OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vela Jiménez

Vela o Vigila Jiménez (?-?), comte d'Àlaba del c. 870 al d. 883 Alfons III d'Astúries el va nomenar comte d'Àlaba en c. 870 i li va concedir part dels territoris en els quals fins a aquest moment governava Rodrigo, comte de Castella, després de sufocar la rebel·lió del magnat alabès Eglyón en c.868. Se li suposa pertanyent a la família navarresa dels Ximena que pocs anys després va obtenir la monarquia pamplonesa. Es va ocupar de la defensa del comtat alabès tenint com a punt fort la fortalesa de Cellorigo. El 882 Vela Jiménez aconsegueix rebutjar a les tropes d'Al-Mundir de Còrdova a la batalla de Cellorigo. Els seus fills Munio Velaz i Vela Ovecoz van ser també senyors de Cellorigo.
# Villalar de los Comuneros

Villalar de los Comuneros és un municipi de la província de Valladolid a la comunitat autònoma espanyola de Castella i Lleó. És cèlebre perquè en els seus voltants va tenir lloc la batalla que va suposar la derrota dels Comuners de Castella, el 23 d'abril de 1521.
Cada 23 d'abril se celebra en Villalar de los Comuneros el Dia de Castella i Lleó. En 1920, l'Ajuntament de Santander va proposar que les corporacions castellanes celebressin el IV Centenari dels Comuners de Castella. Així mateix, la Casa de Palencia va acordar en 1923 «que el 23 d'abril pròxim vagin totes les representacions de Castella als camps de Villalar, a jurar el Sant Grial castellà, davant l'escenari de la trencada Villalar (…)».

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 508 | 510 | 478 | 449 |

## Referències

* ↑ Joaquim Escrig, Cronologies històriques valencianes de Jaume I als nostres dies, p.40
# Ren Shang

Ren Shang (valor desconegut - 118 $^{(Gregorià)}$) va ser el Protector General de les Regions Occidentals sota la Dinastia Han Oriental entre el 102-106 EC.

## Biografia

En febrer, 91, ell i Geng Kui van derrotar el shanyu del nord sense nom poc després de la batalla d'Ikh Bayan, per encàrrec de Dou Xian. En el 93, ell va matar a l'últim chanyu del nord, Yuchujian Chanyu, durant un empait amb Wang Fu. Una estela amb una inscripció xinesa d'ell, 汉任尚纪功铭, va ser excavada en el 1957 per Kumul, Xinjiang, la qual tenia registrada un esdeveniment del 93 EC.
Quan Ban Chao es retirava del seu càrrec de Protector General de les Regions Occidentals en el 102 EC, a causa de la seva edat i mala salut, Ren Shang li va demanar un consell. Ban Chao va dir:
    "Els oficials que es troben fora de la barrera no són, naturalment, fills dedicats i nets obedients. Tots ells han estat deportats per alguna malifeta i se'ls ha ordenat d'ocupar un post en les colònies de la frontera militar. D'altra banda, els bàrbars tenen les emocions de les aus silvestres i els animals. És difícil fomentar les seves bones tendències i és fàcil de destruir-los. Ara, tens un caràcter auster i estricte. Bé, quan un riu és clar, aquest no en té peixos grans. Un govern que és massa meticulós no obté la simpatia dels seus inferiors. Has d'estar amb una actitud complaent i lliure de tibantor, sigues indulgent amb els errors petits, i acontenta't amb guiar de la mà als generals principals.
    Després que (Ban) Chao va marxar, (Ren) Shang li va dir en privat als seus amics més propers: “Pense que el Senyor Ban té algunes prescripcions meravelloses, però el que m'ha dit ha estat molt ordinari."
En el 107 EC, les Regions Occidentals de l'actual província de Xinjiang es van revoltar en contra del govern xinès. Ban Yong va ser nomenat com a Comandant (Jun Sima 軍司馬), i juntament amb el seu germà major, Ban Xiong (班雄), va anar cap a Dunhuang per reunir-se amb el Protector General de les Regions Occidentals, Ren Shang (?-119 EC), que havia substituït a Ban Chao com Protector General en el 102 EC. Els xinesos hagueren de retirar-se, i després d'açò no hi va haver més funcionaris xinesos a les Regions Occidentals durant més de deu anys fins que Ban Yong va tornar en el 126 EC.
Segons el Hou Hanshu, Cap. 117, p. 6b, Ren Shang va ser retirat i executat en el 118 EC, per cometre exactament els errors que Ban Chao li havia advertit de no fer.

## Referències

* ↑ Chavannes (1906), p. 244.
* ↑ Hill (2009), n. 1.45.
* ↑ Chavannes (1906), p. 246.
* ↑ Chavannes (1906), p. 245 i n. 1.

## Bibliografia

* Chavannes, Édouard. "Trois Généraux Chinois de la dynastie des Han Orientaux. Pan Tch’ao (32-102 p.C.); – son fils Pan Yong; – Leang K’in (112 p.C.). Chapitre LXXVII du Heou Han chou.". T’oung pao 7, 1906.
* Hill, John E. Jade Gate to Rome: A Study of the Silk Routes during the Later Han Dynasty, First to Second Centuries CE. BookSurge, 2009. ISBN 978-1-4392-2134-1. (forthcoming)
# Han Dang

    En aquest nom xinès, el cognom és Han.
Han Dang (mort el 227) va ser un general militar de Wu Oriental durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental i l'era dels Tres Regnes de la història xinesa.

## Biografia

Va néixer en la comandància de Liaoxi. Es va convertir en afavorit de Sun Jian per les seves habilitats de combat i va servir lleialment a la família Sun durant tota la seva vida, durant tres generacions. Manava sobre una ala de la Marina de Wu a vegades. A la batalla dels Penya-segats Rojos, va rescatar a Huang Gai, que havia estat abastat per una fletxa enemiga, i estava surant al riu. Va ajudar a controlar Shan Yue, l'"incivilitzat" poble del sud-est de la Xina, enemics del Regne de Wu, a la regió de Poyang. També va servir en les campanyes contra Guan Yu, i en la batalla de Yiling. Va morir poc després.
El seu fill, Han Zong (韩综), era un comandant de la guarnició de Wuchang sota les ordres de Sun Quan. Però ell, va desertar a Wei, després de creure que anava a ser castigat per la seva immoralitat i mala conducta. Es va emportar totes les possessions de la família, inclòs el taüt del seu pare. Finalment, va ser mort en batalla per Mi Fang el desembre del 252. Zhuge Ke que havia tallat el cap de Han Zong, ho va presentar al temple de Sun Quan, que havia mort fa vuit mesos, puix Sun Quan havia odiat profundament a Han Zong pel seu mal comportament.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* ↑ de Crespigny, Rafe. A biographical dictionary of Later Han to the Three Kingdoms (23–220 AD). Brill, 2007, p. 295. ISBN 978-90-04-15605-0.
* De Crespigny, Rafe; Generals del Sud: Foundation and Early History of the Three Kingdoms State of Wu. 1990.
* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Capítol 55, Biografia de Han Dang.
# Allan Briggs

Allan Lindsay Briggs (Bridgeport, Connecticut, 14 de febrer de 1873 - Vineyard Haven, Massachusetts, 12 de novembre de 1951) va ser un tirador estatunidenc que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va disputar quatre proves del programa de tir. Guanyà la medalla d'or en la prova de rifle militar per equips, fou quart en rifle lliure, 600 metres, vint-i-cinquè en rifle militar, 3 posicions i trenta-cinquè en rifle lliure, 300 metres tres posicions.

## Referències

* ↑ «Allan Briggs Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 de novembre 2012. [Consulta: 18 juny 2017].
# Faler d'Atenes

Faler (en grec antic Φάληρος) va ser, segons la mitologia grega, un heroi atenès, epònim del port de Falèron, al Pireu.
Va ser un dels argonautes que van acompanyar Jàson a la recerca del velló d'or. Va combatre també contra els centaures juntament amb Teseu i Pirítous. Quan era petit el va atacar una serp, que l'envoltà amb els seus anells. El seu pare, Alcó, la va matar amb una fletxa i va salvar el nen de morir.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 193. ISBN 9788496061972.
* ↑ «A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology, Alcon». [Consulta: 21 juny 2021].
# The Great Pretender

"The Great Pretender" és una cançó d'estil pop enregistrada per The Platters, amb Tony Williams com a cantant principal, i que aparegué com a single el 3 de novembre de 1955. La lletra i la música són obra de Buck Ram, el mànager dels Platters i el productor. The Great Pretender arribà a la posició 1 tant en R&B com en pop charts el 1956. El 2004, es va votar aquesta cançó com la 351 entre les The 500 Greatest Songs of All Time per la revista Rolling Stone.

## Versió de Freddie Mercury

Aquesta cançó va ser popularitzada l'any 1987 per Freddie Mercury, líder de Queen. La versió de Freddie arribà al nº 4 de la llista UK Singles Chart. El seu video musical d'aquesta cançó va ser dels seus videos més coneguts, va ser dirigit per David Mallett el febrer de 1987. Mercury es va afaitar el bigoti que el caracteritzava des de 1980.

## Referències

* ↑ Whitburn, Joel. Top R&B/Hip-Hop Singles: 1942-2004. Record Research, 2004, p. 463.
* ↑ http://www.youtube.com/watch?v=daer-l6WhzY

## Enllaços externs

* http://www.rollingstone.com/news/story/6596196/the_great_pretender Arxivat 2009-12-04 a Wayback Machine.
# Jonathan Kent

Jonathan Kent, sovint denominat com a Pa Kent, és un personatge fictici dels còmics estatunidencs publicats per DC Comics. És el pare adoptiu de Superman i la seva esposa és Martha Kent, que viuen al poble rural fictici de Smallville, Kansas.En la majoria de les versions de la història de l'origen de Superman, Jonathan i Martha troben a Kal-El quan era un bebè després que s'estavellés en la Terra després de la destrucció del seu planeta natal, Krypton. Ho adopten poc després i ho rebategen com Clark Kent, sent "Clark" el cognom de soltera de Martha. Els Kent solen ser retratats com a pares amorosos que inculquen en Clark una forta brúixola moral i encoratgen a Clark a usar els seus poders per al millorament de la humanitat.
En la continuïtat anterior a la crisi, els Kent moren poc després de la graduació de l'escola secundària de Clark. En la continuïtat post-Crisi, tots dos romanen vius fins i tot després que Clark es converteix en adult, sent personatges secundaris fins a la mort de Jonathan durant un atac del supervillano Brainiac. Martha continua sent un personatge secundari en els còmics de Superman fins al reinici de continuïtat de "The New 52" de 2011, en el qual tant ella com el seu espòs van morir, després d'haver estat assassinats per un conductor embriac. Tornen a la vida en 2019, després del rellançament de "DC Rebirth".
En la petita i pantalla gran, interpreten a Jonathan els actors: Glenn Forder en la pel·lícula de 1978 Superman: The Movie; John Schneider en la sèrie Smallville de 2001; Kevin Costner en l'Univers estès de DC; Fred Henderson en la sèrie de 2021 Superman & Lois; Pruitt Taylor Vince en la pel·lícula del DC Universe titulada Superman (2025).

## Referències

* ↑ Fleisher, Michael L. The Original Encyclopedia of Comic Book Heroes, Volume Three: Superman (en anglès). Nueva York: DC Comics, 2007, p. 118–123. ISBN 978-1-4012-1389-3.
* ↑ Greenberger, Robert; Pasko. The Essential Superman Encyclopedia (en anglès). Nueva York: Del Rey Books, 2010, p. 157–160. ISBN 978-0-345-50108-0.
* ↑ Superman #161 (Mayo 1963)
* ↑ Action Comics #870 (Diciembre 2008)
# Jacques Dimont

Jacques Dimont (Carvin, 2 de febrer de 1945 - Avinyó, 31 de desembre de 1994) fou un tirador d'esgrima francès, especialista en floret, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970. Es casà amb la nedadora François Jeanne.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on va guanyar la medalla d'or en la prova de floret per equips del programa d'esgrima.
Se suïcidà el 1994.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Jacques Dimont». [Consulta: 3 agost 2023].
# Ed Brubaker

Ed Brubaker (17 de novembre de 1966) és un guionista estatunidenc guanyador del Premi Eisner. Va nàixer al Centre Mèdic Naval Nacional a Bethesda, Maryland. És especialment conegut pel seu treball com a guionista de còmics en títols com Batman, Daredevil, Capità Amèrica, The Immortal Iron Fist, Catwoman, Gotham Central, Sleeper, Uncanny X-Men i X-Men: Gènesi Mortal, i The Authority: Revolution, i per ser un dels encarregats a revitalitzar el còmic de gènere negre.
També és conegut per haver co-creat la identitat de Winter Soldier de Bucky Barnes amb Steve Epting.
Brubaker ha guanyat nombrosos premis pel seu treball de còmic, inclosos set premis Eisner, dos premis Harvey, un premi Ignatz i un premi GLAAD Media.
A més del seu treball en còmics, Brubaker va ser el productor executiu i coguionista de la sèrie d'Amazon Too Old to Die Young del 2019, dirigida per Nicolas Winding Refn.
Des del 2007 viu a Seattle, Washington.

## Estil d'escriptura

El primer treball de Brubaker en el món del còmic va ser abans que res en el gènere negre amb treballs com ara Lowlife, The Fall, Sandman Presents: Dead Boy Detectius i Scene of the Crime. El seu primer treball de superherois tendia a incorporar alguns aspectes del gènere negre - exemples com Batman (històries de detectius), Catwoman i Sleeper.
Açò ha continuat amb el seu treball a Marvel, com en Daredevil i Criminal. No obstant això, també ha treballat en altres sèries superheròiques de Marvel com Capità Amèrica i Uncanny X-Men.

## Friday

Des del 2020 Brubaker ha publicat on-line la série Friday, amb Marcos Martín de dibuixant i Muntsa Vicente de colorista (Panel Syndicate, 2020–2024). On-line és disponible en anglès i espanyol. També s'ha editat en forma de llibres, cada un d'ells recollint tres números de la revista digital, i està disponible en català. En anglès ho publica Image:
** The First Day of Christmas (recull els núms. 1–3, 120 pgs, 2021, ISBN 1-5343-2058-X)
** On a Cold Winter's Night (recull els núms. 4–6, 120 pgs, 2022, ISBN 1-5343-2459-3)
** Christmas Time is Here Again (recull els núms. 7–9, 128 pgs, 2024, ISBN 1-5343-2459-3)

## Referències

* ↑ Catwoman Vol. 1: Trail of the Catwoman 2012. DC Comics
* Pàgina web oficial
# Lorrie Moore

Lorrie Moore (Glens Falls, 13 de gener de 1957) és una escriptora estatunidenca, reconeguda per les seves novel·les i històries curtes de caràcter incisiu i humorístic. També ha escrit llibres infantils i assaig. El 1998 va guanyar el Premi O.Henry i el 2004 el Premi Rea. Des del 2006 forma part de l'Acadèmia Americana de les Arts i les Lletres.
Entre altres llibres, ha publicat Self-Help (1985), Anagrams (1986), Who Will Run the Frog Hospital? (1994) i Birds of America (1998).

## Referències

* ↑ «Lorrie Moore». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Flávia Oliveira

Flávia Maria de Oliveira Paparella (Rio de Janeiro, 27 d'octubre de 1981) és una ciclista brasilera, professional des del 2009 i actualment a l'equip Lares-Waowdeals Women. Va ser suspesa durant dos anys per un positiu en Oxilofrina.

## Palmarès

* 2014
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Costa Rica
** Vencedora d'una etapa a la Volta a El Salvador
* 2015
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Costa Rica
* 2016
** 1a al Tour de l'Ardecha i vencedora d'una etapa
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Polònia

## Referències

* ↑ «Brasil define equipe do ciclismo de estrada para os Jogos do Rio 2016» (en portuguès brasiler). globoesporte. Globo, 09-06-2016. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ «Oliveira trades Giro Rosa start for Olympic support» (en anglès). Cycling News, 01-07-2016. [Consulta: 30 juny 2024].
* ↑ Pelkey, Charles. «Suspended rider, Flavia Oliveira, files suit against supplement manufacturer» (en anglès). VeloNews, 17-12-2010. Arxivat de l'original el 2010-12-20. [Consulta: 30 juny 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Orneu

Orneu (en grec antic: Ὀρνεύς) va ser, segons la mitologia grega, un fill d'Erecteu, el primer rei d'Atenes, i de Praxítea, filla de Cefís.
Pausànias diu que era l'heroi epònim d'Òrnees, a l'Argòlida, al Peloponnès, ciutat que ja apareix al Catàleg de les naus de la Ilíada.
Pausànias i Plutarc expliquen que va ser el pare de Pèteu i avi de Menesteu, l'heroi que va dirigir els atenencs a la guerra de Troia.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 167. ISBN 9788496061972.
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, II, 25, 6
* ↑ Homer, Ilíada, II 571.
* ↑ Pausànias. Descripcio de Grècia, X, 35, 8
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Teseu, II, 32, 1
# Tharot

Tharot és un municipi francès, situat al departament del Yonne i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 99 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Tharot era de 99 persones. Hi havia 42 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 11 parelles sense fills, 15 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 63 habitatges, 42 eren l'habitatge principal de la família, 13 eren segones residències i 8 estaven desocupats. 61 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 42 habitatges principals, 35 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 10 tenien tres cambres, 11 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 28 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 24 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Tharot el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 12 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 8 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 0 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 12 | 15 a 19 | 8 |
| 4 | 10 a 14 | 12 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 74 persones, 48 eren actives i 26 eren inactives. De les 48 persones actives 47 estaven ocupades (21 homes i 26 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 26 persones inactives 11 estaven jubilades, 7 estaven estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 2 d'empreses de serveis.
L'any 2000 a Tharot hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Tharot a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Tharot a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Paul-Mohamed Kalambay Otepa

Paul-Mohamed Kalambay Otepa (Kinshasa, 12 de novembre de 1948 - 12 de novembre de 2024) va ser un futbolista de la República Democràtica del Congo de la dècada de 1970.
Fou internacional amb la selecció de futbol de la República Democràtica del Congo amb la qual participà a la Copa del Món de futbol de 1974. Pel que fa a clubs, destacà a TP Mazembe.

## Referències

* ↑ «Le Congolais Otepa Kalambay a raccroché ses gants» (en francès), 14-11-2024. [Consulta: 19 novembre 2024].
* ↑ «Perfil a fifa.com». Arxivat de l'original el 2019-04-08. [Consulta: 19 octubre 2019].
* ↑ 1974 FIFA World Cup Germany Arxivat 2011-09-23 a Wayback Machine.
* ↑ Paul-Mohamed Kalambay Otepa a National-Football-Teams.com (anglès)
# Platja de Santa Margarida (Sitges)

La platja de Santa Margarida és una platja natural situada al sud del municipi de Sitges (Garraf), entre la platja Cap de Grills, a llevant, i la platja de les Coves, a ponent, davant del club de golf Terramar, dins de l'espai agroforestal dels Colls i Miralpeix. Té una longitud de 389 metres i una amplada mitjana de 23 metres, formada per sorres gruixudes, graves i còdols. Hi poden entrar els gossos, acompanyats dels seus amos, durant tot l'any.

## Referències

* ↑ «Fitxes Sitges». Departament de Territori. Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Colls i Miralpeix». Diputació de Barcelona, 01-09-2014.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Platges de Sitges amb gossos». VisitSitges.
# Moral

La moral és una disciplina que determina la rectitud del comportament humà segons unes normes que expressen l'existència d'uns deures i obligacions. A través d'aquests principis morals les persones decideixen entre binomis de categories, com bo i dolent, just i injust, o adequat i inadequat, a través dels judicis morals.
El judici moral sempre es troba, parcialment o radicalment, unit a les creences ètiques, socials, polítiques i religioses de la comunitat on es troba inserit l'individu. La creació del judici de valor és un procés individual en cada persona, basat en les creences, en el nivell de desenvolupament (segons afirma Lawrence Kohlberg), en funció dels sentiments (com considera l'emotivisme moral) o en funció de creences o conviccions.

## Etimologia

El mot en català prové del llatí mos, moris, que significava costum.

## Relació amb l'ètica

La moral està relacionada amb l'ètica, però són diferents. La moral decideix la suposada bondat o maldat d'una acció mentre l'ètica fa una reflexió filosòfica sobre la creació dels judicis, i per això es considera integrada com una branca de la filosofia.
Per a alguns corrents filosòfics, l'ètica també analitza les qüestions morals. Per això, alguns poden definir l'ètica com la filosofia moral, però sense identificar l'ètica plenament amb la moral.

## Vegeu també

* Amoralisme

## Bibliografia

* Batson, D., & Ahmad, N. (2008). Altruism: Myth or Reality? Arxivat 2008-05-17 a Wayback Machine.. In-Mind Magazine, 6.
* Bermudo, J.M. La Filosofía moderna y su proyección contemporánea. Barcanova. Barcelona, 1983
* Hume, D. Tratado sobre la naturaleza humana. Editora Nacional. Madrid, 1977.
* Kant, I, La Crítica de la raó pràctica, Edicions 62, Barcelona, 2004. ISBN 978-84-297-5392-9
* Kant, I. Fundamentación de la Metafísica de las Costumbres. Santillana. Madrid. 1996.
* Russell, B. Historia de la Filosofía Occidental. Espasa. Madrid,1984.
* Terricabras, J.M. Atreveix-te a pensar. La Campana. Barcelona, 1998

## Enllaços externs

* Val la pena ser moral?
# Stoian Apostolov

Stoian Apostolov (Varna, 10 d'abril de 1946) és un ex-lluitador búlgar, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic, on disputà la competició del pes lleuger del programa de lluita grecoromana. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic, guanyà la medalla de plata en la mateixa prova.

## Referències

* ↑ «Avtandil Koridze Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 26 novembre 2019].
* ↑ Apostolov, Stoyan (BUL) a United World Wrestling