# Trenta peces de plata

Trenta peces de plata va ser el preu pel qual Judes Iscariot va trair Jesús, segons un relat a l'Evangeli de Mateu 26:15 al Nou Testament. Abans de l'Últim Sopar, Judes es diu que va anar als grans sacerdots i va acceptar lliurar Jesús a canvi de 30 monedes de plata, i que després va intentar tornar els diners, ple de remordiments.
L'evangeli de Mateu afirma que la compra posterior amb aquests diners, per part dels sacerdots, del camp del sang que s'utilitzaria com a cementiri d'estrangers o fossa comuna, va ser el compliment d'una profecia de Zacaries.
La imatge s'ha utilitzat sovint en obres d'art que representen la Passió de Crist. La frase s'utilitza en la literatura i el discurs comú per referir-se a les persones que "es venen", comprometent la confiança, l'amistat o la lleialtat per a un benefici personal espuri.

## Narració bíblica

Segons l'Evangeli de Mateu, Judes Iscariot va ser deixeble de Jesús. Abans de l'⁣Últim Sopar, Judes va anar als grans sacerdots i va acceptar lliurar Jesús a canvi de 30 monedes de plata. Després, Jesús va ser arrestat a Getsemaní, on Judes va revelar la identitat de Jesús als soldats fent-li un petó.
Segons el capítol 27 de l'evangeli de Mateu, Judes es va omplir de remordiments i va tornar els diners als grans sacerdots abans de penjar-se. Els grans sacerdots van decidir que no podien posar els diners a la tresoreria del temple ja que es consideraven diners de sang, i per això van decidir utilitzar-los per comprar un camp.
Hi ha un relat diferent de la mort de Judes al Llibre dels Fets 1:17–20; on Pere diu que "Amb el pagament que va rebre per la seva maldat, Judes va comprar un camp; allà va caure de cap, el seu cos es va obrir i se li van vessar tots els intestins". Tot i que l'Evangeli de Lluc, que es creu que va ser escrit pel mateix autor que Fets, esmenta a 22:3–6 que Judes i els principals sacerdots i els oficials de la guàrdia del temple van acordar un preu, la quantitat no s'especifica ni són els diners pagats per endavant com en Mateu.

## Tipus de moneda

La paraula utilitzada a Mateu 26:15 (ἀργύρια, argyria) significa simplement "monedes de plata", i els estudiosos no estan d'acord sobre el tipus de monedes que s'haurien utilitzat. Donald Wiseman suggereix dues possibilitats. Podrien haver estat tetradracmes de Tir, coneguts habitualment com a sicles de Tir (14 grams de 94% de plata), o estàters d'Antioquia (15 grams amb el 75% de plata), que mostraven el cap d'August. Alternativament, podrien haver estat tetradracmes ptolemaics (13,5 ± 1 g de plata al 25%). Amb una valoració al comptat de 28 $/ozt el 2021, 30 "peces de plata" tindrien un valor aproximat d'entre 91 i 441 dòlars americans.
| Tipus | Puresa | Pes (g) | Pes real de plata (g) | Pes de 30 monedes (ozt) | Valor de la plata a preus de 2021 |
| Xéquels tirians | 94% | 14 | 13.16 | 12.69 | 355,32 dòlars |
| Estaters d'Antioquia | 75% | 15 | 11.25 | 10.85 | 303,80 dòlars |
| Tetradracmes ptolemaics | 25% | 13.5 | 3.375 | 3.26 | 91,28 dòlars |
| tetradracmes atenesos | 95% | 17.2 | 16.34 | 15.76 | 441,28 dòlars |
El sicle tirià pesava quatre dracmes ateneses, uns 14 grams, més que els sicles israelians d'11 grams anteriors, però en aquell moment es considerava l'equivalent per als deures religiosos. Com que les monedes romanes eren només un 80% de plata, els sicles de Tir més purs (94% o més) havien de pagar l'impost del temple a Jerusalem. Els canvistes als quals es fa referència als evangelis del Nou Testament (Mt. 21:12 i paral·lels) van canviar sicles de Tir per la moneda romana comuna.
La moneda del tetradracma atenès («quatre dracmes») del segle V aC va ser potser la moneda més utilitzada al món grec abans de l'època d'Alexandre el Gran (juntament amb l'estàr corinti). Presentava el bust de perfil amb casc d'Atenea a l'anvers (front) i un mussol al revers (esquena). En l'ús quotidià s'anomenaven γλαῦκες glaukes (mussols), d'aquí el proverbi Γλαῦκ’ Ἀθήναζε, "un mussol a Atenes", referint-se a alguna cosa de la qual hi ha molta oferta. El revers apareix a la cara nacional de la moneda grega moderna d'1 euro. Les dracmes es van encunyar amb diferents estàndards de pes. L'estàndard que va arribar a ser més utilitzat va ser el d'Ateneu o Àtic, que pesava una mica més de 4,3 grams. Una dracma era aproximadament el sou d'un dia per a un treballador qualificat. Així, 30 peces de plata (30 tetradracmes), a quatre dracmes cadascuna, serien aproximadament comparables als salaris de quatre mesos (120 dies).
A l'època medieval algunes institucions religioses van mostrar monedes gregues antigues de l'illa de Rodes com a exemplars de les Trenta peces de plata. L'anvers d'aquestes monedes mostraven un cap encarat del déu del sol Hèlios, amb raigs que es projectaven al voltant de la part superior. Aquests raigs es van interpretar com una representació de la Corona d'Espines.
La narració extracanònica de Josep d'Arimatea registra que a Judes se li van pagar 30 peces d'or, no de plata.

## Interpretació teològica

A Zacaries 11:12–13, 30 les peces de plata és el preu que rep Zacaries pel seu treball. Agafa les monedes i les llença. Schilder assenyala que el pagament de Zacaries serveix per calcular-ne seu valor, així com el seu acomiadament. En Èxode 21:32, 30 les peces de plata eren el preu d'un esclau, de manera que, si bé Zacaries diu que la quantitat era "un bonic preu" (Zacaries 11:13), podria ser un sarcasme. Webb, però, l'anomena com una "suma considerable de diners".
Schilder suggereix que aquestes 30 peces de plata són "bandades d'anada i tornada per l'Esperit de la profecia". Quan els grans sacerdots decideixen comprar un camp amb els diners retornats, Mateu diu que amb això s'ha complert "el que va dir el profeta Jeremies". És a dir, "Van agafar les trenta monedes de plata, el preu que li va fixar el poble d'Israel, i les van utilitzar per comprar el camp del terrisser, tal com el Senyor m'havia manat" (Mateu). 27:9–10. Tot i que hi ha erudits que consideren que el nom de Jeremies apareix per error, la compra d'un camp per part de Jeremies a Jeremies 32 pot indicar que els dos profetes ho tenen present. Segons la interpretació més caritativa de Blomberg, Mateu diu als seus lectors que, "com Jeremies i Zacaries, Jesús intenta guiar el seu poble amb un ministeri profètic i pastoral, però, en canvi, acaba patint innocentment a les seves mans". Hendriksen argumenta que Mateu es refereix a Jeremies 19.
Blomberg també suggereix que Mateu pot estar dient que "la mort de Jesús és un rescat, el preu que es paga per assegurar la llibertat d'un esclau", i que l'ús dels diners de la sang per comprar un cementeri per a estrangers (Mateu). 27:7 pot insinuar la idea que "la mort de Jesús fa possible la salvació per a tots els pobles del món, inclosos els gentils".
El Handy Book for Bible Readers (1877) afirma que:
    Argurion, argenteus, denarius. Aquesta paraula apareix en dos passatges: (A) el relat de la traïció del nostre Senyor per "trenta peces de plata" (Mt. xxvi. 15; xxvii. 3, 5, 6, 9). Aquests s'han considerat generalment com a denaris, però no en base suficient. El passatge paral·lel de Zacaries (xi. 12, 13), es tradueix "trenta [peces] de plata"; però que sens dubte s'hauria de llegir, "trenta sicles de plata", mentre que es pot veure que "trenta sicles de plata" era el preu de la sang que s'havia de pagar en el cas d'un servent assassinat accidentalment (Èxode, xxi. 32). Per tant, el passatge es pot explicar com "trenta sicles de plata", no sicles actuals, sinó tetradracmes de l'estàndard àtic de les ciutats gregues de Síria i Fenícia. Aquests tetradracmes eren comuns a l'època de nostre Senyor, i d'ells l'estater n'era un exemplar.
Alguns veuen això com un dels molts paral·lelismes entre Sòcrates i Jesús: com va registrar Plató a l'Apologia, quan Sòcrates va ser jutjat per impietat i corrupció dels joves, els seus acusadors, Anit, Melet i Licó, van demanar la pena de mort. Tanmateix, els aliats de Sòcrates, Critó, Critòbul i Apol·lodor, van proposar que només pagués una multa de trenta mines.

## Relíquies i representacions artístiques

Judes es mostra sovint en escenes narratives de la Passió amb les monedes de plata dins una bossa, que serveixen com a atribut per identificar-lo. Com un dels "Instruments de la Passió", les Trenta Peces per si soles apareixen sovint en grups d'Instruments, especialment a la baixa edat mitjana, encara que són un dels elements menys escollits del grup. De vegades s'utilitza una bossa de diners en les representacions; en cas contrari, una mà que sosté les monedes, o dues mans, que mostren el recompte.
Una sèrie de "penics de Judes", monedes antigues que es deia que eren de la trentena original, eren tractades com a relíquies a l'Edat Mitjana, i es creia que ajudaven en parts difícils. Com a component menor dels Instruments, i la supervivència del qual va ser difícil d'explicar donat el relat bíblic de l'ús dels diners, les relíquies i la seva representació en l'art, tots dos apareixen del segle XIV, més tard que elements més importants com el Corona d'espines o Llança de Longinus. Això va ser fruit de nous estils de devoció, protagonitzats pels franciscans en particular, que van promoure la contemplació de la Passió episodi a episodi, com en el Via Crucis. La pedra sobre la qual es deia que s'havien comptat les monedes es trobava al Palau del Laterà a Roma.
Un decadracma siracusà conservat al Museu Hunt, Limerick és una d'aquestes monedes que es diu que és una de les trenta: inscrita a la muntanya hi ha Quia precum sanguinis est (llatí : "Aquest és el preu de la sang").

## Referències literàries

Les 30 peces s'utilitzen en la literatura cristiana sobre la traïció de Jesús, com en el poema Trenta peces de plata de William Blane:
   "Trenta peces de plata"
   Cremades al cervell del traïdor;
   "Trenta peces de plata!
   Oh! és un guany infernal!"
o com en el poema Mateu XXVII:9 de Jorge Luis Borges⁣:
   La moneda va caure a la meva mà buida.
   No ho vaig poder suportar, encara que fos lleuger,
   i ho vaig deixar caure. Va ser tot en va.
   L'altre va dir: "Encara en queden vint-i-nou".
La frase "30 peces de plata" s'utilitza de manera general per descriure el preu pel qual la gent es ven. A Crim i càstig de Dostoievski, es fa ressò en els 30 rubles que guanya Sonia per vendre's. A la cançó popular King John and the Bishop, la resposta del bisbe a l'enigma de quant val el rei és de 29 peces de plata, ja que cap rei val més que Jesús. A l'obra de Shakespeare Enric IV, Part 2, la mestressa de Falstaff pregunta "i no em vas besar i em vas demanar que et portés trenta xílings?" La història "Treasure Trove" de F. Tennyson Jesse relata el redescobriment en els temps moderns de les trenta peces de plata i com impulsen els homes a matar de diverses formes, com ara assassinat, homicidi involuntari, homicidi, eutanàsia i suïcidi.

## Ús modern

La retòrica que fa al·lusió a les trenta peces de plata s'utilitza àmpliament en insults relacionats amb la traïció amb matisos religiosos. Diverses denominacions cristianes van fer referència a la frase contra altres denominacions durant la Reforma. En l'època de l'Afer Dreyfus, la frase "trenta peces" va acompanyar un fervor antisemita contra Alfred Dreyfus quan va ser acusat de vendre secrets militars a Alemanya.
La frase s'utilitza per acusar polítics i artistes de vendre els seus principis o ideals, i també s'utilitza a la literatura com a símbol de traïció. Per exemple, arran de la crisi constitucional australiana de 1975, una sèrie de residents del carrer on havia nascut el governador general John Kerr van enviar al governador 30 peces de plata, ja que Kerr va ser àmpliament culpable de la crisi. Un altre ús va ser a la Conferència de les Nacions Unides sobre el Canvi Climàtic de 2009, un portaveu de Tuvalu va criticar el document final dient: "Sembla que ens ofereixen 30 peces de plata per trair la nostra gent i el nostre futur... El nostre futur no està a la venda."
El polític català Gabriel Rufián va utilitzar l'expressió en una piulada el 2020, després de l'aplicació de l'article 155 del govern espanyol contra Catalunya i la pressió per convocar eleccions. En un principi diversos mitjans ho van interpretar com una crítica a Carles Puigdemont per plantejar-se convocar eleccions en aquell moment, però Rufián va explicar que no era una crítica a Puigdemont sinó que volia reflectir l'oferta que feia PP, PSOE i Ciutadans. Puigdemont mesos després encara ho recordava i va utilitzar l'expressió contra Rufián en relació amb una taula de diàleg amb l'executiu espanyol.
El 2021, l'evangelista Franklin Graham va condemnar els deu congressistes republicans que van donar suport a la segona destitució de Donald Trump, suggerint que la presidenta de la Cambra, Nancy Pelosi, els havia promès "trenta peces de plata".
El 2022, va aparèixer en línia un vídeo d'una guàrdia fronterera d'Ucraïna pagant 30 peces de plata a l'ambaixador belarús que marxava, a causa del comportament còmplice de Belarús en permetre que Rússia protagonitzi assalts a Ucraïna a través de la frontera entre Ucraïna i Belarús.

## Referències

* ↑ Matthew 26:15:NIV
* ↑ Vincent P. Branick, Understanding the New Testament and Its Message, (Paulist Press, 1998), pp. 126–128.
* ↑ Frederick Dale Bruner, Matthew: A Commentary (Eerdmans, 2004), p. 710
* ↑ R. T. France, The Gospel of Matthew (Grand Rapids: Wm. B. Eerdmans Publishing, 2007), 976–979.
* ↑ France, The Gospel of Matthew, 1012.
* ↑ «Matthew 27 - New International Version (NIV)».
* ↑ Daniel J. Harrington, The Gospel of Matthew (Collegeville, Minnesota: Liturgical Press, 1991), 384–387.
* ↑ Acts 1:18.
* ↑ Luke 22:3–6
* ↑ Thayer's Greek-English Lexicon of the New Testament, 1889.
* ↑ D. J. Wiseman, Illustrations from Biblical Archaeology (London: Tyndale Press, 1958), 87–89.
* ↑ Michael E. Marotta. «So-called 'Coins of the Bible'». Arxivat de l'original el 18 June 2002. [Consulta: 11 setembre 2010].
* ↑ «Ancient Jewish Coins Related to the Works of Josephus»., citing David Hendin's Guide to Biblical Coins and Y. Meshorer's Ancient Jewish Coinage.
* ↑ «The role of coins in the First Revolt». Arxivat de l'original el 2008-10-29.
* ↑ «Israel photos III».
* ↑ γλαύξ en Liddell i Scott.
* ↑ Thucydides, History of the Peloponnesian War 3.17.4.
* ↑ Ehrman, Bart. The Apocryphal Gospels: Texts and Translations. New York: Oxford University Press, 2011, p. 553. ISBN 9780199732104.
* 1 2 Schilder, K.. Christ in His Suffering. Grand Rapids, MI: Wm. B. Eerdmans Publishing, 1938, p. 71, 74.
* ↑ Webb, B.. The Message of Zechariah. Nottingham: Inter-Varsity Press, 2003, p. 151 (Bible Speaks Today).
* ↑ Keener, C.S.. The Gospel of Matthew: A socio-rhetorical commentary. Grand Rapids, MI: Eerdmans, 2009, p. 657.
* 1 2 Blomberg, C.L.. «Matthew». A: Beale, G.K.. Commentary on the New Testament Use of the Old Testament. Grand Rapids, MI: Baker Academic, 2007, p. 96, 97.
* ↑ Hendriksen, W.. Exposition of the Gospel According to Matthew. Grand Rapids, MI: Baker, 1973, p. 948.
* ↑ Plato. Apology, in Four Texts on Socrates. Ithaca, NY: Cornell University Press, 1984, p. 92.
* ↑ Gertrud Schiller, Iconography of Christian Art, Vol. II (trans. Janet Seligman; London: Lund Humphries, 1972), 190–196.
* ↑ G. F. Hill, "Coins and Medals (Western)," in James Hastings and John A. Selbie, (eds.), Encyclopedia of Religion and Ethics, Part 6 (Whitefish, Montana: Kessinger Publishing, 2003), 703.
* ↑ Johannes A. Mol, Klaus Militzer, and Helen J. Nicholson, The Military Orders and the Reformation: Choices, state building, and the weight of tradition (Hilversum: Uitgeverij Verloren, 2006), 287.
* ↑ Schiller, Iconography of Christian Art, Vol. II, 190–191
* ↑ Piero Della Francesca, Enigma of Piero, (2nd ed., trans. Martin Ryle and Kate Soper; London: Verso Books, 2001), 68.
* ↑ «The Collection». Arxivat de l'original el 2016-10-10. [Consulta: 30 juliol 2023].
* ↑ William Blane, "Thirty Pieces of Silver," in The Silent Land and other Poems, (London: E. Stock, 1906), 149.
* ↑ Jorge Luis Borges, "Matthew XXVII:9," in La moneda de hierro, (Buenos Aires: 1976).
* 1 2 David L. Jeffrey. A Dictionary of biblical tradition in English literature. Wm. B. Eerdmans Publishing, 1992, p. 766. ISBN 978-0-8028-3634-2.
* ↑ Fyodor Dostoyevsky, Crime and punishment, (Ware: Wordsworth Classics, 2000), 17. Note by Keith Carabine on p. 470.
* ↑ William J. Leatherbarrow, The Cambridge Companion to Dostoevskii, (Cambridge: Cambridge University Press, 2002), 98.
* ↑ {Christophe Stener, L'iconographie antisémite de Judas Iscariot. BoD. 2020. pp. 422-474}
* ↑ «Future not for sale: climate deal rejected». ABC News, 19-12-2009.
* ↑ 20minutos. «Rufián niega ahora que su mensaje de '155 monedas de plata' de Judas fuese para Puigdemont» (en castellà), 27-10-2017. [Consulta: 30 juliol 2023].
* ↑ Press, Europa. «Puigdemont recuerda las "155 monedas de plata" de Rufián y él replica que no provocó la DUI», 03-01-2020. [Consulta: 30 juliol 2023].
* ↑ Carol Kurvilla «Evangelist Compares Republicans Who Voted For Trump's Impeachment To Judas». HuffPost, 15-01-2021.
* ↑ Belarus's Ambassador Offered '30 Pieces Of Silver' As He Left Ukraine