OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Feix de Bachmann

En el sistema de conducció del cor, el feix de Bachmann (també anomenat paquet de Bachmann o tracte interauricular) és una branca del tracte internodal anterior que resideix a la paret interna de l'aurícula esquerra. És una banda ampla de múscul cardíac que passa des de l'aurícula dreta, entre la vena cava superior i l'aorta ascendent. El feix de Bachmann és, durant el ritme sinusal normal, la via preferent per a l'activació elèctrica de l'aurícula esquerra. Per tant, es considera que forma part del "sistema de conducció auricular" del cor.

## Història

El 1916, Jean George Bachmann va dur a terme experiments amb gossos. Va trobar que la fixació del feix muscular de fibres que connecta les aurícules provocava un retard important en la conducció.

## Estructura

El feix de Bachman rep el seu subministrament sanguini de l'artèria nodal sinoauricular (dreta, esquerra o ambdues).
A part del feix de Bachmann, les altres tres vies de conducció que constitueixen el sistema de conducció auricular es coneixen com a vies anterior, mitjana i posterior, que van des del node sinoauricular fins al node auriculoventricular, convergint a la regió propera al sins coronari . Els focus d'automaticitat auricular es troben dins del sistema de conducció auricular. La concentració de vies de conducció convergents a prop del sins coronari dona lloc a una activitat d'automaticitat considerable originada en aquesta zona.

## Funció

El ritme cardíac normal s'origina al node sinoauricular, que es troba a l'aurícula dreta prop de la vena cava superior. A partir d'aquí, l'activació elèctrica s'estén per l'aurícula dreta. Hi ha almenys quatre llocs on l'activació pot passar a l'aurícula esquerra. A part del feix de Bachmann, aquests són el septe interauricular anterior, el septe interauricular posterior i el si coronari. Com que s'origina prop del node sinoauricular i consta de fibres llargues paral·leles, el feix de Bachmann és, durant el ritme sinusal, la primera d'aquestes connexions que activa l'aurícula esquerra.

## Vegeu també

* Branques de Tawara
* Feix de His

## Referències

* ↑ James, Thomas N. American Heart Journal, 66, 4, 01-10-1963, pàg. 498–508. DOI: 10.1016/0002-8703(63)90382-X.
* ↑ KHAJA, AZAMUDDIN; FLAKER, GREG Pacing and Clinical Electrophysiology, 28, 8, 8-2005, pàg. 855–863. DOI: 10.1111/j.1540-8159.2005.00168.x. PMID: 16105015.
* ↑ van Campenhout, M. J. H.; Yaksh, A.; Kik, C.; de Jaegere, P. P.; Ho, S. Y. Circulation: Arrhythmia and Electrophysiology, 6, 5, 15-10-2013, pàg. 1041–1046. DOI: 10.1161/CIRCEP.113.000758 [Consulta: free].
* ↑ Sakamoto, S-I; etal Journal of Cardiovascular Electrophysiology, 16, 2005, pàg. 1077–1086. DOI: 10.1111/j.1540-8167.2005.40659.x.
# Bernhard Fleissig

Bernhard (Bernát) Fleissig (nascut el 1853, a Hongria – mort el 7 de març de 1931, a Viena) fou un jugador d'escacs jueu hongarès, nascut en territori del llavors Regne d'Hongria, dins l'Imperi Austríac. Era el germà petit de Max Fleissig.

## Resultats destacats en competició

Tot i que no va ser un jugador molt destacat, Bernhard Fleissig formava part de la munió de jugadors que varen contribuir al gran èxit dels escacs a l'Europa central de les darreries del segle xix, i participà en alguns torneigs rellevants. Per exemple, fou 18è al Torneig Internacional de Viena 1882 (els guanyadors foresn Wilhelm Steinitz i Szymon Winawer), fou 2n, rere Vincenz Hruby, a Viena 1882, i empatà als llocs 2n-3r amb Johann Hermann Bauer però perdé el play-off de desempat contra ell (0–2) a Viena 1890 (el campió fou Max Weiss).

## Contribucions a la teoria dels escacs

El seu nom és vinculat a la Variant Fleissig de l'obertura escocesa (1.e4 e5 2.Cf3 Cc6 3.d4 exd4 4.Cxd4 Ac5 5.Ae3 Df 6.c3 Cge7 7.Cc2).

## Partides destacades

* Bernhard Fleissig-Schlechter, Viena 1895, Obertura polonesa: General (A00), 0-1; Aquesta derrota de Bernhard Fleissig és alhora una de les partides més famoses de Schlechter, una brillant producció en què les negres sacrifiquen les dues torres i els dos alfils.

## Referències

* ↑ ChessBase.com - Chess News - Torneig d'escacs de Viena 1882
* ↑ «Torneig Internacional de Viena 1882, classificació i partides» (en anglès). 365chess.com. [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ «Torneig d'escacs de Viena de 1882» (en anglès). chessgames.com. [Consulta: 28 abril 2020].
* ↑ «PDF».
* ↑ Torneig de Viena 1890 Arxivat 2020-05-14 a Wayback Machine. a xoomer.alice.it (italià)
* ↑ «Variant Fleissig». Arxivat de l'original el 2008-05-11. [Consulta: 15 febrer 2010].
# Gilis

Gilis o Gi·lis o Gilos (en llatí Gylis o Gyllis o Gylus, en grec antic Γῦλις, Γύλλις, Γύλος) fou un polemarc espartà que va lluitar sota Agesilau a la batalla de Coronea l'any 394 aC contra la confederació dels estats grecs.
Agesilau, que havia estat ferit i per veure si l'enemic volia tornar a la lluita, li va ordenar l'endemà de la batalla de preparar l'exèrcit en ordre de combat amb corones de victòria als seus caps i que aixequés un trofeu am música marcial, però els tebans van reconèixer la seva derrota i van demanar la retirada en pau emportant-se els morts.
Després Agesilau va anar a Delfos per dedicar al déu la dècima part del botí guanyat a Àsia, i va encarregar a Gilis la invasió del territori de Lòcrida Opúncia ja que els seus habitants van ser els causants de la guerra. Els espartans van fer molt de botí però quan tornaven una nit al seu campament van caure en una emboscada dels locris i molts van morir. Entre ells hi havia el mateix Gilis. En parlen Xenofont, Plutarc i Pausànies.

## Referències

* ↑ Gylis a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 318
# Iúlia Levtxenko

Iúlia Levtxenko (en ucraïnès: Юлія Андріївна Левченко; [ˈjulija ˈleu̯tʃenko]; Artemivsk, 28 de novembre de 1997) és una saltadora d'alçada ucraïnesa. Va guanyar la medalla de plata al Campionat del Món d'atletisme de 2017. Als Campionats d'Europa d'atletisme en pista coberta, Levtxenko va aconseguir el bronze el 2017 i la plata el 2019. També va ser campiona d'Europa sub-23 del 2017.
Levtxenko va competir als Jocs Olímpics de 2016. L'any 2017 va merèixer el Trofeu Atleta Europeu de l'any. També va competir als Jocs Olímpics de 2020, on va acabar vuitena. Els seus records personals en el salt d'alçada són 2,02 metres a l'aire lliure (Minsk 2019) i 2,00 metres en interior (Eaubonne 2019).

## Referències

* ↑ IAAF, perfil de Iúlia Levtxenko
* ↑ «ALL-ATHLETICS WORLD RANKINGS – 07.11.2017 (31.10.2017)». Arxivat de l'original el 10 novembre 2017. [Consulta: 9 novembre 2017].
# (1054) Forsytia

(1054) Forsytia és un asteroide descobert el 20 de novembre de 1925 per l'astrònom alemany Karl William Reinmuth a Heidelberg. Deu el seu nom al gènere Forsythia d'arbusts amb flor.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1054.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].

## Enllaços externs

* simulació de l'òrbita (applet de java)
# La immortal (pel·lícula)

La immortal (originalment en francès, L'Immortelle) és una pel·lícula dramàtica coproduïda internacional de 1963 dirigida per Alain Robbe-Grillet, el seu primer llarg després de l'èxit mundial de L'Année dernière à Marienbad que va escriure. Va entrar al 13è Festival Internacional de Cinema de Berlín, també va guanyar el premi Louis-Delluc. S'ha subtitulat al català.
Ambientada a Istanbul, explica la història d'un home retirat que s'enamora irremeiablement d'una dona atractiva que no revelarà la seva identitat. Mentre que els dos parlen francès entre ells, els altres personatges parlen majoritàriament en turc sense subtítols. Mitjançant una estructura no lineal, intercalada amb records i fantasies, ni els personatges ni els espectadors poden estar segurs del que es representa i han d'arribar a la seva pròpia comprensió.

## Sinopsi

Un home trist coneix una bella i enigmàtica dona que podria estar involucrada en una xarxa de prostitució.

## Repartiment

* Françoise Brion com a L, la dona
* Jacques Doniol-Valcroze com a N, l'home
* Guido Celano com a M, l'estrany
* Sezer Sezin com a dona turca
* Ulvi Uraz com a antiquari
* Belkis Mutlu com a servent
* Catherine Blisson
* Catherine Robbe-Grillet com a Catherine Sarayan
* Faik Coşkun com a mecànic/concessionari d'automòbils

## Referències

* 1 2 3 La immortal a la Base de dades de cinema en català
* ↑ Lewis, Zach. «Blu-ray Review: 'L'immortelle' a forgotten staple of French arthouse». PopOptiq, 01-04-2014. [Consulta: 13 març 2017].
* ↑ «IMDB.com: Awards for L'Immortelle». imdb.com. [Consulta: 14 febrer 2010].
* ↑ Brion, F. (1972) "[Interview with André Gardies]", in: Gardies, A. Alain Robbe-Grillet. Paris: Seghers; pp. 166-68

## Bibliografia

* Robbe-Grillet, Alain (1970) L'Immortelle: ciné-roman. Paris: Minuit
* Robbe-Grillet, Alain (1972) The Immortal One; translated by A. M. Sheridan-Smith. London: Calder & Boyars
# Dan Waern

Dan Waern (Sköldinge, 17 de gener de 1933) és un atleta suec ja retirat, especialista en curses de mig fons, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960. El 1957 fou reconegut amb la Svenska Dagbladet Gold Medal.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on quedà eliminat en sèries en els 1.500 metres del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Roma, fou quart en la mateixa prova.
En el seu palmarès destaca una medalla de plata al Campionat d'Europa d'atletisme de 1958, rere Brian Hewson, i els campionats nacionals dels 800 metres de 1958, 1959 i 1960 i dels 1.500 metres de 1956 a 1961. El 1958 va establir el rècord del món dels 1.000 metres. El 1961 fou desqualificat per la IAAF per professionalisme.

## Millors marques

* 800 metres. 1' 47.5" (1961)
* 1.500 metres. 3' 38.6" (1960)
* Milla. 3' 58.5" (1957)

## Referències

* 1 2 3 Dan Waern 1933-01-17. storagrabbar.se
* ↑ «Bragdmedaljörer genom tiderna» (en swedish). Svenska dagbladet, 06-12-2005. [Consulta: 19 gener 2015].
* 1 2 Dan Waern a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Còpia arxivada» (en swedish). Sveriges Radio, 2007. Arxivat de l'original el 21 de març 2015. [Consulta: 25 d’octubre 2020].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 25 octubre 2020].
# Finestra antorbitària

Una finestra antorbitària és una obertura al crani, al davant de les conques dels ulls. Aquesta característica del crani s'associa en gran manera amb els arcosaures i apareix per primera vegada durant el període Triàsic. Els ocells actuals encara posseeixen una finestra antorbitària, mentre que els cocodrils l'han perdut. Es creu que aquesta pèrdua està relacionada amb les necessitats estructurals dels seus cranis per als comportaments de fer força amb la mossegada i les necessitats de la seva alimentació En algunes espècies d'arcosaures, l'obertura s'ha tancat però la seva ubicació està encara marcada per una depressió, o fossa, la fossa antorbitària.
Les finestres antorbitàries hostatgen sinus paranasals que conflueixen amb la càpsula nasal adjacent. Malgrat que els cocodrilis han tancat la seva finestra antorbitària, encara conserven un sinus antorbitari.
En els dinosaures teròpodes la finestra antorbitària és l'obertura més gran en el crani. Sistemàticament, la presència de les finestres antorbitàries es considera una sinapomorfia que uneix tetanurs teròpodes en un clade. En contrast, la majoria dels dinosaures ornitisquis redueixen i fins i tot tanquen la seva fossa antorbitària, com en els hadrosaures i en el gènere de dinosaure Protoceratops. Aquest tancament distingeix Protoceratops d'altres dinosaures ceratopsis.

## Referències

* ↑ Preushscoft, H., Witzel, U. 2002. Biomechanical Investigations on the Skulls of Reptiles and Mammals. Senckenbergiana Lethaea 82:207–222.
* ↑ Rayfield, E.J., Milner, A.C., Xuan, V.B., Young, P.G. 2007. Functional Morphology of Spinosaur "Crocodile Mimic" Dinosaurs. JVP. 27(4):892–901.
* 1 2 Witmer, L.M. 1997. The Evolution of the Antorbital Cavity of Archosaurs: A Study in Soft-Tissue Reconstruction in the Fossil Record with an Analysis of the Function of Pneumaticity. JVP 17(1 supp):1–76.
* ↑ Martin, A.J. (2006). Introduction to the Study of Dinosaurs. Second Edition. Oxford, Blackwell Publishing. pg. 299-300. ISBN 1–4051–3413–5.
# (1102) Pepita

(1102) Pepita és un asteroide descobert el 5 de novembre de 1928 per Josep Comas i Solà a l'Observatori Fabra de Barcelona. La designació provisional que va rebre era 1928 VA. El seu nom li ve de Pepitu, nom d'ús familiar del mateix descobridor, passat al femení car el costum de l'època era donar noms de dona als asteroides.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=1102.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Dades actualitzades de la NASA amb l'òrbita de (1102) Pepita (anglès)
Viccionari
# Guaicaipur

Guaicaipur o Guaicaipuro (actualment Los Teques, Veneçuela, ? - 1568) va ser un cabdill que va liderar diverses tribus indígenes amb el títol originari dels indis Teques de Guapotori ("Cap de caps").
És conegut perquè va combatre la invasió espanyola a la vall de Caracas al capdavant d'una important confederació de tribus indígenes.
Caps com Naiguatá, Gaicamacuto, Chacao i Baruta van combatre sota les seves ordres.
Guaicaipur va expulsar de la vall de Caracas als espanyols que dirigia primer Pedro de Miranda i, posteriorment, Juan Rodríguez Suárez caient aquest últim en el combat.
El 1562 va vèncer novament als espanyols que havien llançat una expedició dirigida per Luís Narváez, i aquests es van haver de retirar a l'Illa Margarita.
Tanmateix, Guaicaipur va fracassar en la seva ofensiva sobre Caracas, ja que el fundador de la ciutat, Diegon de Losada, va llançar un contraatac, aconseguint la victòria a la batalla de Marcapana, el 1568.
Encerclat a la seva pròpia casa, Guaicaipur va oferir resistència de forma desesperada fins que va ser abatut.

## Heroi nacional

* El municipi de Guaicaipuro, a l'estat de Miranda pren aquest nom en honor seu.
* El 8 de desembre de 2001 el Govern d'Hugo Chávez va traslladar les restes mortals de Guaicaipur al Passeig de Los Próceres, al costat dels herois nacionals de la guerra de la independència encapçalats per Simón Bolívar.
* El 12 d'octubre (Dia de la Resistència Indígena) de 2003 el govern va iniciar una missió bolivariana (programa social) amb el nom de "Missió Guaicaipuro" que té per objectiu fomentar i protegir les cultures, usos, costums, idiomes i religions dels pobles indígenes veneçolans; i preservar el seu hàbitat i els seus drets originaris sobres les seves terres ancestrals.
# (11350) Teresa

(11350) Teresa és un asteroide descobert el 29 d'agost de 1997 per Àngel López i Rafael Pacheco a l'Observatori Astronòmic de Mallorca. Aquest darrer va voler dedicar-lo a la seva esposa Teresa Chercoles (n. 1951) en reconeixement del sacrifici de nits de solitud que suposa l'afecció a l'astronomia de camp d'un company sentimental.

## Referències

* 1 2 Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 30 novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 12 febrer 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=11350.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Dades actualitzades de la NASA amb l'òrbita de (11350) Teresa (anglès)
Viccionari
# Howard Robert Horvitz

Howard Robert Horvitz (Chicago, EUA 1947) és un biòleg i professor universitari estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 2002.

## Biografia

Va néixer el 8 de maig de 1947 a la ciutat de Chicago, població situada a l'estat nord-americà d'Illinois. Va estudiar biologia a la Universitat Harvard, on es graduà el 1972 i doctorà el 1974. Des de l'any 1978 és professor de biologia de l'Institut Tecnològic de Massachusetts, primer com a professor ajudant, posteriorment com associat i des de 1986 com a professor titular. Des de 1988 és membre de l'equip de recerca de l'Institut Mèdic Howard Hughes.

## Recerca científica

Interessat en el desenvolupament cel·lular, a partir dels seus estudis sobre el nematode Caenorhabditis elegans aconseguí establir noves bases sobre l'estudi de la vida i mort de les cèl·lules i entendre millor l'apoptosi o mort programades de certes cèl·lules.
L'any 2002 fou guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia, juntament amb Sydney Brenner i John E. Sulston, pels seus treballs sobre la regulació genètica del desenvolupament i mort cel·lular.

## Enllaços externs

* «Howard Robert Horvitz» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Guerra anglo-espanyola (1655-1660)

La guerra anglo-espanyola de 1655-1660 va ser un conflicte bèl·lic lliurat entre la Mancomunitat d'Anglaterra sota El Protectorat d'Oliver Cromwell i la monarquia hispànica sota el regnat de Felip IV de Castella, motivat per la rivalitat comercial entre ambdós països en les Índies Occidentals.
Els privilegis d'exclusivitat que Espanya mantenia sobre el comerç i la navegació en les Índies des de l'època del seu descobriment, i els atacs als vaixells anglesos a la zona, considerats com contrabandistes per les autoritats espanyoles, van ser considerats per Anglaterra com injustos i contraris a la seva pròpia llibertat comercial.
En els enfrontaments entre ambdues parts en el transcurs de la guerra, es van destacar l'atac fallit de la flota anglesa a Hispaniola l'abril de 1655, la presa de Jamaica al mes següent i la captura o destrucció de la flota d'Índies espanyola a Cadis el 1656) i Tenerife el 1657. Aquest mateix any, Anglaterra va signar una aliança militar amb França, que també es trobava en guerra contra Espanya des de 1635, cosa que va permetre l'atac conjunt de les tropes d'ambdós països a les forces espanyoles als Països Baixos espanyols a la batalla de les Dunes de 1658, resultant en la pèrdua per part d'Espanya de Dunkerque, Mardyck, Gravelines i Ypres.
Les hostilitats van perdre força després de la mort d'Oliver Cromwell el 1658 i els conflictes interns anglesos derivats de la seva successió pel seu fill Richard Cromwell. Després de la pau hispano-francesa de 1659 i la restauració de la monarquia a Anglaterra el 1660, el nou rei anglès Carles II va signar la pau amb Espanya, fet que no va aturar les hostilitats a les Índies durant els anys següents.

## Conseqüències

El tractat de Madrid de 1667 va ser ratificar els acords comercials establerts en el tractat de Londres de 1604, trencats per les hostilitats de la guerra angloespanyola.

## Enllaços externs

* The anglo-spanish war 1655-1660 Arxivat 2008-11-02 a Wayback Machine., David Plant.
# Serrigny

Serrigny és un municipi francès, situat al departament del Yonne i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 117 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Serrigny era de 117 persones. Hi havia 48 famílies, de les quals 11 eren unipersonals (11 dones vivint soles i 11 dones vivint soles), 15 parelles sense fills, 18 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 72 habitatges, 47 eren l'habitatge principal de la família, 16 eren segones residències i 9 estaven desocupats. Tots els 72 habitatges eren cases. Dels 47 habitatges principals, 44 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 30 en tenien cinc o més. 38 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 21 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Serrigny el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 12 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 12 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 12 |
| 8 | 20 a 24 | 8 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 77 persones, 56 eren actives i 21 eren inactives. De les 56 persones actives 55 estaven ocupades (32 homes i 23 dones) i 1 aturada (1 home). De les 21 persones inactives 11 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de fabricació de material elèctric.
L'any 2000 a Serrigny hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 540 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Serrigny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Serrigny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# (11578) Cimabue

(11578) Cimabue és un petit asteroide conegut del cinturó d'asteroides, descobert el 4 de març de 1994 per l'astrònom italià Vincenzo Silvano Casulli d'una observació a l'Observatori Colleverde di Guidonia a Guidonia Montecelio (Itàlia).
Va ser nomenat en memòria del pintor italià Cimabue (nom real Cenni di Pepe, 1240 - 1302) els treballs han estat la base de la pintura italiana i occidental.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 30 novembre 2023].
* ↑ Afirmat a: JPL Small-Body Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 URL de la referència: https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=11578.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 12 febrer 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 3 novembre 2024].

## Enllaços externs

* (anglès) Slipo de (11578) Cimabue (de IAU Minor Planet Center)
* (anglès) 11578 Cimabue: Paràmetres i simulació (amb JAVA) de l'òrbita