OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tilly-la-Campagne

Tilly-la-Campagne és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 96 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Tilly-la-Campagne era de 96 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills, 20 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 35 habitatges, 34 eren l'habitatge principal de la família i 1 estava desocupat. Tots els 34 habitatges eren cases. Dels 34 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 3 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 22 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Tilly-la-Campagne el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 65 persones, 50 eren actives i 15 eren inactives. De les 50 persones actives 48 estaven ocupades (25 homes i 23 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 15 persones inactives 6 estaven jubilades, 5 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 2 d'empreses de transport.
L'any 2000 a Tilly-la-Campagne hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Tilly-la-Campagne a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Tilly-la-Campagne a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gösta Olson

Gustaf Adolf Olson (Linköping, Östergötland, 10 de maig de 1883 – Estocolm, 23 de gener de 1966) va ser un gimnasta i tirador d'esgrima suec que va competir a primers del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla d'or en la prova del concurs complet per equips, com a membre de l'equip suec. En la prova d'espasa individual quedà eliminat en sèries.

## Referències

* 1 2 «Gustaf Olson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2012. [Consulta: 11 novembre 2015].
# Club Sport Unión Huaral

El Club Sport Unión Huaral és un club de futbol peruà de la ciutat de Huaral. Va ser fundat el 20 de setembre de 1947. Participa a la Segona Divisió del Perú des de 2014. El club és local a l'Estadi Julio Lores Colán que posseeix una capacitat de 5962 persones.

## Història

El club va ser fundat el 20 de setembre de 1947.
El club es proclamà campió peruà les temporades 1976 i 1989.

## Palmarès

* * Lliga peruana de futbol:
** 1976, 1989
* Segona divisió peruana de futbol:
** 1973, 1992, 1994, 2002

## Referències

* ↑ ; Carlos Manuel Nieto Tarazona«Peru - Foundation Dates of Clubs». RSSSF, 14-03-2013. [Consulta: 16 març 2015].
* ↑ RSSSF - Peru - List of Champions a rsssf
* ↑ Peruvian football seasons a rsssf
* ↑ «Peru - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].
# Batalla de Bezzecca

La batalla de Bezzecca es va lliurar el 21 de juliol de 1866 entre Itàlia i Àustria, durant la Tercera Guerra d'Independència Italiana. La força italiana, els Caçadors dels Alps, estaven dirigides per Giuseppe Garibaldi, i havien envaït Trentino com a part de l'ofensiva general italiana contra la força austríaca que ocupava el nord-est d'Itàlia després del decisiva victòria prusiana de la batalla de Königgrätz, que havia portat Àustria a traslladar part de les seves tropes cap a Viena.
Els austríacs, comandats pel Generalmajor Franz Kuhn von Kuhnenfeld, van atacar i van ocupar la ciutat de Bezzecca. Els italians de manera descoordinada van intentar recuperar-la. El mateix Garibaldi, que es desplaçava pel camp de batalla en un carruatge a causa d'una ferida d'un enfrontament anterior, corria perill de ser capturat. L'artilleria italiana va prendre un turó proper a la ciutat i un assalt de la infanteria italiana va fer que els austríacs es retiressin als seus emplaçaments a les muntanyes circumdants, marcant així una victòria italiana que va costar moltes baixes.
Mentre Garibaldi es preparava per continuar la invasió cap a Garda per prendre els forts de Lárdaro, el 9 d'agost va rebre el missatge de l'armistici entre Itàlia i Àustria i l'ordre del general La Marmora, comandant en cap de l'exèrcit piemontès, per abandonar Trentino. En aquella ocasió, a la plaça de Bezzecca, Giuseppe Garibaldi va respondre amb el famós telegrama, amb una sola paraula: "Obbedisco!" ("Obeeixo!").
# Mausoleu d'August

El mausoleu d'August és un monument funerari del segle i aC, de planta circular, situat a Roma. Va ser construït el 28 aC, i aquí les cendres dels emperadors romans van ser col·locades durant un segle.

## Història

El mausoleu va començar a ser construït per August l'any 28 aC. En aquest punt va tornar d'Alexandria, després d'haver conquerit Egipte a conseqüència de vèncer Marc Antoni a la batalla d'Àccium de l'any 31 aC. En la seva estada a Alexandria havia vist la tomba hel·lenística d'Alexandre el Gran, probablement de planta circular, en la qual es va inspirar per a la construcció de la seva pròpia tomba.

### Enterraments

El primer personatge enterrat —en veritat les seves cendres hi van ser col·locades— va ser Marc Claudi Marcel, nebot d'August, mort l'any 23 aC. Van seguir Marc Vipsani Agripa, Drus el Vell, Octàvia Menor (germana d'August), Luci Cèsar i Gai Cèsar. August va ser-hi enterrat l'any 14, seguit per Drus el Jove, Germànic Cèsar, Lívia (la dona d'August) i Tiberi. Es desconeix si l'emperador Claudi va ser sepultat també en el mateix lloc.
En general els emperadors de la dinastia julioclàudia, i els membres de la família, hi van ser enterrats. Entre les excepcions van ser l'emperador Neró i Júlia, l'única filla natural d'August.
L'últim personatge en rebre-hi sepultura va ser Nerva, l'any 98. El seu successor, Trajà, va ser incinerat i les seves cendres es van dipositar en una urna d'or als peus de la Columna Trajana.

### Estat actual

El que en altres temps fos el lloc d'enterrament més important de Roma, era un terreny ple de mala herba i xiprers. Ha sofert tota mena d'avatars al llarg dels temps, sent utilitzat com vinyar, jardí, i fins i tot fortalesa medieval i plaça de toros al segle xviii.
Després de diverses dècades d'abandonament, l'any 2017 va començar la restauració del mausoleu, gràcies a fons privats i públics. El mausoleu celebra la seva reobertura el 2021.

## Estructura

El monument, concebut com una estructura circular, mesurava 87 metres de diàmetre, i tenia dos obeliscos en la seva entrada. L'interior estava ple de passadissos concèntrics units entre si, on s'albergaven les cendres dels diferents personatges de la família imperial.

## Referències

* 1 2 3 «La linea del tempo» (en italià). mausoleodiaugusto.it. [Consulta: 13 juny 2021].
# Enric de Montpensier

Enric de Montpensier, de Borbó-Vendôme o Borbó-Montpensier (Mezières, 12 de maig de 1573 - París, 27 de febrer de 1608) fou delfí d'Alvèrnia, duc de Montpensier, 17è príncep sobirà de Dombes, comte de Forès, baró de Beaujeu, vescomte (o duc) de Châtellerault i de Brosse i marquès de Mezières (aquest darrer per herència materna). Era fill de Francesc de Montpensier i Renata d'Anjou-Mezieres.
Titulat príncep de Dombes ja abans de la mort del seu pare, durant les Guerres de religió a França va combatre els membres de la Santa Lliga de París i particularment al duc de Mercoeur a la Bretanya des 1590, prenent la ciutat de Quimperlé amb enganys l'abril de 1590 i obtenint diverses victòries menors; no obstant el duc de Mercoeur el va derrotar en la batalla de Craon el 25 de maig de 1592. Més tard va ser nomenat governador de Normandia, va emprendre la reconquesta de la província per al rei i va ser greument ferit en el setge de Dreux (1593).
El 1596, va combatre els espanyols a l'Artois, en nom d'Enric IV, i el 1600 va participar en la campanya de Savoia. Va morir el 1608 sense haver-se recuperat mai del tot de la ferida patida a Dreux el 1593.
Es va casar el 15 de maig de 1597 amb Enriqueta Catalina (1585 -1656) duquessa hereva de Joyeuse, filla d'Enric, duc de Joyeuse i comte de Bouchage i de Catalina de Nogaret. Van tenir una sola filla: Anna Maria (1605 -1627), casada amb Gastó de França (1608 -1660), duc d'Orleans. Enriqueta Catalina es va casar en segones núpcies amb Carles, príncep de Joinville, duc de Guisa (1588-1640), comte d'Eu (1633-1640), al que va sobreviure i va morir a París el 25 de febrer de 1656 als 71 anys.

## Referències

* ↑ Miquel, Pierre. Les Guerres de religion. Club France Loisirs, 1980, p. 382. ISBN 2-7242-0785-8.
* ↑ Guichenon, Samuel. Histoire généalogique de la royale maison de Savoie (en francès). J.-M. Briolo, 1778, p. 206.

## Bibliografia

* Chanoine Moreau, "Histoire de ce qui s'est passé en Bretagne durant les guerres de la Ligue en Bretagne"
* L'art de vérifier les dates des faits historiques, des chartes, des chroniques et autres anciens monuments, depuis la naissance de Notre-Seigneur. Volum 10, París 1818-1819
# Chinchimulla

Chinchimulla fou un estat tributari protegit de la presidència de Madras a l'Índia. Fins al 1814 fou considerat un estat separat, però en aquesta data fou incorporat al principat de Banganapalle.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Karl Gustaf Vinqvist

Karl-Gustaf Vingqvist (Tived, Laxå, Örebro, 15 d'octubre de 1883 – Lund, 19 de novembre de 1967) va ser un gimnasta suec que va competir a primers del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla d'or en la prova del concurs complet per equips, com a membre de l'equip suec.

## Referències

* ↑ «Karl-Gustaf Vingqvist Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 11 novembre 2015].
# Lima Cricket and Football Club

El Lima Cricket and Football Club és un club de esportiu peruà de la ciutat de Lima.

## Història

És un dels clubs esportius més antics de Sud-amèrica, fundat el 1859 amb el nom Lima Cricket Club, per immigrants britànics.
El club canvià el nom diverses vegades:
* 1865 Lima Cricket and Lawn Tennis Club
* 1906 Lima Cricket and Football Club Lima Cricket went on to inspire future football clubs in Peru, such as Union Cricket.
És la seu de la Federació Peruana de Criquet, i organitza nombroses competicions d'aquest esport.

## Palmarès

* Lliga peruana de futbol:
** 1912, 1914
* Liga Distrital de San Isidro:
** 2007, 2008, 2012, 2016

## Referències

* ↑ ; Carlos Manuel Nieto Tarazona«Peru - Foundation Dates of Clubs». RSSSF, 14-03-2013. [Consulta: 16 març 2015].
* 1 2 «Lima Cricket & Football Club» (en castellà). clublimacricket.com. Arxivat de l'original el 2008-09-26. [Consulta: 12 agost 2008].
* ↑ William H. Beezley; Linda Curcio-Nagy; Linda Ann Curcio Latim American Popular Culture, 2000 [Consulta: 30 agost 2008].
* 1 2 Joseph Arbena; David Gerald LaFrance Sport in Latin America and the Caribbean, 2002 [Consulta: 1r setembre 2008].
* ↑ «11th South American Championship, Lima, 2014 « Cricket Peru». Arxivat de l'original el 2019-06-01. [Consulta: 14 setembre 2016].
* ↑ «Peru - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].
# Batalla de Bilbao

La batalla de Bilbao es va produir la primavera de 1937, durant la Guerra Civil espanyola.

## Antecedents. Inici de la Guerra Civil espanyola al País Basc

Bilbao era la capital del govern basc establert per la República després del començament de la guerra. Aquesta autonomia va ser atorgada després del suport mostrat pel nacionalisme basc a la República. El mes de setembre de 1936, l'Eusko Gudarostea (exèrcit dirigit pel govern basc de José Antonio Aguirre i format per batallons de diferents ideologies fidels a la República) lluitava contra les tropes del general insurrecte Mola a Biscaia i la zona oest de Guipúscoa (la resta del País Basc havia caigut al bàndol franquista al principi de la guerra).

## El Cinturó de Ferro

Per evitar la caiguda de Biscaia en mans dels insurrectes, el govern basc va aixecar el denominat Cinturó de Ferro, una línia defensiva estàtica, destinada a la defensa de Bilbao, seguint les instruccions del general Alberto de Montaud i Noguerol, que, com concepció militar, responia a l'estratègia de defensa estàtica procedent de l'alt comandament francès de la Primera Guerra Mundial, i compartida per la majoria dels estats majors. La ciutat fou bombardejada en 62 ocasions durant la guerra.
Després del bombardeig del 4 de gener de 1937, la venjança dels republicans va acabar amb 225 presoners feixistes morts.

## L'ofensiva dels nacionals

Van ser precisament els mateixos encarregats del disseny qui, amb la seva traïció, van fer possible el seu fracàs. Murga i Anglada van ser afusellats després de ser descoberts intentant lliurar plànols a agents rebels. El monàrquic Goicoechea va aconseguir passar les línies, duent-se tots els plànols i informació de l'entramat defensiu, que va lliurar als atacants. D'aquesta forma, els comandaments del bàndol nacional van poder saber quin era el sector del cinturó que posseïa una única línia de defensa. Òbviament l'ofensiva definitiva, un mes després, es va portar a terme per aquest tram. La nit del 13 de juny els defensors van evacuar a la majoria de la població civil de la ciutat. Les tropes franquistes i de la Legió Còndor van llançar un potent atac aeri que va polvoritzar les defenses bilbaïnes. Un tinent de cognom Mardaras va ser un dels últims a morir defensant heroicament les posicions republicanes a Artxanda. El 18 de juny el General Ulibarri va retirar les restes de les seves tropes de la ciutat. Així el 19 de juny de 1937 Bilbao va caure en mans de les tropes franquistes. Els ponts de la ciutat havien estat destruïts per dificultar l'entrada als insurrectes, però la ciutat va romandre intacta en la seva majoria.

## Referències

* ↑ Gil, Lorena. «El Gobierno vasco documenta 2.042 bombardeos en Euskadi en la Guerra Civil» (en castellà). El Correo, 21-07-2021. [Consulta: 16 abril 2022].
* ↑ Iban, Gorriti. «4 de gener de 1937, muerte en Bilbao por partida doble» (en castellà). Deia, 03-02-2020. [Consulta: 16 abril 2022].
* ↑ Manuel Montero García (1980) Història de Biscaia
# Caputxí de l'Equador

El caputxí de l'Equador (Cebus aequatorialis) és una espècie de primat de la família dels cèbids. Viu a altituds de fins a 2.000 msnm a l'oest de l'Equador i un tros molt petit del nord-oest del Perú. Els seus hàbitats naturals van des dels boscos secs de plana fins als boscos montans humits dels Andes. Els efectes de la desforestació, la caça i el comerç il·legal d'animals fan que estigui en perill crític. El seu nom específic, aequatorialis, significa 'equatorial' en llatí. Fins al 2013 fou considerat una subespècie del caputxí frontblanc (C. albifrons).

## Referències

* ↑ «caputxí de l'Equador». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ Moscoso, P.; De la Torre, S.; Cornejo, F. M.; Mittermeier, R. A.; Lynch, J. W.; Heymann, E. W. «Cebus aequatorialis» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 2021. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2021-1.RLTS.T4081A191702052.en. [Consulta: 2 gener 2024].
* ↑ Entrada «Cebus» d'Animalia (en anglès).
# Alice Greene

Alice Norah Gertrude Greene, coneguda com a Alice Greene, (Upton, Northamptonshire, Regne Unit, 15 d'octubre de 1879 − Saint Brélade, Jersey, 26 d'octubre de 1956) fou una tennista britànica, guanyadora d'una medalla d'argent olímpica.
Era filla d'Emma i Richard Greene, metge i superintendent del Northampton County Lunatic Asylum de la població d'Upton.
Durant la seva carrera tennística, el seu èxit més destacat fou la medalla d'argent olímpica en els Jocs Olímpics de Londres 1908, en categoria individual interior. En categoria individual exterior acabà en cinquena posició. En el seu palmarès destaquen els títols individuals de Queen's Club (1907) i Montecarlo (1909). En el torneig de Wimbledon fou semifinalista els anys 1903 i 1904. Compaginà la seva carrera tennística amb els esports d'hoquei sobre herba i golf.
La seva medalla olímpica fou subhastada l'any 2010, que fou adquirida per l'All England Club per 4.320£.

## Jocs Olímpics

| Any | Campionat | Oponent | Resultat |
| 1908 | Jocs Olímpics, Londres, Regne Unit (interior) | Gwendoline Eastlake-Smith | 2−6, 6−4, 0−6 |

## Referències

* 1 2 3 Barton, Dick. «Bradford tennis ace’s Olympic prize expected to fetch up to £2,000» (en anglès). Telegraph&Argus, 23-02-2010. [Consulta: 9 setembre 2015].
* 1 2 3 «OLY Home > Athletes > Alice Greene» (en anglès). Sports-Reference.com. Arxivat de l'original el 2017-07-03. [Consulta: 9 setembre 2015].
# Tincey-et-Pontrebeau

Tincey-et-Pontrebeau és un municipi francès situat al departament de l'Alt Saona i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 79 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Tincey-et-Pontrebeau era de 79 persones. Hi havia 37 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 21 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 51 habitatges, 36 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 51 habitatges eren cases. Dels 36 habitatges principals, 30 estaven ocupats pels seus propietaris, 3 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 3 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien tres cambres, 11 en tenien quatre i 22 en tenien cinc o més. 32 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 19 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Tincey-et-Pontrebeau el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 8 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 44 persones, 34 eren actives i 10 eren inactives. De les 34 persones actives 28 estaven ocupades (16 homes i 12 dones) i 5 estaven aturades (2 homes i 3 dones). De les 10 persones inactives 7 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 2 d'empreses de serveis.
L'any 2000 a Tincey-et-Pontrebeau hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Tincey-et-Pontrebeau a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Tincey-et-Pontrebeau a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Carl Alfred Pedersen

Carl Alfred Pedersen (Oslo, 5 de maig de 1882 – Oslo, 25 de juny de 1960) va ser un gimnasta i atleta noruec que va competir durant els primers anys del segle xx. En el seu palmarès destaquen tres medalles del programa de gimnàstica, sempre en competicions per equip com a membre de l'equip noruec.
El 1906 va prendre part en els Jocs Intercalats d'Atenes, en què guanyà la medalla d'or en la prova per equips del programa de gimnàstica. Aquest mateix any disputà la prova del triple salt, en què acabà en vuitena posició. Dos anys més tard, als Jocs Olímpics de Londres, va guanyar la medalla de plata en la prova del concurs complet per equips.
Als Jocs d'Estocolm de 1912, guanyà una nova medalla de bronze en el concurs per equips, sistema suec del programa de gimnàstica.
D'entre els nombrosos campionats nacionals d'atletisme que guanyà, destaquen tres edicions del de salt d'alçada (1904, 1905 i 1907), dos llançament de disc (1905 i 1910) i un de salt de llargada (1905).

## Referències

* 1 2 3 «Carl Alfred Pedersen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 de novembre 2012. [Consulta: 12 novembre 2015].
* ↑ «Høyde/High Jump». www.friidrett.no [Consulta: 13 novembre 2015].
* ↑ «Diskos/Discus Throw». www.friidrett.no [Consulta: 13 novembre 2015].
* ↑ «Lengde/Long Jump». www.friidrett.no [Consulta: 13 novembre 2015].
# Universidad Técnica de Cajamarca

La Universidad Técnica de Cajamarca (UTC) és un club de futbol peruà de la ciutat de Cajamarca fundat el 14 de juliol de 1964 pel Dr. Luis Ibérico Mass, catedràtic de la Universidad Técnica de Cajamarca actualment Universidad Nacional de Cajamarca (UNC). Ha guanyat la Copa Perú el 1981 i ha estat campió regional de la zona nord el 1986.

## Palmarès

* Copa Perú:
** 1981, 2012

## Referències

* ↑ ; Carlos Manuel Nieto Tarazona«Peru - Foundation Dates of Clubs». RSSSF, 14-03-2013. [Consulta: 16 març 2015].
* ↑ «Copa Perú». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].