN 0212-6168.

## Enllaços externs

* Web oficial del museu
# Sergi de los Ríos i Martínez

Sergi de los Ríos i Martínez (Tarragona, 27 de novembre del 1969) és un economista i polític català, diputat al Parlament de Catalunya en les VII, VIII i IX legislatures

## Biografia

Es llicencià en ciències econòmiques a la Universitat de Barcelona i, des del 1994, s'especialitzà en comerç exterior i ha treballat en empreses d'aquest àmbit.
El 1989 fou membre de la Federació Nacional d'Estudiants de Catalunya (FNEC), que deixà el 1990 per passar-se al Bloc d'Estudiants Independentistes (BEI) (1990-1993). Entre altres activitats, és casteller de la Colla Jove Xiquets de Tarragona des del 1991 -de la qual en va ser elegit president el 2014, soci del Club Gimnàstic de Tarragona, d'Acció Cultural del País Valencià (ACPV) i de l'Associació Catalana de Professionals (ACP).
El 1989 també s'afilià a les Joventuts d'Esquerra Republicana de Catalunya (JERC) i a Esquerra Republicana de Catalunya (ERC). Va entrar com a regidor a l'Ajuntament de Tarragona el gener del 2005. Des del 2007 fins al 2011 va ser segon tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Tarragona. A les eleccions municipals del 2011 es va quedar fora de l'Ajuntament després d'haver format part de l'equip govern amb 2 regidors. Possiblement aquesta derrota va ser deguda a no haver defensat la capitalitat de Tarragona en la Llei de Vegueries, cosa que sí que van fer els altres partits amb representació municipal. Ha estat diputat per la circumscripció de Tarragona al Parlament de Catalunya entre el 2003 i el 2012. En finalitzar la legislatura 2010-2012 va anunciar la seva retirada de la primera línia política.

## Referències

* 1 2 «Sergi de los Ríos». Esquerra Republicana. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 9 març 2015].
* ↑ «La Jove escull l'ex regidor Sergi de los Rios nou president, i Carles Ribas nou cap de colla». Circ de Tarragona. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 9 març 2015].
* ↑ Sergi de los Ríos i Martínez (ERC) Arxivat 2010-09-25 a Wayback Machine. a voota.cat
* ↑ «Sergi de los Rios es retira de la primera línia política perquè ‘calen cares noves'». Tarragona 21. Arxivat de l'original el 2012-10-03. [Consulta: 9 març 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa del Parlament de Catalunya Arxivat 2010-09-24 a Wayback Machine.
* Fitxa a l'Ajuntament de Tarragona Arxivat 2010-12-31 a Wayback Machine.
# Territori Militar del Níger

El Territori Militar del Níger fou un domini francès de l'Àfrica occidental sota administració militar, dins de la colònia de l'Alt Senegal i Níger. Es va formar el 26 de desembre de 1904 quan el territori militar de Zinder va canviar la seva capital que va passar de Zinder a Niamey. L'1 de gener de 1911 la capital va retornar a Zinder.
El 1906 es van revoltar els djermes i es va descobrir una conspiració per assassinar europeus a Zinder. També fou rellevant la revolta dels tuaregs dirigits per cap Kaosen al massís de l'Aïr (1916-1918).
El decret de 4 de novembre de 1920 va establir el territori del Níger sota administració civil dins de la nova colònia del Sudan Francès, però amb una administració financera autònoma.

## Comandants

* 1903 - 1906 Joseph Gauderique Aymerich
* 1906 - 1907 Grégoire Ignace Dominique Lamolle
* 1907 - 1908 Marc Cristofari
* 1908 - 1910 Paul Célestin Marie Joseph Venel
* 1910 governador interí
* 1910 - 1911 Paul Célestin Marie Joseph Venel (segona vegada)
* 1911 - 1912 Adolphe Charles Léon Hocquart
* 1912 - 1913 Charles Camille Thierry de Maugras (interí)

## Comissionats

* 1913 Charles Camille Thierry de Maugras (interí)
* 1913 - 1915 Paul Célestin Marie Joseph Venel
* 1915 - 1918 Charles Henri Mourin
* 1918 - 1919 Marie Joseph Félix Méchet
* 1919 - 1920 Claude Paul Émile Lefebvre
* 1920 Maurice Gustave Fernand Renauld (interí)
* 1920 - 1921 Lucien Émile Rueff
* 1921 - 1922 Joseph Jules Brévié

## Notes

* ↑ segons Worldstatesmen el 22 de juny de 1910
* ↑ Segons Worldstatesmen el 20 de desembre de 1920

## Referències

* Les Alhazai de Maradi (Niger): histoire d'un groupe de riches marchands sahéliens, per Emmanuel Grégoire
# Tiavka Khan

Tiavka Khan o Tiauka Khan fou kan dels kazakhs, fill i successor de Yahangir Khan. Va governar vers 1680 a 1715.
Fou el legislador dels kazakhs. Va establir la pau entre els kazakhs i va aturar les baralles de clans; per la seva sagacitat i equitat va guanyar molta influència. Va unir les tribus i va forçar a les més fortes a respectar-lo. Segurament fou ell el que va establir les tres hordes kazakhs, inicialment probablement simples divisions administratives però amb una tradició antiga. Va nomenar tres vice-caps per controlar els afers de cada horda: Tiul per la Gran Horda; Kazbek per la Mitjana i Aitiak per la Petita. Tot i així en el seu regnat els kazakhs van formar un grup homogeni sota el seu govern. La seva capital fou Turkestan.
Els historiador Muhammad Amin diu que el 1688 Subhan Kuli Khan, fill d'Immam Kuli Khan, que regnava a Bukharà des del 1681, va enviar dos oficials a Taixkent per negociar amb el kan Tiavka. Això mostra que els kazakhs encara dominaven Taixkent.
Va lluitar principalment contra els calmucs. El 1698, el cap sungar calmuc Tse Wang Arabtan (Khan 1689/1697-1727) va enviar una carta a l'emperador xinès en el que explicava les causes de la guerra: Galdan Boshoktu (kan calmuc 1671-1689/1697) va capturar al fill de Tiavka Khan i el va enviar al Dahu Lama; Tiavka va demanar al cap sangar Tse Wang Arabtan d'intercedir pel seu fill davant el Dalai lama; així ho va fer i va aconseguir l'alliberament; el fill fou enviat a Tiavka amb una escorta de 500 homes; però de manera inesperada aquestos homes foren assassinats al districte d'Hutiyan Han (probablement el territori d'Ulugh Dagh) junt amb el cap de l'escorta, la seva esposa i fills, i els seus béns apropiats per Tiavka. A més es va apoderar del fill del cap torgut (un altre grup calmuc) Ayuka qua anava amb la seva germana; i finalment va saquejar una caravana russa que tornava al seu país després de visitar terres dels calmucs. La guerra fou desastrosa pels kazakhs que foren pressionats pels seus enemics i expulsats cap a fora de les seves antigues terres i la seva autoritat es va acabar desintegrant.
Als darrers anys del seu regnat va perdre el control i els oficials administratius nomenats a les fronteres van començar a actuar de manera independent. les tres hordes van començar a actuar cadascuna pel seu compte. La Mitjana en va ser la més poderosa i nombrosa. La seva línia de prínceps continuava la iniciada a l'Horda Blanca.
Vers el 1715, Tiavka, Abu l-Khayr de l'Horda Petita i Khaip es titulaven kans suprems però la seva autoritat ja no era reconeguda. Tiavka va morir vers el 1715. Khaip Khan que el va succeir no fou reconegut.

## Referències

* ↑ que arrancava dels turcs oghuz dels quals els kazakhs són en part descendents

## Bibliografia

* Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II division II. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.
# Tiràs per a la pols

Un tiràs per a la pols o rodable està dissenyat per a treure la porqueria seca i solta, com la pols, la sorra i brutícia en general de la superfície del sòl. És fet de fil i microfibres o de totes dues coses alhora en forma d'estoig i s'utilitza com un primer pas en la neteja del terra, com a substitut més pràctic de l'escombra o el raspall. Se'n fan servir unes de molt amples (més d'un metre d'amplada) als aeroports i estacions de tren
Els tirassos professionals consisteixen en una làmina plana de microfibra tèxtil o en unes bosses amb una superfície de fil de cotó entorxat, generalment d'uns 15 cm d'amplària, i de longituds variables (generalment 30 a 100 cm).
El tiràs pot en molts casos reemplaçar una escombra i és molt pràctic, ja que té la capacitat de mantenir una quantitat limitada de pols o sorra dins si mateix. Idealment, s'ha de rentar a màquina quan se satura amb la brutícia. Una altra opció és utilitzar una aspiradora per aspirar la pols de la superfície que va collint el tiràs, però això té una eficàcia limitada.
També hi ha disponibles tirassos d'un sol ús que es venen a certs comerços o àmpliament per internet.

## Mànecs i muntatge

Un mànec de tiràs es compon d'una peça llarga de fusta o tub d'alumini amb un muntatge específic per al tiràs. El mànec pot anar connectat al cos del tiràs de diferents maneres:
    * Tipus perxa (amb fils lligats sobre la perxa clàssica)
    * Velcro (com en molts tirassos professionals)
    * Bossa (com passa amb moltes tirassos professionals)
    * Abraçadora
    * Ungles de plàstic

## Vegeu també

* Mànec de fregar
* Cubell escorredor
* Escombra

## Referències

* ↑ http://www.diccionari.cat/lexicx.jsp?GECART=0134308