OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Toivo Reingoldt

Toivo Reingoldt (Kotka, 15 de març de 1906 - 28 de setembre de 1941) va ser un nedador i saltador d'esquí finlandès que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
Com a saltador d'esquí va prendre part al Campionat del món d'esquí de fons de 1926. Posteriorment se centrà en la natació. El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on fou eliminat en sèries de la prova dels 200 metres braça del programa de natació.
En el seu palmarès destaca la medalla d'or en els 200 metres braça del Campionat d'Europa de 1931 i vuit campionats nacionals.

## Referències

* 1 2 «Toivo Reingoldt Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril de 2020. [Consulta: 29 juny 2019].
* ↑ Siukonen, Markku: Urheilukunniamme puolustajat – Suomen olympiaedustajat 1906–2000, pàg. 272. Graface Jyväskylä, 2001. ISBN 951-98673-1-7.
# Batalla de la Granada

La batalla de la Granada de 1642 fou un dels episodis de la Guerra dels Segadors

## Antecedents

Poc després de la revolta que va suposar el Corpus de Sang, l'exèrcit de Felip IV d'Espanya va ocupar Tortosa i Tarragona, el 17 de gener de 1641, davant l'alarmant penetració de l'exèrcit castellà, Pau Claris al capdavant de la Generalitat de Catalunya, proclamà la República Catalana acordant una aliança política i militar amb França, posant Catalunya sota l'obediència de Lluís XIII de França. Pocs dies després, amb l'ajuda de l'exèrcit francès, la Generalitat obtingué una important victòria militar en la batalla de Montjuïc del 26 de gener de 1641, i les tropes castellanes es retiraven a Tarragona.
El 4 de maig de 1641 l'estol francès d'Henri d'Escoubleau de Sourdis es presentà davant de Tarragona i inicià el bloqueig de la ciutat amb les tropes de terra de Philippe de La Mothe-Houdancourt. Durant els mesos de maig i juny es lluità als voltants de Tarragona; el fort de Salou caigué en poder dels francesos el 9 de maig i batalla de Constantí el 13 de maig. Després de ser derrotats del 30 de juny al 4 de juliol de 1641 en la primera batalla naval de Tarragona, els espanyols van bastir un nou estol comandat per García Álvarez de Toledo y Mendoza que va aconseguir lliurar provisions a la ciutat i fer fugir l'estol francès al Rosselló
Una columna castellana de 4.500 homes va sortir de Tarragona el 23 de març de 1642 per socórrer Perpinyà, que havia quedat aïllada al nord. Per ordre de Philippe de La Mothe-Houdancourt, les tropes que marxaven cap al Rosselló van ser interceptades a Montmeló per la cavalleria franco-catalana que va sortir de Barcelona el 28 de març, causant mil baixes entre els castellans a la batalla de Montmeló.

## Batalla

Els supervivents van retirar-se en direcció a Tarragona, però el 30 de març a l'altura de la Granada, sabent-se encalçats per la cavalleria de Philippe de La Mothe-Houdancourt, van presentar batalla, envestint amb els mosqueters a la infanteria francesa, fins que la cavalleria va carregar sobre els espanyols, fins que finalment Pere IV d'Empúries, Pedro de Aragón, amb els 2.000 supervivents va rendir-se el 31 de març.

## Conseqüències

Les tropes catalanes i franceses van continuar avançant fins a conquerir Montsó i assetjant Tortosa sense èxit.
El maig, els espanyols retiren els terços que estaven a Roses amb un estol de 78 naus, donant per perduts els comtats. La manca de reforços va fer caure Cotlliure, Perpinyà i Salses.
Les tropes capturades foren intercanviades per presoners francesos a Douai el 16 de juliol de 1643 pels presoners francesos capturats a la batalla de Honnecourt.

## Referències

* ↑ «INSURRECCIÓN DE CATALUÑA, O GUERRA DELS SEGADORS (1640 - 1659)» (en castellà). ingenierosdelrey.com. Arxivat de l'original el 2012-08-24. [Consulta: 15 febrer 2008].
* ↑ (castellà) tercios.org «Pedro Antonio de Aragón y Fernández de Córdoba (1610-1690), II Marqués de Pobar». Arxivat de l'original el 2010-03-22. [Consulta: 15 febrer 2008].
# Mesones de Isuela

Mesones de Isuela és un municipi d'Aragó a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca d'Aranda.
# Altona 93

Altonaer Fußball-Club von 1893 (AFC), conegut popularment com Altona 93, és un club de futbol alemany d'accionariat popular amb seu al districte d'Altona de la ciutat d'Hamburg. L'equip de futbol és una secció d'un club esportiu més gran que disposa també d'handbol, karate, voleibol i roller derby.

## Història

Va ser fundat el 29 de juliol de 1893 amb el nom d'Altonaer Cricketclub per un grup d'estudiants que també van demostrar un interès primerenc pel futbol. El 1894, el club va passar a anomenar-se Altonaer Fussball und Cricket Club i, més tard, Altonaer Fussball Club.
Altona 93 és un dels clubs de futbol més antics d'Alemanya: van formar part de la lliga de futbol Altona-Hamburg formada el 1894, i és un dels clubs fundadors de l'Associació Alemanya de Futbol a Leipzig el 1900. El 1903, el seu camp va acollir la primera final del campionat nacional alemany jugada entre el VfB Leipzig i el DFC Praga. El partit va ser arbitrat pel jugador de l'AFC Franz Behr.
L'any 1919, el club es va fusionar amb l'Altonaer TS 1880 en una unió que va durar fins al 1922, temps durant el qual van ser coneguts com a VfL Altona. Després de la ruptura, l'equip va jugar com a Altonaer FC 1893 VfL. Una altra fusió l'any 1938 amb el Borussia 03 Bahrenfeld va crear l'Altonaer FC 93 Borussia.
Després de la Segona Guerra Mundial, el club va reprendre el joc a la Stadtliga Hamburg abans d'assolir l'ascens a la primera Oberliga Nord. Els seus millors resultats van ser la tercera posició del campionat el 1954 i 1958, i aparicions a semifinals a la Copa alemanya de futbol el 1955 i 1964. Després de la formació de la Bundesliga el 1963-64, es va trobar a la segona categoria on va jugar fins al 1968. Entre 1969 i 1981 va jugar entre tercera i quarta divisió abans de descendir a la Landesliga Hamburg-Hammonia (V). Van recuperar el seu antic nom, Altona FC, el 1979. El club ha pujat i baixat entre el tercer i el cinquè nivell des de mitjans dels anys 1980. Actualment, el club torna a jugar a la Regionalliga Nord després de l'ascens el 2019.
Altona 93 té un nombre important de seguidors locals, amb la tercera base d'aficionats més gran d'Hamburg. Els seus orígens són semblants al del FC St Pauli i, per tant, l'afició adopta una posició política d'esquerres semblant, fet que fa que hi hagi poques tensions entre els dos equips locals, però sí que disputen un derbi local amb l'Hamburger SV.
Des de 1909 l'equip juga a l'AFC-Kampfbahn, rebatejat com a Adolf-Jäger-Kampfbahn (AJK) el 1944. Jäger va ser assassinat intentant desactivar una bomba aliada a Altona mentre treballava com a voluntari. La instal·lació té una capacitat de 8.000 espectadors (1.500 seients). El primer campionat nacional d'Alemanya es va jugar al recinte original del club, Exerzierweide, al barri de Bahrenfeld (conegut avui com a Schnackenburgallee) el 31 de maig de 1903.

## Referències

* ↑ http://www.abseits-soccer.com/clubs/altona.html%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ 60 Jahre AFC Borussia, Hamburg 1953.
* ↑ Lüdtke/Lorenzen, Die Turn- und Sportstadt Altona, daselbst 1927, S. 89 f.
# Telefunken

Telefunken és una empresa alemanya de fabricació d'aparells de ràdio i televisors, fundada el 1903. Al principi era un projecte comercial entre AEG i Siemens AG, fins que Siemens el va abandonar a 1941.
En 1911 El Kaiser Guillem II d'Alemanya va enviar enginyers de Telefunken a West Sayville, Nova York per aixecar tres torres de ràdio de 180 metres d'alçada, comptant amb la col·laboració de Nikola Tesla. Una estació de similars característiques va ser construïda a Nauen, establint així l'única xarxa sense fils de comunicacions entre Amèrica del Nord i Europa. En 1934 Telefunken posà a la venda els primers receptors de televisió a tub catòdic. En 1967 es va fusionar amb AEG, amb el que va passar a conèixer-se com AEG-Telefunken. Quan AEG va ser comprada per Daimler a 1985, la marca "Telefunken" va ser eliminada. La marca comercial "Telefunken", però, continua sent comercialitzada per DaimlerChrysler.
Walter Bruch va desenvolupar el sistema PAL de televisió en color a Telefunken; aquest sistema és el més utilitzat en els sistemes televisius fora del continent americà avui dia. Telefunken|USA ™ va ser constituïda el 2001 per proporcionar serveis de renovació i fabricació de micròfons Telefunken als Estats Units.
En 2005, Telefunken SenderSysteme Berlin va ser rebatejada Transradio SenderSysteme Berlin AG. La marca Transradio data de 1918, quan Transradio va ser fundada com una subsidiària de Telefunken. Un any després, el 1919, Transradio va introduir la transmissió dúplex. Transradio està especialitzada en la investigació, desenvolupament i disseny de sistemes moderns de radiodifusió en les bandes OM, VHF/FM i altres sistemes de comunicació internacional mitjançant ones de ràdio.

## Anècdota

Frank Zappa fa al·lusió al micròfon Telefunken U 47 al final de la seva cançó "Crew Slut" i en el tema "Sy Borg" del seu àlbum Joe's Garage. "It looks just like a Telefunken U 47" ( se sembla a un Telefunken U 47 ). Pel que sembla era propietari d'una gran col·lecció de micròfons alemanys, i el U 47 era un dels seus favorits. El micròfon és fabricat, en l'actualitat, per Neumann i és distribuït per Telefunken sota la marca Neumann.

## Models Antics de Telefunken

* Radioreceptors Telefunken Super Heterodyne Series.
* Radioreceptors Telefunken Gavotte Series.
* Radioreceptors Telefunken Jubilete Series.

## Referències

* ↑ Sethi, Anand Kumar. The Business of Electronics. Palgrave Macmillan, 2013, p. 43. ISBN 1137323388.

## Enllaços externs

* TELEFUNKEN Espanya Arxivat 2021-06-16 a Wayback Machine.
* Telefunken|USA ™ Arxivat 2009-03-18 a Wayback Machine.
* Telefunken AG Germany
* Transradio SenderSysteme Berlin AG
# Carmen Casero González

Carmen Casero González és una política espanyola del Partit Popular.
Nascuda a Tomelloso (província de Ciudad Real), es va llicenciar en dret per la Universitat Complutense de Madrid. Ha estat regidora de l'ajuntament de su localitat natal, on ha exercit les funcions de tinent d'alcalde i de portaveu del grup popular al consistori.
Membre de la executiva regional del Partit Popular de Castella-la Manxa, va ser diputada a les vii i viii legislatures (2007-2011 i 2011-2015, respectivament) de les Corts de Castella-la Manxa, elegida per la circumscripció de Ciudad Real. El 2012 va ser nomenada consellera de Treball i Economia de la Junta de Comunitats de Castella-la Manxa, prennent possessió el 25 de gener, al capdavant de competències abans exercides per Diego Valle Aguilar i Leandro Esteban.
Després de la sortida de María Dolores de Cospedal i del Partit Popular del govern regional de Castella-la Manxa el 2015, va ser recol·locada com a nova directora general del Treball Autònom, de l'Economia Social i de la Responsabilitat Social de les Empreses, dependent del Ministeri de Treball i Seguretat Social del Govern d'Espanya.

## Referències

* 1 2 3 «Carmen Casero, nombrada directora general del Minsiterio de Empleo». ABC, 03-07-2015.
* ↑ «Carmen Casero Recogió Ayer En Lepe La Distinción Por La Que La Ciudad Onubense Otorga Un Rótulo De Calle A Tomelloso». Ajuntament de Tomelloso, 01-03-2007. Arxivat de l'original el 2018-11-16. [Consulta: 16 novembre 2018].
* ↑ «Carmen Casero, directora general del Trabajo Autónomo de la Economía Social». El Confidencial, 03-07-2015.
* ↑ «Carmen Casero, “honradísima” ante el reto de ser la consejera de Empleo y Economía de Castilla-La Mancha». La Cerca, 25-01-2012 [Consulta: 16 novembre 2018].
* ↑ Avilés Pozo, Alicia «Cospedal sigue recolocando: su consejera de Empleo también aterriza en un ministerio». Eldiario.es, 03-07-2015.
# Miguel Ángel Martín Soledad

Miguel Ángel Martín Soledad (Palma, Mallorca, 13 de setembre de 1954) és un psiquiatre i polític mallorquí, diputat al Congrés dels Diputats en la VII i VIII Legislatures.
Llicenciat en Medicina i Cirurgia, especialitzat en psiquiatria, també és màster en direcció i gestió d'organitzacions i empreses sanitàries. Ha treballat en la seva consulta pròpia a Palma i a l'Hospital Psiquiàtric de Palma. Afiliat al Partit Popular, del 1996 al 1999 fou nomenat director general d'Acció Social del Govern Balear i diputat per Mallorca a les eleccions generals espanyoles de 2000 i 2004. Ha estat secretari segon de la Comissió de Sanitat i Consum del Congrés dels Diputats.

## Enllaços externs

* Fitxa a El Mundo
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Batalla de la Muntanya Blanca

La batalla de la Muntanya Blanca, del 8 de novembre de 1620, va ser una de les primeres confrontacions militars de la Guerra dels Trenta Anys.

## Antecedents

Un exèrcit de 20.000 txecs i mercenaris sota el comandament de Cristian d'Anhalt es va enfrontar a la rodalia de Praga amb 25.000 homes dels exèrcits combinats del Sacre Imperi Romanogermànic de Ferran II, dirigits per Karel Bonaventura Buquoy, i de la Lliga Catòlica d'Alemanya, sota el comandament de Joan t'Serclaes de Tilly. La batalla va marcar el final l'etapa bohèmia de la guerra, quan les tropes imperials van entrar a la capital de Bohèmia i van sotmetre els protestants.

## Desenvolupament de la batalla

Si bé l'exèrcit imperial comptava amb cert avantatge numèric, l'envejable posició defensiva adoptada pels txecs feia preveure una situació d'igualtat. L'explicació de la ràpida victòria de l'exèrcit imperial pot estar en la despreocupació dels oficials txecs i en la desmoralització dels soldats que defensaven els estaments de Bohèmia, tant més quan aquests estaments no mostraven disposició a pagar la soldada.
Com a conseqüència, quan les tropes catòliques van llançar un atac frontal, els mal pagats mercenaris de l'ala esquerra va fugir, la qual cosa va provocar tal desmoralització entre les tropes defensores, que els atacants van entrar al cap de poques hores a Praga.

## Conseqüències

Les conseqüències de la victòria imperial van ser molt importants, els nobles txecs a més de perdre els seus privilegis polítics i part de les seves possessions van sofrir una dura repressió, l'Església Catòlica Romana es restablí amb força a Bohèmia i Moràvia i calvinistes i luterans van ser obligats a abjurar de la seva fe o exiliar-se i els territoris de la Corona de Bohèmia van passar a la Casa d'Àustria. Els líders i membres de la Unitas Fratrum van haver d'escollir entre l'exili o continuar practicant la seva fe en secret.
Espanya, en canvi de la seva ajuda, va ocupar el Palatinat. i va ocupar la Valtellina, al Camí dels espanyols entre les possessions italianes i els territoris d'Àustria, a través de Suïssa.
La Muntanya Blanca (en txec Bílá hora ) és avui dia un turó en el límit oriental de la ciutat de Praga. La major part del terreny on es va desenvolupar la batalla està ocupat per mansions de la segona dècada del segle xx. A la part alta del turó hi ha un monument commemoratiu de la batalla aixecat el 1920. Des del centre de la ciutat s'arriba al lloc en els tramvies 22 i 25.

## Referències

* ↑ Picken, Stuart D. B.. Stuart D. B. Picken (en anglès). Scarecrow Press, 2011, p. 103. ISBN 0810874717.
* ↑ Spielvogel, Jackson J. Western Civilization: Volume II: Since 1500 (en anglès). Wadsworth Publishing, 2006, p. 447. ISBN 978-0-534-64604-2.
* ↑ Dyer, Thomas Henry. Modern Europe from the Fall of Constantinople to the Establishment of the German Empire, A.D. 1453-1871, (en anglès). Volume 3. London, England: G. Bell & Sons, 1877.

## Enllaços externs

* Col·lecció de fotografies d'una escenificació de la batalla del dia 2006.09.02 Arxivat 2010-02-12 a Wayback Machine.
# Telesistema Mexicano

Telesistema Mexicano va ser una aliança formada per estacions de televisió de propietaris independents XEW-TV Canal 2, XHTV-TV Canal 4 i XHGC-TV Canal 5 a Ciutat de Mèxic.

## Història

Emilio Azcárraga Vidaurreta, després d'haver creat la cadena de ràdio més gran i important de Llatinoamèrica, es va proposar continuar l'avanç tecnològic i de comunicacions a Mèxic construint una estació de televisió, que va ser el Canal 2; posteriorment amb la fusió dels canals 2, 4 i 5 neix Telesistema Mexicano, que fa les seves primeres transmissions des de l'edifici conegut com a Televicentro, situat a Avinguda Chapultepec N° 18, en la Ciutat de Mèxic, que posteriorment i després de la fusió de Televisión Independiente de México i Telesistema Mexicano, en 1973 es convertiria en Televisa.
El sistema en color va ser inventat per Guillermo González Camarena, per la qual cosa a la seva mort (el 18 d'abril de 1965) va ser la primera i única ocasió en què els canals van deixar de transmetre, com a senyal de dol, en tota la Ciutat de Mèxic

## Enllaços externs

* Historia mínima de la televisión mexicana (1928-1996)

## Referències

* ↑ «Televisa: Nuestra Historia». Arxivat de l'original el 29 de desembre de 2002. [Consulta: 10 setembre 2014].
* ↑ «Telesistema Mexicano: fusión de ideas», 09-03-2014. Arxivat de l'original el 2019-07-30. [Consulta: 3 octubre 2017].
# Mathias Clemens

Mathias Clemens (Redange, França, 8 d'agost de 1915 - Huncherange, 26 de novembre de 2001) va ser un ciclista luxemburguès que fou professional entre 1935 i 1948.
En el seu palmarès destaquen més de trenta victòries, entre les que destaquen una victòria d'etapa al Tour de França de 1936, quatre edicions de la Volta a Luxemburg i dos Campionats nacionals en ruta.
El seu germà Pierre també fou ciclista professional.

## Palmarès

* 1935
** Campió de Luxemburg independent
** 1r de la Volta a Luxemburg
* 1936
** 1r de la Volta a Luxemburg i vencedor d'una etapa
** 1r del Critèrium de Luxemburg
** 1r a Grunewald
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
* 1937
** 1r de la Volta a Luxemburg i vencedor d'una etapa
* 1938
** Campió de Luxemburg en ruta
** 1r del Gran Premi de Luxemburg
** 1r del Gran Premi de Hollerich
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Luxemburg
* 1939
** 1r de la Volta a Luxemburg i vencedor de 2 etapes
* 1940
** Campió de Luxemburg de ciclo-cross
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a Catalunya
* 1941
** 1r del Critèrium de Luxemburg
** 1r del Tour de Westmark i vencedor d'una etapa
** 1r del Gran Premi de Schweinfurt
* 1942
** 1r del Premi de Huncherange
** 1r del Premi d'Esch-sur-Alzette
* 1943
** 1r del Premi d'Esch-sur-Alzette
** 1r del Premi de Wiltz
** 1r del Premi de Pétange
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Luxemburg
* 1944
** 1r del Premi de Wiltz
** 1r del Premi d'Esch-sur-Alzette
* 1945
** 1r del Gran Premi de l'Alliberament
* 1947
** 1r de la Volta a Luxemburg i vencedor d'una etapa
** 1e del Premi d'Alger
* 1948
** Campió de Luxemburg en ruta

### Resultats al Tour de França

* 1936. 7è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1937. Abandona (2a etapa)
* 1938. 5è de la classificació general
* 1939. 4t de la classificació general

## Referències

* 1 2 «CLEMENS Mathias». [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ «Palmarès de Mathias Clemens (Lux)». [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Mathias CLEMENS» (en italià). [Consulta: 15 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès de Mathias Clemens (francès)
# François Van der Elst

François Van der Elst (1 de desembre de 1954 - 11 de gener de 2017) fou un futbolista belga.

## Selecció de Bèlgica

Va formar part de l'equip belga a la Copa del Món de 1982. Fou jugador de New York Cosmos i West Ham United.
El seu germà Leo també fou futbolista.

## Referències

* ↑ Hardie, Valerie «François Van der Elst in kunstmatige coma na hartaanval op nieuwjaarsdag» (en neerlandès). Het Laatste Nieuws, 03-01-2017 [Consulta: 4 gener 2017].
* ↑ «L'ex-Diable rouge François Van Der Elst est décédé à l'âge de 62 ans» (en francès). Le Soir, 11-01-2017 [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ «Ex-international François ‘Swat’ Van der Elst overleden» (en neerlandès). Het Nieuwsblad, 11-01-2017 [Consulta: 27 novembre 2024].
* ↑ François Van der Elst a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ François Van der Elst Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ «Francois Van der Elst». West Ham Stats. [Consulta: 11 març 2014].
* ↑ Scholten, Berend. «Belgium mourns François Van der Elst». UEFA.com, 11-01-2017. Arxivat de l'original el 7 de febrer 2017. [Consulta: 7 febrer 2017].
# Batalla de la Porta Col·lina

La batalla de la Porta Col·lina va ser un enfrontament lliurat l'any 82 aC i es considera com la batalla final en la qual Luci Corneli Sul·la es va assegurar el control de Roma després de la guerra civil contra els seus rivals.

## Batalla

Els samnites, dirigits per Ponci Telesí van atacar a l'exèrcit de Sul·la sobre la muralla nord-est de la Porta Col·lina i després d'una acarnissada batalla que va durar tota la nit, Lluci Bacil·le i Gai Mummi van entrar a Roma per l'Esquilí i aconseguint la fugida de Gai Mari.

## Conseqüències

Sul·la es va alçar amb la victòria finalitzant d'aquesta manera amb les ambicions dels socii i amb la guerra social i la Primera guerra civil romana. En aquesta batalla, el jove Marc Licini Cras va guanyar renom gràcies a l'habilitat amb la que va combatre en la lluita a la seva ala de l'exèrcit. Després de la victòria, tots els presoners van ser executats a la Vila Pública, a prop de la seu del Senat, a fi de causar temor entre els senadors. Els cossos dels samnites van ser llançats al Tíber posant punt final a les seves accions militars contra la capital republicana.

## Referències

* ↑ The civil wars of Rome: select lives tr. with notes by G. Long. Volum 1. Charles Knight, 1844, p. 142.
* ↑ Grossman, Mark. World Military Leaders: A Biographical Dictionary (en anglès). Infobase Publishing, 2007, p. 77. ISBN 0816074771.
# Dolors Montserrat i Culleré

Dolors Montserrat i Culleré (Sant Sadurní d'Anoia, Alt Penedès, 29 de març de 1947) és una empresària i política catalana.

## Biografia

És empresària del sector de la logística i el transport i membre de la Fundació Espanyola de Formació Oncològica Continuada (FEFOC).
Afiliada a Alianza Popular des de 1982, va ser presidenta del Partit Popular (PP) de Barcelona des del 2000 fins al 2008. Ha estat escollida regidora de l'ajuntament de Sant Sadurní d'Anoia a les eleccions municipals espanyoles de 1983 i diputada al Parlament de Catalunya a les eleccions del 1988, 1992, 1995, 1999, 2003, 2006, 2010 i 2012. Va ser vicepresidenta segona de la Mesa del Parlament entre 1999 i 2003. També ha estat regidora a l'ajuntament de Sant Sadurní a les eleccions municipals de 1991 i 1995.
És mare de la també política Dolors Montserrat i Montserrat.

## Referències

* 1 2 3 «Web del PP» (en castellà). PP, 2013. Arxivat de l'original el 2013-01-10. [Consulta: 9 gener 2013].
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la V Legislatura p. 175
* ↑ «Tres catalans formaran part de la nova Mesa del Congrés». El Periódico.cat, 12-12-2011. [Consulta: 10 gener 2013].

## Enllaços externs

* Pàgina de Dolors Montserrat al Parlament