OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Albert Duval

Albert Duval va ser un regatista francès que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París on participà en diferents proves del programa de vela. Guanyà dues medalles, una de plata en la 1a cursa de la modalitat d'1 a 2 tones, junt a Auguste Albert, Charles Hugo i François Vilamitjana, i una de bronze en la segona cursa de la mateixa categoria.

## Referències

* ↑ «Albert Duval Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 d'abril 2014. [Consulta: 23 octubre 2015].
# Paikauhale

Paikauhale (τ Scorpii) és un estel de la constel·lació meridional del zodíac de l'Escorpió. La seva magnitud visual aparent és de +2,8, i les mesures de paral·laxi donen una estimació de distància d'uns 470 anys llum (150 parsecs) de la Terra.

## Referències

* ↑ «Some spectroscopic characteristics of OB stars: an investigation of the space distribution of certain OB stars and the reference frame of the classification». The Astrophysical Journal Supplement Series, 8-1971, pàg. 257–282. DOI: 10.1086/190239.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 «Present-day cosmic abundances. A comprehensive study of nearby early B-type stars and implications for stellar and Galactic evolution and interstellar dust models» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3-2012, pàg. 143–143. DOI: 10.1051/0004-6361/201118158.
* 1 2 3 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Norberto Castro «The IACOB project. III. New observational clues to understand macroturbulent broadening in massive O- and B-type stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 19-12-2016. DOI: 10.1051/0004-6361/201628541.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ «Chemical abundances in early B-type stars. V. Metal abundances and LTE/NLTE comparison» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1994, pàg. 867–873.
* 1 2 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ Gutierrez-Moreno, Adelina; Moreno, Hugo «A Photometric Investigation of the Scorpio-Centaurus Association». Astrophysical Journal Supplement, 15, 6-1968, p. 459. DOI: 10.1086/190168.
* ↑ van Leeuwen, F. «Validation of the new Hipparcos reduction». Astronomy and Astrophysics, 474, 2, 11-2007, p. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
# Col·legi d'Europa

El Col·legi d'Europa és un establiment d'ensenyament superior de dret privat belga (fundació d'utilitat pública) situat a Bruges, a Bèlgica, fundat el 1949, amb el seu primer campus obert a Bruges, Bèlgica, un segon campus situat a Varsòvia, Polònia, i un tercer establert a Tirana, Albània.
El Col·legi s'especialitza en la formació en matèries relacionades amb els afers europeus.
Un gran nombre de polítics, diplomàtics, acadèmics i economistes d'alt nivell han estudiat al Col·legi d'Europa, incloent-hi l'antiga primera ministra de Dinamarca Helle Thorning-Schmidt, l'antic vice-primer ministre del Regne Unit Nick Clegg i l'antic vicepresident i posteriorment president en funcions de la Comissió Europea, Manuel Marín. Estudiants originaris de més de 50 països són elegits en un concurs molt selectiu per un comitè d'admissions que col·labora amb els ministeris d'Afers Estrangers dels països europeus. Més del 70% dels estudiants reben beques totals o parcials, atorgades per governs o fundacions privades. Les llengües de treball del Col·legi són l'anglès i el francès.
Les nombroses semblances entre les dues institucions tendeixen a fer dir que el Col·legi d'Europa representa una «ENA europea». Tanmateix, una de les especificitats del Col·legi d'Europa és la dimensió europea del seu programa.
L'ensenyament ofert al Col·legi d'Europa és molt especialitzat i professionalitzat, car té com a objectiu formar «professionals d'Europa». Per aquest motiu, la formació està orientada gairebé exclusivament cap a l'aprenentatge de coneixements i competències característiques de les activitats administratives, jurídiques, polítiques, econòmiques i diplomàtiques pròpies dels afers europeus.

## Vegeu també

* Xavier Prats Monné, alumni destacat

## Referències

* ↑ «Selection committees» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2019].
* ↑ «Why study at the College of Europe?» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2019].
* ↑ Henri Brugmans, "Former des cadres pour l'Europe Arxivat 7 June 2011 a Wayback Machine." [Training executives for Europe], Fédération, January 1950, No. 60, pp. 42–44
# Inca Roca

Inca Roca fou el sisè emperador inca del regne del Cusco, segons la tradició. Va governar des del 1350 fins al 1380, dedicant els primers anys a visitar les distintes regions del seu regne per tal d'informar-se de les condicions de vida dels súbdits, a més a més d'organitzar distintes expedicions vers la selva amazònica, sense gaire èxit.
Durant el seu mandat va aconseguir annexionar nous territoris als seus dominis. Va iniciar la contesa amb el poble chanka, confederació de pobles que va fer front als inques gairebé un segle.
Va reorganitzar les festivitats inques, fent-les més solemnes i fastuoses, característiques les quals van imitar els seus successors.
Va morir circa 1380.

## Fonts

* «Inca Roca». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Ugo, Stornaiolo. Ecuador: anatomía de un país en transición (en castellà). Quito: Abya Yala, 1999, p. 63/64. ISBN 9978045546.

## Referències

* ↑ Steele, Paul Richard and Allen, Catherine J. (2004) Handbook of Inca Mythology ABC-CLIO, Santa Barbara, California, page 193, ISBN 1-57607-354-8
* ↑ Dick Edgar Ibarra Grasso (1963) "Novedades Sobre la Verdadera Historia de los Incas" Journal of Inter-American Studies 5(1): pp. 19-30, pàgina 22, en castellà
* ↑ de Gamboa, Pedro Sarmiento. History of the Incas. Lexington: Library of Alexandria, 2015. ISBN 9781463688653.
# Nikolai Stepulov

Nikolai Stepulov (Narva, 20 de març de 1913 - Tallinn, 2 de gener de 1968) va ser un boxejador, militar i criminal estonià.
Com a boxejador, el 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on guanyà la medalla de plata de la categoria del pes lleuger del programa de boxa. El 1937 també guanyà la medalla de plata al Campionats d'Europa. Entre 1933 i 1937 va guanyar sis títols d'Estònia consecutius. El 1938 es va convertir en professional i va lluitar a Finlàndia, Suècia, Dinamarca i Alemanya amb un balanç de 5 victòries, 5 derrotes i un combat nul. La seva carrera es va veure truncada per la Segona Guerra Mundial. Va intentar tornar a la boxa el 1945, però es va retirar després de quedar segon als campionats d'Estònia.
Durant la seva carrera esportiva servia a l'exèrcit estonià com a soldat, i va ser ascendit a caporal pel seu èxit olímpic. El 1937 va treballar com a missatger al Ministeri d'Afers Econòmics. El 1940, quan les tropes soviètiques van entrar a Estònia, es va allistar a la milícia soviètica i va ser nomenat cap del grup responsable de la recollida d'armes de la Lliga de Defensa d'Estònia (EDL). El 21 de juny de 1940, quan un grup de l'EDL anava a lliurar les seves armes, va ordenar disparar-los, matant-ne 17 i ferint 12 persones més. L'acte va ser condemnadat tant pels estonians com per les autoritats soviètiques. Stepulov va ser arrestat i va passar la major part de la guerra en una presó soviètica. Després d'això va tornar a Estònia i va ocupar feines ocasionals com ara treballador de fàbrica, tallador de gespa, llenyataire, entrenador de boxa i àrbitre. Finalment acabà sent un gran bevedor i acabà involucrat amb delinqüents. El 1955 va ser detingut per robatori i condemnat a set anys. Va ser alliberat després de quatre anys, però tornà a ser detingut unes quantes vegades més per delictes similars. Durant la dècada de 1960 va desenvolupar la malaltia de Parkinson i va morir a l'hospital de la presó central de Tallinn.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Nikolai Stepulov». [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ Fitxa a boxrec.com
* ↑ «ESBL». [Consulta: 17 octubre 2024].
# Petita Gavatxeria

La petita Gavatxeria o Gavatxeria de Montsegur era una antiga àrea lingüística situada a la vall del Dròt, al voltant del poble de Montsegur, al sud-est de l'Entre dos mars, al departament de la Gironda, a la regió de Nova Aquitània. Es tractava d'un enclavament en una regió de tradició lingüística gascona, poblada a partir del segle XV per colons de parlar saintongès, coneguts localment com a «gavaches» o «marots». Aquesta àrea va desaparèixer durant la segona meitat del segle XX sota la influència primer del gascó i després del francès.

## Localització

Bénédicte i Jean-Jacques Fénié esmenten els següents municipis on s’utilitzava la llengua saintongesa: Castèlmauron, Corts de Montsegur, Coturas, Diulivòl, Forcet e Balaissac, Landerroet, Lo Pui, Mesterriu, Nauhonts, Rimons, Sent Martin de l'Èrm, Sent Martin deu Pot, Sent Miquèu de la Pujada, Sent Sulpici de Guilheragas, Sent Bibian de Montsegur, Senta Gèma i Talhacavat, al voltant del poble de Montsegur, i Sant Giraud, al país de Duràs. Aquests municipis van ser identificats l'any 1895 per Édouard Bourciez en el seu Recueil des idiomes de la région gasconne, formant el cor de la petita Gavatxeria.

## Etimologia

L'origen del nom de la regió, "petita Gavatxeria" o "Gavatxeria de Montsegur", és idèntic al del "país Gavai" o "gran Gavatxeria", el terme "gavatx" designant, segons el Diccionari occità-francès d'acord amb els parlars llenguadocians de Loís Alibèrt, "el llenguatge estranger, el patuès" en un sentit pejoratiu. No obstant això, per als colons de llengua saintongesa de la vall del Dròt a l'Entre dos mars, el patuès és el gascó que parlaven els autòctons, i els immigrants s'autoanomenaven amb el terme de "marot" o "marotin".

## Història

Una primera ona d'immigració de poblacions originàries de la Santonja fou organitzada per a proporcionar el repoblament de les terres senyorials locals, com les de l'Abadia de Sent Fèrmer, manquants de mans a causa de la pesta que va devastar la regió al segle XV.

## Vegeu també

* Entre dos mars
* País Gavai

## Referències

* 1 2 3 Fénié, Bénédicte et Jean-Jacques. Dictionnaire des pays et provinces de France. Bordeus: Éditions Sud-Ouest, 2000, p. 163. ISBN 978-2-87901-367-1.
* ↑ Freddy Bossy, Anthologie gabaye et gavache (llegir en línia)

## Bibliografia

* Fénié, Bénédicte et Jean-Jacques. Dictionnaire des pays et provinces de France. Bordeus: Éditions Sud-Ouest, 2000, p. 349. ISBN 978-2-87901-367-1.
* Boutruche, Robert. «Annales d'histoire économique et sociale». A: Les courants de peuplement dans l'Entre-deux-Mers — Étude sur le brassage de la population rurale — Deuxième partie : du XVe au XXe siècle. 7. París: Armand Colin, 1935, p. 124.
* Édouard Bourciez, « La conjugaison dans le Gavache du Sud » dans Revue des universités du Midi : nouvelle série des Annales de la Faculté des lettres de Bordeaux, tom 2, 1896, p. 142 (llegir en línia) de la BnF
* Édouard Bourciez, « Le démonstratif dans la petite Gavacherie » a l'apartat Mélanges de philologie romane et d'histoire littéraire, 1896, Éditions Slatkine (reedic.), p. 57 (llegir extractes en línia) a la Web de Google Llibres
# Pili Groyne

Pili Groyne és una actriu belga, nascuda l'1 d'octubre de 2003.

## Biografia

El 2014, va interpretar el seu primer paper cinematogràfic a Dos dies, una nit de Jean-Pierre i Luc Dardenne. Després apareix a la pel·lícula Alleluia de Fabrice Du Welz.
El 2015, va aconseguir un dels papers principals a la pel·lícula Le Tout Nouveau Testament de Jaco Van Dormael; interpreta la filla de Déu (interpretat per Benoît Poelvoorde), que vol venjar-se del seu pare.
Pili Groyne va tenir papers a Normandie nue el 2018 i a Un estiu a Eivissa el 2019.
El 2022, interpreta a Camille, una adolescent embarassada, protagonista de la pel·lícula Petites de Julie Lerat-Gersant.

## Filmografia

* 2014 : Deux jours, une nuit de Jean-Pierre i Luc Dardenne : Estelle, la filla de Sandra i Manu
* 2014 : Alleluia de Fabrice Du Welz : la filla de Solange
* 2015 : Le Tout Nouveau Testament de Jaco Van Dormael : Ea, la filla de Déu
* 2017 : Transferts (sèrie de televisió) : Liza
* 2017 : Champion (minisèrie)
* 2018 : Normandie nue de Philippe Le Guay : Chloé Levasseur
* 2019 : Un estiu a Eivissa d'Arnaud Lemort : Manon
* 2022 : Petites de Julie Lerat-Gersant : Camille

## Premis

* XLVIII Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya 2015 : Premi a la millor actriu per Le Tout Nouveau Testament.

## Notes i referències

* ↑ «Pili Groyne». vodkaster.telerama.fr.
* ↑ «Pili Groyne»..
* ↑ 'The Invitation', Mejor Película del 48 Festival de Sitges 2015, Europa Press, 17 d'octubre de 2015
# Sanseitō

El Sanseitō (en japonés 参政党, traduït com a Partit de la Participació Política) és un partit polític populista de dretes del Japó. Fundat l'any 2020, va centrar-se en la desinformació sobre la COVID-19 i l'activisme anti-vacunes, a les quals van considerar com a "arma assassina". Els analistes l'han identificat com un partit conservador tradicionalista o d'extrema dreta, assenyalant les seves similituds amb el trumpisme amb la seva retòrica populista, belicista (apostant per eliminar o modificar l'article 9 de la Constitució japonesa), antiinmigració, antiglobalització o contra el matrimoni entre persones del mateix sexe.
Va augmentar la seva presència als mitjans fruit d'aconseguir un representant a la Cambra de Consellers al 2022, obtenint tanmateix tres diputats a la Cambra de Representants al 2024.

## Resultats electorals
### Cambra de Representants

| Any | Vots | % vots (posició) | Diputats | +/- | Candidat | Govern |
| 2024 | 1,870,347 | 3.43 | 3 / 465 | Nou | Sohei Kamiya | Per determinar |

### Cambra de Consellers

| Any | Líder | Circumscripció | Circumscripció | Circumscripció | Llista de partit | Llista de partit | Llista de partit | Escons | Escons | Escons | Escons | Pos. | Govern |
| Any | Líder | Vots | % | Escons | Vots | % | Escons | Escollits | +/- | Total | +/- | Pos. | Govern |
| 2022 | Sohei Kamiya | 2,018,215 | 3.80 | 0 / 75 | 1,768,385 | 3.33 | 1 / 50 | 1 / 125 | Nou | 1 / 248 | Nou | 8è | Oposició |

## Referències

* ↑ «Populist Sanseito party rising through rhetoric seen on YouTube» (en anglés). The Asahi Shimbun.
* ↑ AsiaNews.it. «The 'Trumpian' Sanseito party takes youth votes away from the Liberal Democrats» (en anglès). [Consulta: 29 octubre 2024].
* ↑ «Sanseito: the new far-right party hoping to ‘make Japan great again’» (en anglès), 25-07-2022. [Consulta: 29 octubre 2024].
* ↑ «Elecciones generales de 2024: la coalición PLD-Kōmeitō pierde la mayoría y crece la incertidumbre política» (en castellà), 28-10-2024. [Consulta: 29 octubre 2024].
# Luis Olariaga Pujana

Luis Olariaga Pujana (Vitòria, 21 de març de 1885 - Madrid, 3 d'agost de 1976) fou un economista basc, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.
Pertanyia a una família de petits burgesos. Treballà de jovenet en un banc i entre 1908 i 1911 va marxar a la sucursal de Crédit Lyonnais a Londres, on va contactar amb Ramiro de Maeztu i José Ortega y Gasset. Influït per ells, va estudiar dret a diverses universitats fins que es va llicenciar a la Universitat d'Oviedo en 1914. Gràcies a un beca de la Junta per a l'Ampliació d'Estudis va viatjar a Berlín en 1912, on va estudiar dos anys amb Max Sering, Adolph Wagner i Franz Oppenheimer. En començar la Primera Guerra Mundial va tornar a Espanya i es va incorporar al Seminari d'Economia Política d'Antonio Flores de Lemus. En 1916 es va doctorar a la Universitat Central de Madrid amb la tesi Entorno del problema social agrario.
En 1917 fou nomenat catedràtic de política social i legislació comparada de la Universitat Central de Madrid, on va destacar per la seva tasca com assessor i els seus articles a El Sol divulgant les teories de John Maynard Keynes, del que després es va tornar un aferrissat crític, i Friedrich Hayek. Entre els seus alumnes hi havia José Antonio Primo de Rivera.
Durant la dictadura de Primo de Rivera fou nomenat membre de l'Assemblea Nacional Consultiva En 1928 fou nomenat Secretari del Comitè Interventor dels Canvis i en 1929 membre del Consell Superior de Ferrocarrils i de la Comissió d'Ordenació Ferroviària del Ministeri d'Obres Públiques sota el ministeri de José Calvo Sotelo.
Durant els primers anys del franquisme José Larraz López el va nomenar assessor tècnic del Comitè Central de la Banca Espanyola i posteriorment director del Consell Superior Bancari. En 1944 va ingressar a la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques i en 1950 en la Reial Acadèmia de Ciències Econòmiques i Financeres. Econòmicament va optar pel liberalisme econòmic anti-intervencionista que criticà el paper del Banc d'Espanya i el va enfrontar al nacionalisme econòmic de Francesc Cambó i Batlle, tot i que posteriorment es va mostrar a favor del Plan de desarrollo de 1959.

## Obres

* La política monetaria en España (1932)
* ¿Liberalismo o socialismo es el dilema?
* La ordenación bancaria en España
* Teoría del dinero, en dos toms El dinero (1946) i Organización monetaria y bancaria (1954)
* El patrón oro, la peseta y la economía española
* La sociedad a la deriva (1971)

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Fitxa de la RACEF
* ↑ Luis Olariaga Pujana (1885-1976) a eumed.net

## Enllaços externs

* Isabel Cepeda González Aportaciones monetarias de Luis Olariaga, Universidad Alfonso X el Sabio.
* Luis Olariaga en su centenario Arxivat 2015-12-23 a Wayback Machine.
# Eddy Mazzoleni

Eddy Mazzoleni (Bèrgam, Llombardia, 29 de juliol de 1973) és un ciclista italià, que fou professional des de 1996 fins al 2007. Del seu el palmarès destaca el Giro del Vèneto del 2005, i un tercer lloc final al Giro d'Itàlia de 2007.

## Palmarès

* 1995
** 1r a la Volta a Nova Caledònia
** Vencedor d'una etapa a la Regio-Tour
* 2000
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suïssa
** Vencedor d'una etapa al Tour de Romandia
* 2005
** 1r al Giro del Vèneto

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2000. 55è de la classificació general
* 2002. 15è de la classificació general
* 2003. 10è de la classificació general
* 2004. 21è de la classificació general
* 2007. 3r de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1998. 71è de la classificació general
* 2002. 70è de la classificació general
* 2003. Abandona (9a etapa)
* 2005. 13è de la classificació general
* 2006. 27è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1996. Abandona
* 1997. Abandona
* 1999. 60è de la classificació general
* 2004. 70è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Butlletí de la Biblioteca de Catalunya

El Butlletí de la Biblioteca de Catalunya va ser fundat el 1914 per part de la Biblioteca de Catalunya. En aquell moment tenia una funció de publicació periòdica i s'hi publicava lleis, disposicions generals i estatuts. En aquest cas, la informació estava relacionada amb la Biblioteca dels Estudis Catalans, la qual, en el seu moment, va adquirir la funció i el nom de Biblioteca de Catalunya. Es va fundar per poder dotar a la Biblioteca dels llibres de consulta més immediata, de les obres clàssiques, colecciones fonamentals, per poder formar una biblioteca de mà. Aquesta selecció de llibres es trobava a l'estatge de l'Institut d'Estudis Catalans dins el Palau de la Diputació de Barcelona, per tant estava a l'abast de tot el públic.
La periodicitat de la revista era irregular ja que hi ha anys i anys de diferència entre cada publicació, però de cap forma es segueix un patró. Per exemple, el vol. 7 (1923/1927) es publica el 1932, el vol. 8 (1928/1932) el 1934, el vol. 9 (1981) el 1985 i el vol. 10 (1982/1984) el 1986. En aquest cas, hi ha una diferència de més de quaranta anys, perquè la revista va ser suspesa. Igualment, la diferència entre cada número no és regulada.
La revista va ser suspesa de 1933 a 1980.
El sumari de la revista acostumava a ser regular. Variaven les seccions en funció del contingut de la publicació, però generalment eren les mateixes. Els apartats més comuns en totes les edicions eren Crònica, Índex, Notícies de Manuscrits, Documents, Bibliografia, Índex General i Gravats.
El Butlletí de la Biblioteca de Catalunya recollia una mena de manual on s'organitzaven totes les entrades dels darrers anys a la biblioteca de l'Institut dels Estudis Catalans. D'aquesta forma s'actualitzava la revista, en la qual es consultaven de forma més ràpid i efectiva aquelles obres que més interessa ven.
Es va deixar de publicar al 1986.
La revista era dirigida per la Biblioteca de Catalunya i els col·laboradors més comuns en la revista eren Jaume Massó i Torrents, Jordi Rubió i Balaguer, Ramon d'Alòs Monner, Agustí Duran Sanpere, Pere Bohigas i Balaguer, i altres.

## Bibliografia

* Biblioteca de Catalunya. (2010). Arxiu de Revistes Catalanes Antigues, Butlletí de la Biblioteca de Catalunya. Consultat al 10/12/2020 desde : https://arca.bnc.cat/arcabib_pro/ca/consulta/registro.do?id=2144
* Biblioteca de Catalunya. (2010). Arxiu de Revistes Catalanes Antigues, Butlletí de la Biblioteca de Catalunya. Consultat al 10/12/2020 desde: https://arca.bnc.cat/arcabib_pro/ca/catalogo_imagenes/grupo.do?path=1103033

## Enllaços externs

* https://arca.bnc.cat/arcabib_pro/ca/consulta/registro.do?id=2144
* https://arca.bnc.cat/arcabib_pro/ca/catalogo_imagenes/grupo.do?path=1103033
# Cerura

Cerura és un gènere de lepidòpters ditrisis de la família dels notodòntids (Notodontidae).

## Taxonomia

* Cerura vinula (Linnaeus, 1758)
* Cerura iberica (Ortiz & Templado, 1966)
* Cerura delavoiei (Gaschet, 1876)
* Cerura erminea (Esper, 1783)
* Cerura felina Butler, 1877
* Cerura przewalskyi (Alphéraky, 1882)
* Cerura menciana Moore, 1877
* Cerura subrosea (Matsumura, 1927)
* Cerura dayongi Schintlmeister & Ullal, 2001
* Cerura priapus Schintlmeister, 1997
* Cerura tattakana Matsumura, 1927
* Cerura malaysiana Holloway, 1982
* Cerura kandyia Moore
* Cerura australis Scott, 1864
* Cerura multipunctata Bethune-Forner, 1904
* Cerura liturata Walker, 1855
* Cerura thomasi Schintlmeister, 1993
* Cerura scitiscripta Walker, 1865
* Cerura candida Lintner, 1878
* Cerura rarata Walker, 1865

## Galeria

* Cerura erminea larva
* Cerura erminea
* Cerura scitiscripta larva
* Cerura scitiscripta
* Cerura vinula larva
* Cerura vinula

## Referències

* ↑ «BioLib - Cerura» (en anglès). [Consulta: 1r novembre 2024].

## Enllaços externs

* Funet: Cerura (en)
* Cerura -Biodiversidad Virtual (castellà)