OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miranda Makaroff

Miranda Makaroff (Barcelona, 11 d'agost de 1984) és una artista multidisciplinària catalana. Filla de la dissenyadora Lydia Delgado i del cantant Sergio Makaroff, va créixer en un món artístic que la va ajudar a ser el personatge polifacètic i multidisciplinari que és avui.
Va estudiar batxillerat artístic i art dramàtic entre Madrid i Barcelona durant set anys. Amb 18 anys, va debutar com a actriu a la pel·lícula “A la ciutat” de Cesc Gay, i el 2015 va participar en la pel·lícula Química i prou d'Alfonso Albacete. Als 22 anys es va traslladar a Madrid per continuar amb la seva escola d'interpretació i va crear el seu propi bloc anomenat “Hermanas Miranda”.
Musicalment, el 2010 Miranda va començar a punxar com a DJ per a clients com Loewe, Marc Jacobs, 212 Carolina Herrera, Michael Kors, Sony i d'altres. De la mateixa manera, se l'ha pogut veure el gener de 2020 a Miami durant els Globus d'Or punxant a la festa de W Magazine.
A més, com a dissenyadora, el 2011 va llençar la seva pròpia col·lecció, juntament amb Lydia Delgado, anomenada “Miranda for Lydia”. “Hermanas Miranda” ha arribat a convertir-se en la nova imatge de la campanya de Reebok Espanya i ha participat a les campanyes internacionals d'Eastpak i And Other Storie. El 2013 va col·laborar amb marques com Unisa i Brownie dissenyant càpsules úniques, i el 2018 va crear una col·lecció per Desigual.
Així mateix, té relació amb la premsa i se la veu amb freqüència a les revistes Vogue, Marie Claire, Glamour, Cosmopolitan, Grazia, Vanidad i Neo2, entre d'altres. També va ser fotografiada per Mario Testino per a l'edició del September Issue de Vogue Espanya i el 2015 es va convertir en la imatge de les campanyes d'estiu i hivern de la marca de calçat Sixtyseven.
Miranda també és coneguda per ser una influenciadora d'Instagram, on comparteix fotografies de la seva vida quotidiana, els seus viatges i les seves obres. Sovint publica a aquesta plataforma pintures, esdeveniments i exposicions que ha realitzat. La seva obra artística es va exposar per primera vegada a la Col·lectiva "Poder Planetario", al costat d'altres artistes com Blanca Miró o Pascal Moscheni.

## Referències

* ↑ «Miranda Makaroff: la influencer española con mayor creatividad» (en castellà). Arxivat de l'original el 2020-10-31. [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ «Pamplemousse, de Miranda Makaroff» (en castellà). CiberCOM, 28-10-2018. [Consulta: 1r juliol 2024].
* 1 2 3 4 «Biografía» (en castellà), 13-03-2017. Arxivat de l'original el 2020-08-13. [Consulta: 17 abril 2020].
* ↑ «Miranda Makaroff y el placer de cerrar los ojos y convertir la moda en un pájaro infinito» (en castellà), 20-06-2016. [Consulta: 20 desembre 2018].

## Enllaços externs

* pàgina web de l'artista Arxivat 2020-08-12 a Wayback Machine.
# Bonanat Descoll

Bonanat Descoll fou un almirall de la Corona d'Aragó del segle xiv.
Vicealmirall de Catalunya, amb la mort de Ponç de Santa Pau a la batalla naval del Bòsfor, el substituí com a capità provisori, fins al nomenament de Mateu Mercer i tornà amb la flota d'orient a Barcelona el novembre de 1352. Després de la batalla de Quart en 1354, preveient un atac genovès a Sasser, Bernat II de Cabrera va enviar Bonanat Descoll amb vuit galeres, que van desembarcar la tropa a Porto Torres per reforçar la ciutat, governada per Riambau de Corbera. Reunides de nou les galeres, amb tota la tropa reforçant les places fortes, va retornar amb la flota a Catalunya, trobant-se amb el rei a València.
En 1356, amb Guillem Morey va preparar l'armament de les galeres de Francesc de Perellós per participar en la Guerra dels Cent Anys i que van provocar l'inici de la Guerra dels dos Peres.

## Referències

* ↑ «Bonanat Descoll». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Hurtado, Víctor. Els Mitjavila: una família de mercaders a la Barcelona del segle xiv. L'Abadia de Montserrat, 2007, p. 297. ISBN 8484159450.
* ↑ Zurita y Castro, Jerónimo. Anales de la Corona de Aragón (en castellà). vol. VIII, p. cap. LIII.
* ↑ Reche Ontillera, Alberto «La guerra marítima y los profesionales de la gestión de las flotas. Un ejemplo catalán del siglo XIV» (en castellà). Roda da Fortuna, 3, 1-1, 2014, pàg. 499 [Consulta: 5 octubre 2015].
# Horace Johnson

Horace Thomas Johnson (Fulham, Londres, 30 de desembre de 1887 - Bromley, Londres, 12 d'agost de 1966) va ser un ciclista anglès que va córrer durant el primer quart del segle xx.
Va prendre part en dues Olimpíades, la de Londres de 1908, en què guanyà la medalla de plata en la prova de Tàndem, junt amb Frederick Hamlin; i la d'Anvers de 1920, en què guanyà dues medalles més de plata, en esprint i persecució per equips, junt a Albert White, Cyril Alden i William Stewart.

## Palmarès

* 1908
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Londres en Tàndem (amb Frederick Hamlin)
* 1920
** Medalla de plata als Jocs Olímpics d'Anvers en Velocitat
** Medalla de plata als Jocs Olímpics d'Anvers en Persecució per equips (amb Albert White, Cyril Alden i William Stewart)
* 1922
** Campió del món de velocitat amateur

## Referències

* ↑ «JOHNSON Thomas "Tiny" (Horace Thomas)». [Consulta: 10 desembre 2023].
* ↑ «Olympedia – Thomas Johnson». [Consulta: 10 desembre 2023].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Thomas JOHNSON» (en italià). [Consulta: 10 desembre 2023].
# Estació de Port Fòrum

Mapa TramBesòs T4, T5 i T6 :
Port Fòrum, anteriorment anomenada Central Tèrmica del Besòs, és una estació de tramvia de les línies T4 i T6 de la xarxa del Trambesòs situada sobre l'avinguda d'Eduard Maristany al terme municipal de Sant Adrià de Besòs. Al costat muntanya de la parada es troben les cotxeres del Trambesòs, connectada a la xarxa de tramvia mitjançant una via a cada extrem de l'estació.
Aquesta es va inaugurar el 8 de maig de 2004 amb el nom de Central Tèrmica del Besòs, fet que suposà la inauguració de la línia T4 i la posada en servei del traçat inicial del Trambesòs de 4,8 km i 10 parades de tramvia entre l'Estació de Sant Adrià i Glòries.
Quatre anys més tard, el 15 de juny de 2008 hi va arribar la línia T6 després que es posés en en funcionament l'enllaç tramviari de la Mina, situat en direcció a l'estació de Can Llima (avui Campus Diagonal-Besòs). El 7 d'abril de 2015 s'efectua el canvi de nom a Port Fòrum, per la proximitat de l'estació al port esportiu i el seu creixent desenvolupament.

## Serveis ferroviaris

Trambesòs :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Verdaguer | Campus Diagonal-Besòs | | Estació de Sant Adrià | Estació de Sant Adrià |
| Ciutadella - Vila Olímpica | La Mina | | Estació de Sant Adrià | Estació de Sant Adrià |

## Referències

* ↑ «Port Fòrum». Trenscat. [Consulta: 20 gener 2022].
* ↑ «El Trambesòs ja funciona fins a les Glòries amb el repte de portar 4 milions de persones l'any». CCMA. [Consulta: 20 gener 2022].
* ↑ «El tramvia arriba a la Mina en un pas més per treure el barri de l'aïllament». CCMA. [Consulta: 20 gener 2022].
* ↑ «L'estació de Central Tèrmica canvia de nom». El Punt Avui. [Consulta: 20 gener 2022].

## Vegeu també

* Estació de Fòrum
* Llista d'estacions de tramvia de la regió metropolitana de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Carina Ljungdahl

Carina Ljungdahl (anglès: Anita Carina Ljungdahl (-Algotsson)) (Filipstad, 21 de febrer de 1960), de casada Algotsson, és una nedadora sueca, ja retirada, especialista en estil lliure, que va competir durant la dècada de 1970.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on va disputar dues proves del programa de natació. Formant equip amb Tina Gustafsson, Agneta Mårtensson i Agneta Eriksson guanyà la medalla de plata en els 4x100 metres lliures, mentre en els 100 metres lliures quedà eliminada en semifinals.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Carina Ljungdahl». [Consulta: 27 juny 2021].
* ↑ «Carina Algotsson - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 27 juny 2021].
# Cai Zhong

    En aquest nom xinès, el cognom és Cai.
Cai Zhong és un personatge de ficció en la novel·la històrica del Romanç dels Tres Regnes de Luo Guanzhong. En la novel·la, ell era un general militar servint sota el senyor de la guerra Liu Biao. Era cosí de Cai Mao i germà de Cai He. Cai Zhong i Cai He més tard va fer defecció cap a Cao Cao, després de la mort de Liu Biao. Cao Cao els va enviar com a espies al campament de Sun Quan abans de la batalla dels Penya-segats Rojos. Això no obstant, Zhou Yu s'adonà fàcilment que era una deserció falsa i els va utilitzar per difondre informació falsa entre les tropes de Cao Cao. Cai He i Cai Zhong foren posteriorment ajusticiats per Zhou Yu, tot després d'acabar la batalla.

## Vegeu també

* Llista de personatges de ficció relacionats amb els Tres Regnes

## Referències

* ↑ Three Kingdoms: A Historical Novel. University of California Press, 1999, p. 238. ISBN 0520215850.
* Luo Guanzhong. Romanç dels Tres Regnes, Capítol 45.
# Charles Morris (boxejador)

Charles W. "Charley" Morris va ser un boxejador britànic que va competir a primers del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata de la categoria del pes ploma del programa de boxa, en perdre a la final contra Richard Gunn.

## Referències

* ↑ «Charley Morris Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 8 de setembre 2011. [Consulta: 5 novembre 2015].
# Cal·lístenes d'Olint

Cal·lístenes (grec antic: Καλλισθένης, llatí: Callisthenes) fou un historiador grec del segle iv aC nadiu d'Olint, a la península Calcídica. Va acompanyar Alexandre el Gran en les seves expedicions asiàtiques i en va deixar constància escrita; també fou autor d'altres obres historiogràfiques, però actualment no es conserva cap obra de Cal·lístenes. El conegut romanç d'Alexandre li és falsament atribuït, i el seu autor és generalment conegut com a Pseudo-Cal·lístenes.
Per part de mare era nebot d'Aristòtil, qui li va fer de mestre i el va recomanar a Alexandre i va acompanyar a Alexandre el Gran en les seves expedicions a l'Àsia com a cronista oficial. Caigut en desgràcia, el 327 fou acusat de conspiració i arrestat a Bàctria i empresonat en una gàbia de ferro. Es diu que la causa era el fet d'haver refusat d'agenollar-se davant Alexandre com a emperador.
Les seves obres principals foren les Hel·lèniques i la Història d'Alexandre, de les quals no en resten més que fragments extrets de citacions d'altres autors. Les Hel·lèniques tractaven el període que va de la Pau d'Antàlcides, que posava fi a la Guerra de Corint entre Esparta i Atenes, Corint, Tebes i Argos; fins al començament de la guerra fòcia. La Història d'Alexandre era una crònica de les conquestes d'Alexandre, de gran valor perquè Cal·lístenes les va viure en primera persona. Tot i que s'ha perdut, nombrosos autors la varen fer servir i s'han conservat diversos testimonis i citacions directes, entre les quals una descripció de la batalla d'Issos i una altra de la batalla de Gaugamela.

## Referències

* ↑ «Cal·lístenes d'Olint». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Chaumont, Marie Louise. «Callisthenes». A: Encyclopaedia Iranica.
# Walter Peterson

Walter Ernest Peterson (Dublín, 7 de novembre de 1883 – ?) va ser un jugador d'hoquei sobre herba irlandès que va competir a principis del segle xx. Era germà de John Peterson.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de plata en la competició d'hoquei sobre herbal, com a membre de l'equip irlandès.

## Referències

* ↑ «Walter Peterson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 15 novembre 2015].
# Caligavis

Caligavis és un gènere d'ocells de la família dels melifàgids (Meliphagidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per tres espècies:
* Caligavis chrysops - menjamel caragroc
* Caligavis obscura - menjamel orellut
* Caligavis subfrenata - menjamel gorjanegre

## Referències

* ↑ «Caligavis Iredale, 1956» (en anglès). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 30 octubre 2024].
* ↑ «Honeyeaters – IOC World Bird List». [Consulta: 30 octubre 2024].
* ↑ «menjamel caragroc - eBird». [Consulta: 30 octubre 2024].
* ↑ «Mielero Oscuro - eBird» (en castellà). [Consulta: 30 octubre 2024].
* ↑ «Mielero gorjinegro - eBird» (en castellà). [Consulta: 30 octubre 2024].
# Graiba

La graiba és un petit pastisset cilíndric de tipus oriental de la cuina tunisiana que es fa amb farina de cigrons, sucre i mantega.
Els pastissets es fan escalfant i enrossint la mantega en una olla, que s'aboca després en una font per a barrejar-la amb el sucre fi i la farina. Amb aquesta pasta es fan cilindres fent-la rodar amb les mans sobre una taula untada amb oli d'oliva, per tal que no s'enganxin, es tallen amb un ganivet en trossos de cinc o sis centímetres de llargària, es deixen refredar i posteriorment es couen a forn suau.
A més de la graiba de cigrons, la més coneguda, de color groga, a Tunísia existeix també graiba blanca, feta amb sèmola fina i farina de blat, i graiba grisa, amb farina de sorgo.

## Referències

* ↑ C'était Tunis 1920: récit de vie, de Maherzia Amira-Bournaz, Cérès Editions, 1993. ISBN 9789973190536 (francès)

## Vegeu també

* Gastronomia del Marroc
# 723

El 723 (DCCXXIII) fou un any comú començat en divendres del calendari julià.

## Esdeveniments

* Cristianització massiva dels pobles germànics per l'acció de Sant Bonifaci
* Antecessor del rellotge mecànic a la Xina
* El bisbe Bonifaci va fer talar el roure sagrat de Geismar, el principal santuari pagà dels cats, prop de Fritzlar a la Hessen històrica. Va construir amb la seva fusta una capella dedicada a Sant Pere. Aquest esdeveniment marca l'inici de la cristianització de les tribus del nord d'Alemanya.
* Charles Martel va empresonar dos dels seus nebots, Arnulf i Pépin o Godofreu, fill de Drogó de Xampanya, i els va deixar morir a la presó. El seu germà Hug, que li va romandre fidel, va rebre diversos bisbats (Rouen, París, Bayeux, Avranches, Lisieux) i abadies (Jumièges i Saint-Wandrille).

## Referències

* ↑ Frédéric Delouche, Jacques Aldebert Histoire de l'Europe De Boeck Université, 1997 ISBN 978-2-01-145143-9
* ↑ Pierre Téqui. Les évêques dans l'histoire de la France, 2004, p. 581. ISBN 978-2-7403-1135-6.
# Eric Powell

Eric Walter Powell (Haringey, Londres, 6 de maig de 1886 – Piz Roseg, Grisons, Suïssa, 17 d'agost de 1933) va ser un professor, artista i remer anglès que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.
Fill d'un reverend, estudià a Eton i al Trinity College de la Universitat de Cambridge. El 1906, 1907 i 1908 remà amb Cambridge a la Regata Oxford-Cambridfe. El 1912 guanyà la Diamond Challenge Sculls de la Henley Royal Regatta amb el Viking Club.
Durant la Primera Guerra Mundial va serví a la Royal Flying Corps i posteriorment a la Royal Air Force.
Powell fou professor d'art a Eton, alhora que ell mateix pintava aquarel·les. Aficionat a la muntanya, morí en un accident al Piz Roseg, Grisons, Suïssa.

## Referències

* ↑ «Eric Powell Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 24 d’octubre 2012. [Consulta: 7 desembre 2015].
* ↑ Fletcher, Walter Morley. The University Pitt Club: 1835–1935. First Paperback. Cambridge: Cambridge University Press, 2011, p. 96. ISBN 978-1-107-60006-5.
* ↑ «Henley Resultats de la Royal Regatta entre 1839 i 1939». Arxivat de l'original el 2012-03-09. [Consulta: 7 desembre 2015].
* ↑ «ArtFact – Eric W Powell». Arxivat de l'original el 2012-03-14. [Consulta: 7 desembre 2015].
* ↑ Notícia de la mort al The Times, dilluns 21 d'agost de 1933
# Estació de Selva de Mar

Mapa Metro Línia 4 :
Mapa TramBesòs T4, T5 i T6 :
Selva de Mar és una estació situada al barri de Diagonal Mar al districte de Sant Martí on enllacen la L4 del Metro de Barcelona i la línia T4 del Trambesòs.
L'estació del metro està sota el carrer Pujades i es va inaugurar el 1977 com a part del Línia IV. Força anys més tard, el 8 de maig de 2004, es va inaugurar la del Tram que es troba sobre l'Avinguda Diagonal.

## Serveis ferroviaris

| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Metro de Barcelona |||||
| Trinitat Nova | Poblenou | El Maresme - Fòrum | La Pau |
| Trambesòs |||||
| Verdaguer | Fluvià | El Maresme | Estació de Sant Adrià |

## Accessos del metro

* Carrer Pujades - Carrer Selva de Mar
* Carrer Pujades - Carrer Provençals

## Referències

* ↑ «Selva de Mar». Trenscat.com. [Consulta: 3 juliol 2022].
* ↑ Palmer, J. «L’estació de Metro de Correus, cinquanta anys de vida de fantasma». El Nacional, 20-03-2022. [Consulta: 3 juliol 2022].
* ↑ «TRAMbesòs - Selva de Mar». Trenscat.com. [Consulta: 3 juliol 2022].

## Vegeu també

* Llista d'estacions del metro de Barcelona
* Llista d'estacions de tramvia de la regió metropolitana de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Jahan Timur

Izz al-Din Jahan Timur (segle XIV) fou un kan il-kànida de 1339 a 1340 sota control del jalayírida Hasan Buzurg. Era descendent d'Hulagu Khan pel seu fill Abaqa (Abakai) Khan, pare de Gaikhatu kan, pare d'Alafrank (assassinat en el regnat d'Oldjeitu el 30 de maig del 1304), pare de Jahan. La seva mare era la jalayírida Dundi Khatun.
Quan Hasan Buzurg va descobrir el doble joc del seu kan Togha Temur, aquest es va retirar al Mazanderan (1339) i el jalayírida va decidir instal·lar un nou kan en la persona de Jahan Timur al que va proclamar a Sava, prop d'Hamadan (tardor del 1339). Hasan Buzurg va marxar a l'Iraq (hivern de 1339) on els governadors havien fet aliança amb ell i se li van sotmetre voluntàriament. A Bagdad va encunyar moneda (que s'han trobat només a la Jazira i Anatòlia oriental i va llegir la khutba en nom de Jahan Khan. Va organitzar un exèrcit amb el qual va sortir de Bagdad en direcció a l'Azerbaidjan. Hasan Kucik el cobànida, al tenir notícies del moviment, va reunir les seves forces per oposar-se al seu rival. Els dos exèrcits es van trobar a la plana de Shughatu (també Jagathu o Yughtu) (21 de juny de 1340), on Hasan Buzurg fou derrotat i es va haver de retirar a Bagdad (1340/1341). Una vegada arribat allí va deposar a Jahan Timur Khan, considerat un ignorat per exercir les altes funcions ecomanades. La seva sort posterior es desconeguda.

## Referències i notes

* ↑ a l'Enciclopèdia Irànica es dona el nom com Aqtash prop de Küitü i cita com a referència per la localització a Charles Melville, The fall of Amir Chupan and the decline of the Ilkhanate, 1327-37: A decade of discord in Mongol Iran, Indiana, 1999.
* ↑ Mostawfí diu que hi va haver un atac cobànida rebutjat a Bagdad a la segona meitat del 1340, però no consta si Jahan ja havia estat deposat o ho fou després, si bé no s'han trobat monedes seves a l'Iraq
* ↑ Shajrat Ul Atrak: Or the Genealogical Tree of the Turks and Tatars a
# Teoria dels fonaments morals

La teoria dels fonaments morals de Jonathan Haidt considera que cada individu basa la seva moralitat en uns eixos de valors fonamentals, que determinen la seva cosmovisió i influeixen en la seva ideologia política. Aquests eixos expliquen la variabilitat ètica entre persones però també entre cultures, ja que cada comunitat en un moment històric concret tendeix a donar més pes a alguns d'ells.
Els eixos bàsics són:
* cura / dany
* justícia / trampes
* lleialtat / traïció
* autoritat / subversió
* santedat / degradació
* llibertat / opressió

## Referències

* ↑ Haidt, Jonathan. The Righteous Mind: Why Good People are Divided by Politics and Religion. Pantheon Books, 2012 [Consulta: 10 novembre 2024].
# Hugh Roddin

Hugh Joseph Roddin (Musselburgh, East Lothian, 10 de març de 1887 - Nova York, 3 de març de 1954) va ser un boxejador escocès que va competir a primers del segle xx. Fou el primer escocès a aconseguir una medalla en boxa.
Roddin s'inicià a la boxa de la mà de Charles Cotter i ben aviat obtingué els títols escocesos del pes ploma de 1907 i 1908. El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de bronze de la categoria del pes ploma del programa de boxa, en perdre en semifinals contra Charles Morris.
Poc després es traslladà a viure als Estats Units, alhora que es convertia al professionalisme, amb un palmarès de 23 victòries i cap derrota.

## Referències

* 1 2 3 «Scotland's First Olympian» (en anglès). ringnews24.com. [Consulta: 5 novembre 2015].
* ↑ «Hugh Roddin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 5 novembre 2015].
# Bestezuelas

Bestezuelas és una pel·lícula de thriller espanyola del 2010 escrita i dirigida per Carlos Pastor i ambientada en les curses de llebrers.

## Argument

Després de passar dos anys de presó, Fabio torna al canòdrom del seu oncle, el senyor Núñez on l’espera la seva xicota Perla. Perla esperava amb deleit el seu retorn per tal de poder formar una família, mentre que el seu oncle, vell, malalt i sense fills, vol transferir-li el seu negoci, cosa que no agrada a l’encarregat del canòdrom, Zamuri, que esperava heretar el negoci ell.
Fabio li diu a Perla que ni parlar-ne de formar una família ja que no vol lligar-se a res. Alhora, el noi que alimenta als gossos i treballa a la cafeteria del canòdrom, Lillo, desperta la passió de Perla.

## Repartiment

* Marian Álvarez - Perla
* Gustavo Salmerón - Fabio
* Roger Casamajor - Lillo
* Joan Molina - Senyor Núñez
* Younes Bachir - Zamuri

## Producció

Fou rodada a diverses localitats del País Valencià amb ressons del cinema quinqui i tocs d'humor i influència de Petit indi de Marc Recha i Los Tarantos. Produïda per les empreses valencianes Gaia Audiovisuals SL i Lotus Films, fou presentada al Festival de Cinema de Bogotà i al Festival Internacional de Cinema del Caire.

## Crítiques

| « | "Un film noir sense massa novetats, però que a estones aconsegueix prendre en l'espectador per la convicció dels intèrprets i el seu ritme visual (...) Puntuació: ★★ (sobre 4)" | » |
| — Lluís Bonet Mojica: Diari La Vanguardia |||
| « | "Una pena que la metàfora tingui més força que el relat al qual remitent (...) Puntuació: ★★ (sobre 5)" | » |
| — Andrea G. Bermejo: Cinemanía |||

## Reconeixements

Va formar part de la secció Panorama Mediterrani a la XXXI edició de la Mostra de València, on va obtenir el Premi del Públic del Panorama Mediterrani.

## Referències

* ↑ El director Carlos Pastor rueda en localidades valencianas 'Bestezuelas', un thriller sobre carreras y apuestas, Europa Press, 27 de novembre de 2009
* 1 2 'Bestezuelas' : Tarantos en el canódromo, La Vanguardia
* ↑ 'Bestezuelas' llega al Festival de Cine Iberoamericano tras triunfar en Bogotá y Valencia, El Mundo, 14 de novembre de 2010
* ↑ Bestezuelas. Carlos Pastor se adentra en el mundo de los canódromos. Cinemanía
* ↑ XXXI Mostra de Valencia (6): los premios valencianos, encadenados.org

## Enllaços externs

* Bestezuelas a Continuará de rtve.es