OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jean Lesieur

Jean Lesieur (Le Havre, 8 de novembre de 1904 - Le Havre, 10 de maig de 1943) va ser un regatista francès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va guanyar la medalla d'or en la regata de 8 metres del programa de vela, a bord de l'Aile VI, junt a Donatien Bouché, Carl de la Sablière, André Derrien, Virginie Hériot i André Lesauvage.

## Referències

* ↑ «Jean Lesieur Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 31 d'octubre 2013. [Consulta: 12 juliol 2018].
# Nebulosa del Con

La nebulosa del Con (també coneguda com a NGC 2264) és una regió H II en la constel·lació de l'Unicorn. Va ser descoberta per William Herschel en 1785. La nebulosa es troba a 830 parsecs o 2700 anys llum de la Terra.
La nebulosa és part d'una nebulosa al voltant del Christmas Tree Cluster, o Cúmul de l'Arbre Nadalenc. El nom NGC 2264 al Nou Catàleg General es refereix a tots dos objectes i no només a la nebulosa.

## Informació General

La difusa nebulosa del con es diu així per la seva forma cònica. Es troba en la part sud de NGC 2264, en la part nord del Christmas Tree Cluster. En la part nord de Monoceros, just al nord del punt mitjà de la línia de Proció a Betelgeuse.
La forma cònica prové d'una nebulosa d'absorció fosca que consisteix en hidrogen fred molecular i pols enfront d'una feble nebulosa d'emissió que conté hidrogen ionitzat per S Monocerotis, l'estel més brillant de NGC 2264. La feble nebulosa mesura aproximadament set anys llum (amb longitud aparent de 10 minuts d'arc), i està a 2700 anys llum de la Terra
William Herschel va descobrir la nebulosa (la qual va designar H V.27) el 26 de desembre de 1785. És part del complex on neixen estels. El telescopi espacial Hubble es va usar per veure imatges d'estels en formació en 1997.

## Referències

* 1 2 Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ Robert Nemiroff & Jerry Bonnell (traductor Didier Jamet). «Au voisinage de la nébuleuse du Cône».
* ↑ Robert Gendler. «The Mysterious Cone Nebula». APOD.

## Enllaços externs

* Informació sobre NGC2264
* Fotos de la Nebulosa Cone de l'AQUESTA-Hubble
* Imatge de la Nebula Cone presa pel Hubble
# Tangalle

Tangalle (singalès තංගල්ල [ˈtaŋɡalːə], tàmil: தங்காலை) (també coneguda com a Tangalla) és una gran ciutat del districte de Hambantota, província del sud, Sri Lanka, governada per un Consell Urbà. És una de les ciutats més grans de la província del sud. Es troba 195 km al sud de Colombo i 35 a l'est de Matara. Té un clima suau, en comparació amb la resta del terme, i platges de sorra.
Tangalle és un port pesquer d'importància regional, situat en una de les badies més grans de Sri Lanka, que està protegit de l'oceà per un escull que l'envolta. És un centre de turisme i una destinació de vacances popular a la costa sud. Al centre de la ciutat hi ha un antic fort holandès que avui s'utilitza com a presó. Els holandesos i, posteriorment, els britànics van utilitzar Tangalle com un important fondeig a la costa sud de l'illa. El fort holandès, la casa de repòs i el tribunal són alguns dels exemples d'arquitectura holandesa que encara es conserven a Tangalle.

## Referències

* ↑ The Nautical Magazine a Journal of Papers on Subjects Connected with Maritime Affairs in General. Fisher, Son & Company, 1836, p. 521–522.
* ↑ Bennett, John Whitchurch. Ceylon and Its Capabilities. Trumpet Publishers, 1843, p. 319–320.
* ↑ «Còpia arxivada», 09-06-2013. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 4 setembre 2024].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«», 24-05-2012.
# Bombolla de vent estel·lar

En astronomia, una bombolla de vent estel·lar és una cavitat que s'estén alguns anys llum dins el medi interestel·lar constituïda per gas sobreescalfat del vent emès a alta velocitat per un estel massiu de classe espectral O o B. Vents estel·lars menys potents també poden formar estructures de bombolla que s'anomenen astrosferes.
L'heliosfera formada pel vent solar, dins la qual es troben els principals planetes del Sistema solar, constitueix de fet, un petit exemple de bombolla de vent estel·lar.
Les bombolles de vent estel·lar posseeixen una estructura de doble xoc. La part més interna de la bombolla s'escalfa en un xoc de terminació, en el que la seva energia cinètica es converteix en energia tèrmica, que rescalfa el gas fins a temperatures de 10⁶ K; formant d'aquesta manera un plasma altament ionitzat que emet raigs X. El vent rescalfat i a elevada pressió s'espandeix, causant un xoc a l'interior del gas interestel·lar ciscumdant. Si el gas circumdant és prou dens (densitat n > 0,1 cm$^{-3}$), el gas de les regions més externes es refreda molt més ràpid del de les parts més internes, formant una prima i relativament densa capa al voltant del vent estel·lar calent.

## Referències

* ↑ J. Castor; R. McCray, & R. Weaver «Interstellar Bubbles». Astrophys. J. (Letters), 200, 1975, pàg. L107–L110. DOI: 10.1086/181908.(anglès)
# Hassaleh

Hassaleh (Iota del Cotxer / ι Aurigae) és una estrella de la constel·lació del Cotxer. També és coneguda com a Kabdhilinan.
Iota és un gegant lluminós del tipus K amb una magnitud aparent de +2,69. Està aproximadament a 512 anys llum de la Terra.

## Referències

* ↑ «The Perkins catalog of revised MK types for the cooler stars» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 10-1989, pàg. 245–266. DOI: 10.1086/191373.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ «The outer atmospheres of the ‘hybrid’ bright giants: the chromospheres of α TrA (K4 II), ι AUR (K3 II), γ Aql (K3 II) and θ Her (K1 II)» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 1, 5-1992, pàg. 37–64. DOI: 10.1093/MNRAS/256.1.37.
* 1 2 «XHIP: An extended hipparcos compilation» (en anglès). Astronomy Letters, 5, 5-2012, pàg. 331-346. DOI: 10.1134/S1063773712050015.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ «A catalogue of young runaway Hipparcos stars within 3 kpc from the Sun» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 1, 12-10-2010, pàg. 190–200. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2010.17434.X.
* 1 2 «Parameters and abundances in luminous stars» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 02-05-2014, pàg. 137. DOI: 10.1088/0004-6256/147/6/137.
* ↑ Afirmat a: Catàleg de velocitats rotacionals dels estels. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: juny 1970.
* ↑ Benoit Famaey «Local kinematics of K and M giants from CORAVEL/Hipparcos/Tycho-2 data» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 1-2005, pàg. 165–186. DOI: 10.1051/0004-6361:20041272.
* ↑ «Parameters and abundances in luminous stars» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 02-05-2014, pàg. 137. DOI: 10.1088/0004-6256/147/6/137.
# Homam

Homam (ζ Pegasi / ζ Peg / 42 Pegasi) és un estel de magnitud aparent +3,40 a la constel·lació del Pegàs. El seu nom, escrit també com Homan o Humam, és d'origen àrab; aquest estel i ξ Pegasi eren conegudes pels antics àrabs com «els estels de la sort de l'heroi».
Homam és un estel blanc-blavós de tipus B8V distant 209 anys llum del sistema solar. Amb una temperatura superficial de 11.190 K, és 227 vegades més lluminosa que el Sol. Té un radi 4 vegades més gran que el radi solar i una massa compresa entre 3,3 i 3,5 masses solars, cosa que concorda més amb una subgegant que amb un estel de la seqüència principal. La seva edat s'estima en 260 milions d'anys. Com altres estels B, posseeix una metal·licitat inferior a la solar, aproximadament el 40 % de la mateixa. La seva velocitat de rotació és d'almenys 140 km/s, donant lloc a un període de rotació igual o inferior a 1,4 dies. És un estel variable pulsant lent —semblant a 53 Persei— la lluentor del qual mostra una petita oscil·lació de 0,00049 magnituds en un període de 22,95 hores.
Es pensa que Homam forma un sistema binari amb un estel de magnitud 11 visualment a 177 segons d'arc. L'acompanyant és un nan taronja de tipus K6 separat almenys 11.000 ua de l'estel principal. Un tercer estel a 61 segons d'arc de Homam sembla no estar físicament relacionat amb ell.

## Referències

* ↑ «Seven-colour photometry of O, B and A stars». Bulletin of the astronomical institutes of the Netherlands, 1960, pàg. 255–263.
* 1 2 3 4 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2012. DOI: 10.1051/0004-6361/201117691.
* ↑ Norberto Castro «The IACOB project. III. New observational clues to understand macroturbulent broadening in massive O- and B-type stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 19-12-2016. DOI: 10.1051/0004-6361/201628541.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* 1 2 Marwan Gebran «A new method for the inversion of atmospheric parameters of A/Am stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 5-2016. DOI: 10.1051/0004-6361/201528052.
* 1 2 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ « 22 desembre 2020]» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: {{{consulta}}}].
* ↑ «Homam» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 22 desembre 2020].
# Iota dels Bessons

Iota dels Bessons (ι Geminorum) és un estel a la constel·lació dels Bessons de magnitud aparent +3,80. De vegades anomenada Propus —nom més utilitzat per designar a η Geminorum—. S'hi troba a 126 anys llum de distància del sistema solar.
Iota Geminorum és una estrella gegant groc-taronja de tipus espectral G9IIIb la temperatura superficial de la qual és de 4.777 K. Amb una lluminositat 52 vegades major que la del Sol i un radi equivalent a 11 radis solars, té una massa al voltant del doble de la massa solar. Fa 1.400 milions d'anys va néixer com un estrella blanca de la seqüència principal de tipus A2, i actualment és una gegant al nucli de la qual l'heli es fusiona en carboni i oxigen. Dins de 250 milions d'anys augmentarà en grandària de forma notable, aconseguint una lluminositat propera als 1.000 sols.
Com altres gegants, Iota Geminorum rota lentament —la seva velocitat de rotació, 1,5 km/s, és una mica menor que la del Sol—, però a causa de les seves grans dimensions completa un gir en menys de 200 dies. La seua metal·licitat és inferior a la solar, amb una abundància relativa de ferro equivalent al 74% de la trobada al Sol.

## Referències

* ↑ «The Perkins catalog of revised MK types for the cooler stars» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 10-1989, pàg. 245–266. DOI: 10.1086/191373.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Henrique Schmitt «Fundamental Parameters of 87 Stars from the Navy Precision Optical Interferometer» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 20-12-2017, pàg. 30-45. DOI: 10.3847/1538-3881/AA9D8B.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 Eva Grebel «SP_Ace: a new code to derive stellar parameters and elemental abundances» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 11-02-2016, pàg. 2–2. DOI: 10.1051/0004-6361/201526758.
* ↑ David W. Latham «Rotational and radial velocities for a sample of 761 Hipparcos giants and the role of binarity» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 07-12-2007, pàg. 209–231. DOI: 10.1088/0004-6256/135/1/209.
* ↑ Caroline Soubiran «Gaia Data Release 2. The catalogue of radial velocity standard stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 8-2018. DOI: 10.1051/0004-6361/201832795.
* ↑ HD 58207 - Variable Star (SIMBAD)
* ↑ HD 58207 - Variable Star (SIMBAD)
* ↑ Soubiran, C.; Bienaymé, O.; Mishenina, T. V.; Kovtyukh, V. V. «Vertical distribution of Galactic disk stars. IV. AMR and AVR from clump giants». Astronomy and Astrophysics, 480, 1, 2008. pp. 91-101 (Tabla consultada en CDS).
* 1 2 «Iota Geminoruml» (en anglés). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 30 octubre 2020].
* ↑ Soubiran, C.; Bienaymé, O.; Mishenina, T. V.; Kovtyukh, V. V. «Vertical distribution of Galactic disk stars. IV. AMR and AVR from clump giants». Astronomy and Astrophysics, 480, 1, 2008. pp. 91-101 (Tabla consultada en CDS).
# Kappa d'Àries

Kappa d'Àries (κ Arietis) és una estrella binària de la constel·lació d'Àries. Està aproximadament a 187 anys llum de la Terra.
Kappa d'Àries és una binària espectroscòpica que es classifica com a nana de la seqüència principal blanca del tipus A de la magnitud aparent +5,03. El període orbital de la binària és de 15,29 dies.

## Referències

* ↑ Anne Cowley «A study of the bright A stars. I. A catalogue of spectral classifications» (en anglès). Astronomical Journal, 4-1969, pàg. 375–406. DOI: 10.1086/110819.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 3 «Spectroscopic observations and curve of growth analyses of the four A stars omicron Peg, beta Ari kappa Ari and 32 Vir». Astronomy and Astrophysics, 1977, pàg. 35–46.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars in the northern hemisphere. II. Measurement of v sin i» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 10-2002, pàg. 897-911. DOI: 10.1051/0004-6361:20020943.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.

## Enllaços externs

* SIMBAD
* Aladin previewer
* Aladin sky atlas
# Owen Churchill

Owen Churchill (Los Angeles, 8 de març de 1896 - Los Angeles, 22 de novembre de 1985) va ser un regatista estatunidenc que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Amsterdam, on fou sisè en la categoria de 8 metres del programa de vela a bord de la Babe. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, va guanyar la medalla d'or en la mateixa categoria a bord de l'Angelita. Amb aquesta mateixa embarcació fou desè als Jocs de 1936.
El 1940 va dissenyar i patentar les aletes de busseig, millorant la de la versió anterior feta per Louis de Corlieu el 1935.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Owen Churchill». [Consulta: 9 octubre 2024].
# Serra d'en Jaume

La Serra d'en Jaume és una serra al Massís de les Cadiretes a cavall dels municipis de Llagostera a la comarca del Gironès i Tossa de Mar a la de la Selva, amb una elevació màxima de 430 metres.
Va ser un assentament en la prehistòria, concretament del Caradocià.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ PeakVisor. «Serra d'en Jaume» (en anglès). [Consulta: 16 novembre 2024].
* ↑ Toscano, Gerardo Vega; Brunet, Teresa Chapa. La prehistoria (en castellà). Editorial Síntesis, 2003, p. 178. ISBN 978-84-9756-115-0.
* ↑ Roqué i Pau, Carles «Geologia de l'Ardenya i formes granítiques associades». Estudis del Baix Empordà, 1998, pàg. 5.
# Johannes van Hoolwerff

Johannes van Hoolwerff (Hoorn, 13 d'abril de 1878 - Heemstede, 2 d'agost de 1962) va ser un regatista neerlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on va guanyar la medalla de plata en la regata de 8 metres del programa de vela, a bord de l'Hollandia, junt a Gerard de Vries Lentsch, Hendrik Kersken, Cornelis van Staveren, Maarten de Wit i Lambertus Doedes.

## Referències

* ↑ «Johannes van Hoolwerff Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 3 de gener 2014. [Consulta: 12 juliol 2018].
# Ni Cephei

Ni Cephei (ν Cep / 10 Cephei / HD 207260) és un estel a la constel·lació de Cefeu de magnitud aparent +4,32. Ocasionalment rep el nom de Cor Regis, en llatí «Cor del Rei». S'hi troba molt allunyada del sistema solar; la mesura de la seva paral·laxi la situa entorn de 5.100 anys llum de distància, si bé l'error inherent a aquest valor és del 75%. D'altra banda, el seu moviment indica que pot pertànyer a una associació estel·lar OB coneguda com a Cepheus OB2, la qual cosa la situaria a uns 2.000 anys llum.
Ni Cephei és una supergegant de tipus A2Iab; les supergegants de tipus A són estrelles poc freqüents, i Deneb (α Cygni) és la més coneguda. Al no conèixer-se amb seguretat la distància que ens separa de Ni Cephei, els seus paràmetres físics són només aproximats. Si considerem que hi és a 2.000 anys llum, tindria una lluminositat 22.000 vegades major que el Sol i un radi 70 vegades més gran que el d'aquest; si estigués a 2.900 anys llum, la seva lluminositat s'aproximaria a 50.000 vegades la lluminositat solar. La seva temperatura efectiva és de 6.620 K. És un estel molt massiu, amb una massa entre 12 i 16 vegades la massa solar, per la qual cosa finalitzarà la seva vida amb un nucli de ferro i explotant com una supernova. Té una edat estimada de 15 milions d'anys.
Ni Cephei està catalogada com una variable polsant, amb una fluctuació en la seva lluentor de 0,1 magnituds.

## Referències

* ↑ Andrea Fabiana Torres «Fundamental parameters of B supergiants from the BCD system. I. Calibration of the (λ_1, D) parameters into Teff» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 27-03-2009, pàg. 297–320. DOI: 10.1051/0004-6361/200811147.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 «Quantitative spectroscopy of galactic BA-type supergiants. I. Atmospheric parameters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2012, pàg. 80–80. DOI: 10.1051/0004-6361/201219034.
* 1 2 3 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars in the northern hemisphere. II. Measurement of v sin i» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 10-2002, pàg. 897-911. DOI: 10.1051/0004-6361:20020943.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* 1 2 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ «The atmospheric parameters and spectral interpolator for the MILES stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 7-2011, pàg. 165–165. DOI: 10.1051/0004-6361/201116769.
* ↑ «Nu Cephei» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ «Nu Cephei (Alcyone)». Arxivat de l'original el 2016-02-17. [Consulta: 9 gener 2019].
* 1 2 «Nu Cephei» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 13 juny 2021].
# Kappa del Taure

Kappa del Taure (κ Tauri) és un estel múltiple en la constel·lació del Taure que pot estar formada per almenys sis components. Els estels principals, separats visualment 5,6 minuts d'arc, són κ¹ Tauri (65 del Taure), de magnitud aparent +4,21, i κ² Tauri (67 del Taure), de magnitud aparent +5,28. Formen part del cúmul de les Híades i es troben a 153 anys llum de distància del sistema solar.
κ¹ del Taure és un subgegant blanc de tipus espectral A7IV amb una temperatura efectiva de 8290 K. La seva lluminositat és 34 vegades superior a la del Sol i el seu radi és 2,9 vegades major que el radi solar, cosa que permet estimar la seva massa en unes 2,2 masses solars. Mitjançant ocultació lunar se sap que κ¹ Tauri és un estel binari.
κ² del Taure també té tipus espectral A7V, però és un estel de la seqüència principal amb una temperatura una mica inferior, 7600 K. La seva lluminositat és 13 vegades superior a la solar amb un radi 2,1 vegades major que el del Sol, i la seva massa és d'aproximadament 1,8 masses solars. Tant κ¹ Tauri com κ² Tauri són estels variables Delta Scuti.
Encara que κ¹ del Taure i κ del Taure es mouen de forma similar a través de l'espai, atès que la separació real entre ambdós és d'almenys 16.000 ua, no semblen formar una veritable sistema binari. Visualment entre ells, es troba un altre estel binari, les components del qual, Kappa del Taure C i Kappa del Taure D (ADS 3201), tenen magnitud 9, i estan separades 5,3 segons d'arc entre si i 183 segons d'arc de κ¹ Tauri. Completen el sistema dos companys de magnitud 12, Kappa del Taure E, a 136 segons d'arc de κ¹ del Taure, i Kappa del Taure F, a 340 segons d'arc de κ² Tauri.

## Referències

* ↑ Kappa1 Tauri
* ↑ Kappa2 Tauri (SIMBAD)

## Enllaços externs

* Kappa1 Tauri Arxivat 2015-11-02 a Wayback Machine. Kappa2 Tauri Arxivat 2015-11-02 a Wayback Machine. (The Bright Star Catalogue)
* «Kappa Tauri» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 6 gener 2021].
# Jordi de Rússia (gran duc de Rússia II)

Jordi de Rússia, gran duc de Rússia (Tsàrskoie Seló 1871 - Caucas 1899). Gran duc de Rússia amb l'habitual tractament d'altesa imperial. Des de l'any 1894 i fins a la seva mort fou l'hereu presumpte al tron imperial portant el títol de tsarévitx.
Nat a Tsàrskoie Seló el dia 6 de maig de 1871, essent fill del tsar Alexandre III de Rússia i de la princesa Dagmar de Dinamarca. Jordi era net per via paterna del tsar Alexandre II de Rússia i de la princesa Maria de Hessen-Darmstadt i per via materna del rei Cristià IX de Dinamarca i de la princesa Lluïsa de Hessen-Kassel.
Durant la seva infantesa mostrà una salut de ferro, essent molt més fort i sa que el seu germà, el futur tsar Nicolau II de Rússia. Tot i així, quan entrà a l'adolescència aquest fet canvià, i començà a mostrar problemes respiratoris importants. L'any 1891, Jordi acompanyà al seu germà Nicolau en un llarg viatge per les diferents corts europees, la duresa del viatge feu que Jordi hagués de tornar abans d'hora a Sant Petersburg per tal de recuperar-se de la fatiga que li havia ocasionat el viatge.
El novembre de 1894, Alexandre III de Rússia moria al Castell de Gatchina i el tsarévitx Nicolau esdevenia tsar de Rússia. Immediatament Jordi era elevat a la categoria d'hereu al tro.
La salut del gran duc es deteriorà de forma progressiva i alarmant i generà a principis de la dècada de 1890 un principi de tuberculosi. Els metges recomanaren a la Cort imperial el seu trasllat immediat a un lloc més càlid on les possibilitats de recuperació eren més fortes, s'escollí el Caucas, i més concretament la ciutat d'Abbas-Tuman. La seva malaltia, que no pogué ésser parada feu que mai pogués retornar a Sant Petersburg i mai conegué les seves nebodes, les grans duquesses Olga de Rússia i Tatiana de Rússia.
Poc després del bateig de la tercera filla del tsar, la gran duquessa Maria de Rússia, el gran duc Jordi escrigué al tsar recriminant-li el fet de no haver pogut conèixer mai les seves nebodes. Pocs mesos després, el 9 d'agost de 1899 morí al Caucas a conseqüència de la tuberculosi iniciada anys enrere.