OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Franz Albert Seyn

Franz Albert Seyn (en rus: Францъ Альбертъ Зейнъ) (27 de juliol de 1862 – estiu de 1918) fou un general de l'Imperi Rus que exercí de Governador General de Finlàndia entre el 24 de novembre de 1909 i el 16 de març de 1917.

## Biografia

Abans d'esdevenir Governador General, en Seyn havia format part de la plana major del districte militar de Finlàndia, i ajudant del Governador General. Va contribuir a la russificació de Finlàndia seguint els passos del seu predecessor Nikolai Bobrikov, assassinat el 1904. Sota el seu mandat l'autonomia finesa es va anar limitant cada cop més, i mercès a les lleis aprovades el 1908 i 1910 per la Duma, el Governador va obtenir dret a legislar sobre el Gran Ducat de Finlàndia, per damunt de la Dieta de Finlàndia.
Després de la Revolució de Febrer el Govern Provisional Rus va arrestar en Seyn el 16 de març de 1917 i el va portar a Petrograd, on probablement fou assassinat l'any següent.

## Bibliografia

* Pertti Luntinen: F. A. Seyn 1862 - 1918 - A Political Biography of a tsarist Imperialist as Administrator of Finland, Hèlsinki, 1985, ISBN 951-9254-72-2, (anglès)

## Enllaços externs

* Petita biografia que inclou una foto de 1910
| Precedit per: Vladímir Aleksandrovitx Boeckmann | Governador General de Finlàndia 1909-1917 | Succeït per: Mihail Aleksandrovitx Stahovitx |
# Pachyaena

Pachyaena és un gènere de mamífer mesonic extint de la família dels mesoníquids. Visqué durant els períodes Paleocè i Eocè. Se n'han trobat restes fòssils a Euràsia i Nord-amèrica.

## Referències

* ↑ Entrada «Pachyaena» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 11 setembre 2023].
# Calvera (estrella)

Calvera és el nom informal pel qual es coneix a l'estel de neutrons 1RXS J141256.0+792204, situat a la constel·lació de l'Ossa Menor. Hom pensa que pot estar a una distància compresa entre 250 i 1.000 anys llum, la qual cosa la convertiria en l'estel de neutrons més proper a la Terra.
Calvera és un estel de neutrons aïllat, és a dir, no està associat a una resta de supernova, no forma part d'un estel binari, ni és un púlsar d'ones de ràdio. Atès que als set estels de neutrons aïllats descoberts anteriorment els van denominar Els Set Magnífics, el nom de Calvera es va posar a manera de broma per ser el vilà de la pel·lícula del mateix nom. Comparant un catàleg de 18.000 fonts emissores de rajos X del satèl·lit ROSAT —que va funcionar entre 1990 i 1999—, es va veure que no tenia cap homòleg en altres longituds d'ona (espectre visible, infraroig o radiofreqüències). En 2006, utilitzant l'Observatori Swift, es va observar que la quantitat de radiació X emesa seguia sent similar, i es va concloure que definitivament no estava associat a cap altre objecte.
Com a objecte brillant en rajos X i tènue en llum visible, no se sap quin tipus d'estel de neutrons pot ser. Hom pensa que pot ser un exemple atípic d'una classe ja coneguda, o bé el primer objecte d'un nou tipus d'estels de neutrons. Es troba lluny del disc de la Via Làctia, clarament situat en l'halo galàctic.

## Referències

* 1 2 «Discovery of an Isolated Compact Object at High Galactic Latitude» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 10-01-2008, pàg. 1137–1143. DOI: 10.1086/522667.
* ↑ RX J1412.9+7922 -- X-ray source (SIMBAD)
* 1 2 Rare dead star found near Earth. BBC News: Science/Nature
* 1 2 Possible closest neutron star to Earth found. SpaceRef.com
* ↑ Rutledge, R. E.; Fox, D. B.; Shevchuk, A. H. «Discovery of an Isolated Compact Object at High Galactic Latitude». The Astrophysical Journal, 672, 2, 2008. pp. 1137-1143.
# Matti Kuusi

Matti Akseli Kuusi (Hèlsinki, 25 de març de 1914 – Hèlsinki, 16 de gener de 1998) fou un paremiòleg i folklorista finès. Originàriament provenia d'una família noble, els Granfelt, però el seu avi va convertir el seu nom al finès per expressar les seves intencions polítiques. Va estudiar en els anys 1930 a la Universitat de Hèlsinki, va ampliar els seus estudis a Alemanya amb una beca de la Fundació Alexander von Humboldt i es va doctorar el 1950. El 1951 fou nomenat professor de Foklore a la Universitat de Hèlsinki i més tard, 1959, catedràtic. Fou membre de la Suomen Akatemia, l'Acadèmia finesa, (1985) i rebé el premi de la Fundació Cultural Finesa el 1984.

## Obra

Va escriure nombrosos llibres sobre folklore finès i va ser el primer a establir una classificació tipològica dels refranys equivalent a la Classificació Aarne-Thompson pels contes: la “classificació tipològica internacional Matti Kuusi”. Va fundar la revista Proverbium: Bulletin d'Information sur les Recherches Parémiologiques, publicada de 1965 a 1975 per la Societat de Literatura Finlandesa; després es continuaria en Proverbium: International Yearbook of Proverb Scholarship (vegeu Wolfgang Mieder).
Va ser l'autor principal del recull "900 Balto-Finnic Proverb Types with Russian, Baltic, German and Scandinavian Parallels", que és un "dels més grans diccionaris multilingües de refranys". La seva recerca es va centrar principalment en la poesia èpica finesa i els refranys; també va contribuir a desenvolupar els estudis de folklore finès, promovent també la recerca sobre llegendes urbanes i altres aspectes de la tradició popular contemporània. També es va interessar pel folklore africà.
Els seus estudis de paremiologia han estat continuats per la seva filla, Outi Lauhakangas. Una de les contribucions principals de Matti Kuusi ha estat l'establiment de la cronologia dels diferents substrats de l'èpica finesa, basada en l'anàlisi estilística, els motius i comparant amb l'èpica de l'antic escandinau.
També fou autor de poesia.

## Referències

* ↑ Vegeu Història de Finlàndia pel nacionalisme finès de finals del XIX i principis del XX.
* ↑ Lauhakangas, Outi. 2013. The Matti Kuusi International Database of Proverbs. Oral Tradition 28/2 (2013): 217–222. (Article sobre aquest sistema. Arxivat 2017-12-01 a Wayback Machine.)
* ↑ Kuusi, Matti. 1985. Proverbia Septentrionalia. 900 Balto-Finnic Proverb Types with Russian, Baltic, German and Scandinavian Parallels. In cooperation with Marje Joalaid, Elsa Kokare, Arvo Krikmann，Kari Laukkanen, Pentti Leino, Vaina Malk, Ingrid Sarv. FFCommunications No. 236. Helsinki: Suomalainen Tiedeakatemia.

## Bibliografia

* Wolfgang Mieder, ‘’Matti Kuusi (1914-1998). In memory of the last giant of international paremiology’’, In: ‘’Proverbium’’ 15 (1998), pàg. 1-11 (amb una bibliografia)

## Enllaços externs

* Kuusi and his daughter's work
# Harpagolestes

Harpagolestes és un gènere de mamífer mesonic extint de la família dels mesoníquids. Visqué durant el període Eocè. Se n'han trobat restes fòssils a Àsia i Nord-amèrica.

## Referències

* ↑ Entrada «Harpagolestes» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# La Axarquía

La Axarquía és una comarca situada a la província de Màlaga, a la comunitat autònoma d'Andalusia. La comarca s'estén tant per la costa com per l'interior, i els seus municipis costaners formen la Costa del Sol Oriental. La seva capital i ciutat més important és Vélez-Màlaga i als residents de la comarca se'ls denomina axárquicos. Limita al nord amb la Comarca de Alhama, a l'est amb la comarca Costa Granadina, al sud amb el mar Mediterrani, a l'oest amb Màlaga,al nord-oest amb la comarques Antequera i Nororma. Aquesta comarca és mundialment coneguda per ser una de les principals seus de competició de ball dembow.

## Etimologia

El Diccionari de la Reial Acadèmia Espanyola defineix el terme "jarquía" com "districte o territori situat a l'est d'una gran ciutat i depenent d'ella", i diu que procedeix de l'àrab šarqíyya, que significa part oriental. A la província de Màlaga es troba la comarca de La Ajarquía, nom àrab de les forestes de Màlaga, al Nord i Est de la capital. En molts textos el seu nom apareix escrit La Axarquía, amb 'x' –el que també és correcte–, però que pot induir al lector que doni a aquesta lletra el so ks que és el qual modernament té assignat, i pronunciï erròniament Aksarquía.
La Reial Acadèmia, en la seva Ortografia de la Llengua Espanyola, edició de 1999, ens explica que: "En l'Edat Mitjana, la x representava també el fonema fricatiu palatal sord de 'dixo', que a partir del segle xvi evolucionaria cap al fonema fricatiu velar sord de 'dijo'. La pronunciació d'aquesta x, en aquestes i altres paraules, és fricativa velar sorda, és a dir, sona com j; constituïx, per tant, un error ortològic articular-la com ks.
Es pot afegir que entre aquestes altres paraules que es refereix la Reial Acadèmia, sense nomenar-les explícitament, es troba, sens dubte, Axarquía. Francisco Lancha en la seva obra Conocer Màlaga, guia cultural i turística de la capital i els seus pobles, inicia el capítol dedicat a Vélez Màlaga i la seva comarca amb aquestes paraules: "La Axarquía (o Ajarquía) està enclavada en una ampla vall...". Però aquesta doble opció cal entendre-la en el sentit que és correcte escriure la paraula de les dues maneres, encara que la pronunciació ha de ser en ambdós casos "Ajarquía". En Màlaga sempre s'ha pronunciat "Asharquía" (IPA: [ɑʃɑrk'ɪɑ]).

## Geografia

El pic La Maroma és el punt més alt de la comarca, la travessen els rius Vélez, Torrox, Algarrobo, Iznate, Seco, Huit, Higuerón, Chillar, Almáchar, de la Cueva, Benamargosa, Sábar, Alcaucín, Bermuza, Rubite, Maro, tots de la Conca Mediterrània Andalusa, el proveïment d'aigua es fa a través de l'embassament de Viñuela. El Parc Natural de Sierra Tejeda, Amijara i Alhama i el Paratge Natural los acantilados de Maro són en aquesta comarca.

## Història

La comarca va ser conquerida arran de les batalles de l'Axarquía el 1487, caient així els castells de Zalia (prop de Zafarraya i Alcaucín, Bentomiz, a Arenas i La Fortalesa de Vélez.

## Referències

* ↑ Vídeo La Axarquía de Málaga amb la pronunciació "Asharquía"

## Enllaços externs

* Axarquía Arxivat 2008-05-06 a Wayback Machine.
* Torre del Mar TV
* Informació de la comarca de La Axarquía
# Cambra dels Comuns del Canadà

La Cambra dels Comuns del Canadà (en francès: Chambre des communes du Canada i en anglès House of Commons of Canada) és, conjuntament amb el Senat i el rei del Canadà (representat pel governador general), el representant del poble canadenc.
La Cambra dels comuns és elegida democràticament, i està composta per 308 diputats. Els diputats són elegits per un mandat limitat, conservant el seu escó fins a la dissolució de la legislatura (després d'un màxim de 5 anys). Cada diputat representa una de les circumscripcions electorals del país.
La Cambra dels comuns es va crear l'any 1867, quan en l'Acte de l'Amèrica del Nord britànic de 1867 va crear el nom del Canadà, tenint com a model la Cambra dels comuns britànic. Encara que aquest sigui tècnicament la cambra baixa del parlament, la Cambra dels Comuns del Canadà té molt més de poder que la cambra alta, el Senat. Un projecte de llei ha d'estar aprovat per les dues cambres abans d'esdevenir una llei; tanmateix, és molt poc comú que el Senat rebutgi una llei votada per la Cambra dels Comuns del Canadà. El primer ministre roman en el càrrec només mentre ell o ella conserva el suport de la Cambra de Diputats.
La paraula "cambra" prové de les comunes anglonormandes, que significa "localitats". Canadà és l'únic país que té dret, a part del Regne Unit a utilitzar el terme "Cambra dels comuns" de la cambra baixa del parlament.
La cambra està ubicada a Ottawa, Ontario.

## Vegeu també

* Eleccions al Canadà
* Eleccions federals del Canadà de 2019

## Referències

* ↑ «Liberals, NDP agree to confidence deal seeing Trudeau government maintain power until 2025», 22-03-2022.
# Bernat de Cruïlles

Bernat de Cruïlles (1285 - 1365) va ser un noble català. Va ser el primogènit de Bernat de Cruïlles i de Bestracà.

## Biografia

Va passar part de la seua joventut a Sicília, amb son pare i el seu germà Gilabert de Cruïlles, on va ostentar diversos càrrecs. Retorna a Catalunya el 1354 amb la seua família i l'any següent embarca cap a Sardenya amb Olf de Pròixida. A l'illa és governador de Logudor. En 1357-58 és governador de Sàsser. Al Regne de València, durant la Guerra dels Dos Peres, el 1358, defensà Guardamar contra la flota castellano-genovesa comandada per Pere el Cruel i Egidi Boccanegra, que no aconseguí prendre la ciutadella, i la flota invasora fou destruïda per un temporal, i l'any següent participà en la defensa de Barcelona

## Referències

* ↑ «Bernat de Cruïlles». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Garcia i Sanz, Arcadi. Història de la Marina Catalana. Barcelona: Aedos, 1977, p. 286.
* ↑ Balaguer i Cirera, Víctor. Historia de Cataluña y de la corona de Aragon (en castellà). Librería de Salvador Manero, 1862, p. vol.3, p.228.

## Enllaços externs

* Informació de l'Ajuntament d'Altura Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Asinus

Asinus és un subgènere del gènere Equus que inclou quatre espècies d'ases, caracteritzades per les seves llargues orelles, esquena recta, cua petita i la seva reputació de ser durs i resistents.
L'ase comú és el representant domesticat més conegut del subgènere, tant amb varietats domesticades com salvatges. Entre les espècies d'ase salvatge, encara viuen espècies mai domesticades a l'Àsia i Àfrica.

## Referències

* ↑ Martin, A. «Equus asinus Linnaeus, 1758». A: Método de Evaluación Rápida de Invasividad (MERI) para especies exóticas en México, 2014.
* ↑ Grinder, Martha I.; Krausman, Paul R.; Hoffmann, Robert S. «Equus asinus». Mammalian Species, 794, 8-2006, pàg. 1–9. DOI: 10.1644/794.1. ISSN: 0076-3519.
* ↑ Flato, L.; Houpt, K.; Brozowski, C. «The behavior of feral donkeys (Equus asinus) in captivity». Etología: Revista de la Sociedad Española de Etología, 1, 1989, pàg. 97–102. ISSN: 1130-3204.
* ↑ Woodward, Susan L. «The Social System of Feral Asses (Equus asinus)» (en anglès). Zeitschrift für Tierpsychologie, 49, 3, 26-04-2010, pàg. 304–316. DOI: 10.1111/j.1439-0310.1979.tb00294.x.

## Vegeu també

* Ase salvatge africà
* Ase salvatge sirià
* Cavall hidruntí
* Equus africanus somalicus
* Hemió
* Hemió de Síria
* Kiang
# Martín Abadía

Martín Abadía (Eixea, 14 de febrer de 1914 - Eixea, 12 de maig de 1997) va ser un ciclista aragonès que va córrer entre 1939 i 1945. Del seu palmarès destaca un segon lloc al Campionat d'Espanya de ciclisme de muntanya en ruta de 1940, un segon lloc a la Pujada a Arrate de 1942 i un 6è a la classificació final de la Volta a Catalunya de 1941.

## Referències

* ↑ «Cycling Museum - Martin ABADIA CATIVIELA». [Consulta: 20 novembre 2024].
* ↑ «CycleBase» (en anglès britànic). [Consulta: 20 novembre 2024].
# Bernhard Reichenbach

Bernhard Reichenbach (Berlín, 1888 - Londres, 1975) va ser un membre del Comitè Executiu de la Internacional Comunista i del Partit Comunista Obrer d'Alemanya. Va actuar com a delegat en el Tercer Congrés de la Tercera Internacional.
Va néixer a Berlín el 1888, fill de Bruno Reichenbach. (El seu germà menor era Hans Reichenbach, que es convertiria en un destacat filòsof de la ciència). Bernhard va ser objector de consciència; entre el 1915 i el 1917 va servir a l'exèrcit alemany durant la Primera Guerra Mundial en el cos mèdic, participant en la batalla de Verdun. Després es va unir al Ministeri d'Afers Exteriors d'Alemanya, on va servir fins al 1919. Bernhard es va unir al Partit Comunista Obrer d'Alemanya i, poc després del naixement del seu fill, Hanno, va viatjar a la Unió Soviètica, on va mantenir discussions amb Lenin.
Reichenbach era economista i treballava com a agent de compres per a una empresa química.
Amb l'arribada al poder d'Adolf Hitler i el partit nazi, Reichenbach, com a alemany d'origen jueu i amb creences polítiques comunistes, va restar greument amenaçat i va fugir a Gran Bretanya a través dels Països Baixos. Durant la Segona Guerra Mundial, va treballar per a l'oficina de British Foreign, en diverses publicacions antinazis distribuïdes per Alemanya; més tard se li concediria l'Orde al Mèrit de la República Federal Alemanya per aquesta participació en la lluita contra el nacionalsocialisme.

## Referències

* ↑ «Moscow 1921: Meetings in the Kremlin». [Consulta: 16 abril 2019].
* ↑ Roth, Gary. Marxism in a Lost Century: A Biography of Paul Mattick. Brill, 2015. ISBN 9789004227798.
# Solc neural

El Solc neural, en anglès:Neural groove, és el canal produït després de l'etapa de gastrulació en l'embrió, que donarà lloc a la formación del tub neural. És un solc poc profund situat entre els plecs neurals i un embrió. La formació d'aquest solc s'esdevé de la manera següent:
Després de la formació de la làmina notocordal, situada en l'eix antero-posterior del disc embrionari per sota de l'ectoderma i per damunt de l'endoderma, les cèl·lules que la componen proliferan formant un cordó que recorre longitudinalment l'eix mitjà dels disc trilaminar constituint així la notocorda. Una vegada format l'ectoderma que el recobreix augmenta el seu gruix formant la placa neural que s'estén cap a la línia primitiva. A la tercera setmana les vores laterals es pleguen formant els plecs neurals i la porció mitjana forma el solc neural. Aquests plecs s'acosten a la línia mitjana, es fusionen en la regió del coll futui avancen en direcció cefàlica i caudal formant el tub neural.

## Referències

* ↑ «The Neural Groove and Tube, in Gray's Anatomhy». [Consulta: 17 juny 2010].
# Cervus

Cervus és un gènere de cérvol de la família Cervidae. Dintre d'ell s'hi inclouen com a mínim deu espècies de cérvols «autèntics», els quals estan distribuïts per l'Hemisferi nord, especialment a l'Àsia, on s'originà probablement aquest gènere.

## Taxonomia

* Cervus albirostris- Cérvol blanc
* Cervus alfredi- Cérvol tacat de les Filipines
* Cervus canadensis - Uapití
* Cervus elaphus- Cérvol roig
* Cervus eldii- Cérvol d'ELD
* Cervus mariannus- Cérvol castany de les Filipines o Filipines Samba
* Cervus nippon- Cérvol Sikaa
* Cervus timorensis- Cérvol Rus o Samba Sunda
* Cervus unicolor- Cérvol Samba
En algunes ocasions, s'inclouen dins del gènere Cervus la daina europea com a Cervus damai a la daina persa com Cervus mesopotàmica. Tanmateix, les daines presenten les suficients diferències anatòmiques perquè la major part dels zoòlegs els adscriguin a un gènere propi, Dama.

## Referències

* ↑ «The Paleobiology Database]». Arxivat de l'original el 2012-07-22. [Consulta: 13 agost 2010]. Informació taxonòmica i de distribució sobre el registre fòssil de plantes i animals.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Platja de la Marquesa

La platja de la Marquesa és una platja natural de municipi de Deltebre (Baix Ebre), situada al sud de la Punta del Fangar, al Parc Natural del Delta de l'Ebre. Limita al nord amb el roquissar del restaurant de la zona de 'los Bascos', que la separa de la platja del Fangar, i al sud amb la Gola del Pal, canal de desembocadura de la bassa de l'Estella, que la separa de la platja de la Bassa de l'Arena. Orientada a l'est-nord-est, té una longitud de 1.128 metres i una amplada mitjana de 77 metres, formada per sorra fina i mitjana, amb un cordó dunar amb rereduna, i dunes que s'endinsen uns quants metres a dins del mar. No disposa de serveis. S'hi practica el nudisme.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control quinzenal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat de bona.

## Regressió de la platja

La platja de la Marquesa ha perdut amplada en els darrers anys, principalment com a conseqüència de la disminució de l'aportació de sediments del riu Ebre, a rel de la construcció als anys 1960 dels embassaments de Mequinensa (Baix Cinca) i Riba-roja (Ribera d’Ebre). El gener de 2020, el temporal Gloria va inundar els arrossars darrere la platja, fins a 4 quilòmetres terra endins, i es va endur la sorra de la platja. El Ministeri per a la Transició Ecològica va reposar la sorra, portant-la de la Punta del Fangar.

## Referències

* ↑ «Fitxes Deltebre - Departament de Territori». Generalitat de Catalunya, Departament de Territori i Sostenibilitat.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* 1 2 «Platja de la Marquesa». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Platja de la Marquesa». Diputació de Tarragona.
* ↑ «Un delta en reconstrucció». El Temps, 23-01-2023.
# Setge de Tortosa (1642)

El setge de Tortosa de 1642 fou un dels episodis de la Guerra dels Segadors.

## Antecedents

La primavera del 1640, Francesc de Tamarit fou empresonat acusat de no facilitar les lleves i els allotjaments. Camperols revoltats van entrar a Barcelona el 22 de maig i el posaren en llibertat. El 7 de juny del mateix any, en el Corpus de Sang, grups de segadors entren de nou a la ciutat i fou assassinat el virrei de Catalunya Dalmau III de Queralt.
El setembre, l'exèrcit de Felip IV d'Espanya va ocupar Tortosa amb l'aliança senyorial catalana i del bisbe de la ciutat, que, com la totalitat dels bisbes que ocupaven les seus catalanes, era políticament reialista. L'ocupació fou seguida d'una duríssima repressió contra el poble revoltat. El 17 de gener de 1641, davant l'alarmant penetració de l'exèrcit castellà, Pau Claris al capdavant de la Generalitat de Catalunya, proclamà la República Catalana, amb l'adhesió de la burgesia urbana descontenta per la pressió fiscal, acordant una aliança politicomilitar amb França. Per obtenir l'ajuda, es posava Catalunya sota l'obediència de Lluís XIII de França. Pocs dies després, amb l'ajuda de l'exèrcit francès, la Generalitat obtingué una important victòria militar en la batalla de Montjuïc (26 de gener del 1641). Poc més tard moria Pau Claris, i la difícil situació local i internacional, dugué a la Generalitat a proclamar comte de Barcelona i sobirà de Catalunya al rei Lluís XIII.
Les tropes franceses i catalanes van intentar consolidar el domini sobre les terres de ponent i el sud de Catalunya assetjant Tarragona, atacant Montsó, defensant Lleida i finalment va intentant recuperar Tortosa.

## El setge

El mes d'abril sortí de Valls l'exèrcit francès amb 6000 homes i 2000 cavalls. Entre les tropes hi havia el regiment d'infanteria de Navailles i el de cavalleria de Terrail.
Com a pas previ per la conquesta de Tortosa, Philippe de La Motte Houdancourt va conquerir Ulldecona, un nus de comunicacions entre Tortosa i el nord del Regne de València, per tallar les línies de subministrament de la ciutat.
Les tropes franceses obriren bretxa a la muralla per on atacaren fins a 700 homes dels regiments francesos. L'atac fou rebutjat per les tropes castellanes auxiliades per la milícia de Tortosa i diverses companyies de religiosos. Les descàrregues de metralla dels dos únics canons de la guarnició foren decisives. La victòria fou atribuïda a la intercessió de la Verge de la Cinta.
El 3 de maig de 1642, després d'un mes de setge, les tropes francocatalanes es van retirar sense conquerir la ciutat en vista del fracàs del bombardeig i l'assalt del dia anterior, el general de La Motte aixecà el setge i se'n tornà pel Coll de l'Alba.

## Referències

* ↑ Enric Querol Coll i Joan-Hilari Muñoz i Sebastià, La Guerra dels Segadors a les Terres de l'Ebre (1640-1651), Editorial Cossetània, 2004.

## Bibliografia

(castellà) Francesc Pasqual de Panno, Motines de Cataluña. Editorial Curial - Barcelona, 1993 ISBN 84-7256-928-4.Capítulo 26 Marcha que hace Monsieur de La Mota a Tortosa. pàgs. 174-175.