OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Atemptat a l'Església de Saint-Étienne-du-Rouvray de 2016

El 26 de juliol de 2016, a Normandia, nord de França, dos terroristes del Daeix van matar un sacerdot de 85 anys Jacques Hamel (nascut 1930 a Darnétal) de l'església de Saint-Étienne-du-Rouvray, durant la missa. Dues monges i dos ajudants va ser agafats com a ostatges. Els atacants van ser morts a trets per la policia de Rouen de la brigada especial (BRI) quan van sortir de l'església.
El President francès François Hollande es va desplaçar al lloc dels fets, al·legant que els atacants van actuar en suport de la banda terrorista ISIL The Telegraph va informar que els atacants van cridar "Daesh" abans de degollar el sacerdot. L'Estat islàmic va dir que l'atac a l'església a Normandia va ser dut a terme per dos "soldats" del grup. Una altra persona ha estat detinguda després dels atacs. l'incident està sent investigat pel jutges antiterrorisme

## Esdeveniments

La policia va ser alertada per una monja, que estava present quan va començar l'atac, i va aconseguir escapar.
La monja va dir als mitjans de comunicació que els atacants van parlar en àrab i tot brandant un ganivet, van fer agenollar el sacerdot. Quan el sacerdot va ser atacat ella va córrer cap a l'exterior sense que els atacants ho notessin, i va avisar la policia. La policia va dir que el sacerdot havia estat degollat. Un segon ostatge que fou ferit, romania en estat crític.
El canal de notícies francès BFM TV va informar que un dels atacants, que vivia a Saint-Étienne-du-Rouvray, va tractar de viatjar a Síria, però havia estat rebutjat per les autoritats a la frontera turca i, com a resultat, va passar uns mesos a una presó francesa de la qual fou alliberat el març de 2016. Després del seu alliberament, li va ser col·locat un braçalet electrònic, amb obligació de viure a casa del seu pare, prop de l'església, i només podia sortir de casa entre les 08:30 i les 00:30.

## Vegeu també

* Atac suïcida a Ansbach de 2016
* Atemptat de Saint-Quentin-Fallavier

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Priest killed after hostages taken in Normandy church, French police say», 26-07-2016. [Consulta: 26 juliol 2016].
* ↑ «EN DIRECT - Prêtre égorgé près de Rouen : les deux terroristes se sont réclamés de Daech», 26-07-2016. [Consulta: 26 juliol 2016].
* ↑ «Abbé Jacques Hamel Prêtre auxiliaire de la paroisse Saint-Etienne de Saint-Etienne-du-Rouvray», 26-07-2016. [Consulta: 26 juliol 2016].
* 1 2 «France church attack: Priest killed in hostage-taking near Rouen». [Consulta: 26 juliol 2016].
* ↑ Willsher, Kim. «Normandy church attackers who killed priest 'claimed to be from Isis'». The Guardian, 26-07-2016.
* ↑ «Isil knifemen 'shouted Daesh and slit priest's throat' in Normandy after taking nuns hostage in church». the Daily Telegraph, 26-07-2016 [Consulta: 26 juliol 2016].
* ↑ «France church attack: Priest killed in hostage-taking near Rouen». B.B.C. News.
* 1 2 "Les terroristes ont mis le prêtre à genoux" : la sœur qui a lancé l'alerte évoque une scène d'"horreur" Closer. 26 juliol 2016
# Dragon Head

Dragon Head (ドラゴンヘッド, Doragon Heddo) és un manga seinen eescrit i il·lustrat per Minetaro Mochizuki. Es va publicar al Japó entre els anys 1994 i 2000 en la revista setmanal Weekly Young Magazine de Kōdansha. Posteriorment va ser recopilat en deu toms tankōbon. L'obra va ser publicada a Espanya entre 2001 i 2002 per Glénat en el seu format original i posteriorment el 2019 per Planeta Cómic en un format de 5 volums. La sèrie va ser adaptada com una pel·lícula d'acció en viu escrita i dirigida per Jôji Iida, estrenada al Japó l'agost de 2003. Protagonitzada per Satoshi Tsumabuki i Sayaka Kanda.. Recentment també es va anunciar la llicència del manga el 4 d'octubre del 2021 en físic a l'Argentina per la editoral Ovni Press en toms dobles de més de 400 pàgines i amb fulles a color per a la primera meitat del 2022 (seran 5 toms en total); el manga tindrà sortida bimestral a l'Argentina.

## Argument

Una classe torna a Tòquio d'un viatge a bord del Shinkansen. Teru Aoki veu alguna cosa abans que el tren passi per un túnel, llavors la terra tremola, el tren descarrila i gairebé tots els passatgers moren a l'instant.
Només la Teru, l'Ako i la Nobuo, tres estudiants de secundària, sobreviuen a aquest accident. Nobuo s'enfonsa gradualment en la bogeria i la por. La Teru i l'Ako volen fer tot el possible per sortir d'aquest túnel opressiu, però estan lluny d'imaginar-se què els espera quan surten. El subministrament d'aliments comença a disminuir. Per què augmenta la temperatura? Per què no ve ajuda? I sobretot, què passa fora i per què sembla que s'hagi desencadenat l'estat d'excepció?

## Personatges
### Teru Aoki

    Estudiant, vol sortir de l'atzucac i tornar a Tòquio per trobar els seus pares.

### Ako Seto

    Al principi inconscient, s'enganxa a Teru i li és de gran ajuda després.

### Nobuo Takahashi

    Segon noi, que a diferència del Teru, es deixa portar per la desesperació.

## Recepció

Dragon Head va ser el guanyador en 1997 del Premi de Manga Kōdansha en la categoria «General». L'any 2000 Minetarō Mochizuki va ser reconegut amb el «Premi per excel·lència» per Dragon Head en el 4t Premi Cultural Tezuka Osamu.

## Referències

* ↑ «ja:ドラゴンヘッド - 映画・映像» (en japonès). Toho. Arxivat de l'original el May 4, 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ Agrafojo, Javier. «Reseña de Dragon Head en Zona Negativa» (en español), 29 diciembre 2014. [Consulta: 26 octubre 2019].
* ↑ «El primer tomo de Dragon Head a la venta en octubre» (en español), 30-06-2019. [Consulta: 26 octubre 2019].
* ↑ Joel Hahn. «Kodansha Manga Awards» (en inglés). Arxivat de l'original el 16 de agosto de 2007. [Consulta: 26 octubre 2019].
* ↑ «第4回 マンガ優秀賞 望月峯太郎　『ドラゴンヘッド』» (en japonés). [Consulta: 26 octubre 2019].

## Enllaços externs

* Dragon Head (manga) a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès)
# Su Fei

Su Fei :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 蘇飛 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 苏飞 |
    En aquest nom xinès, el cognom és Su.
Su Fei va ser un general militar servint sota el senyor de la guerra Liu Biao durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa. Ell era un subordinat de Huang Zu i va lluitar en la batalla de Xiakou contra l'exèrcit de Sun Quan. Sun Quan volia matar-lo després de guanyar la batalla, però Gan Ning va suplicar per la seva vida, dient que Su li havia salvat de la ira de Huang Zu amb anterioritat, i Sun Quan li va fer cas.

## En la ficció

En la novel·la històrica el Romanç dels Tres Regnes de Luo Guanzhong, durant la Batalla de Xiakou, Su Fei va defensar una entrada que protegia a Cai Mao i la seva flota naval. Finalment Su Fei seria mort per Taishi Ci en la batalla.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Luo Guanzhong. Romanç dels Tres Regnes, capítol 38 i 39.
# Club Nacional

El Club Nacional és un club de futbol de la ciutat d'Asunción, Paraguai, situat al Barrio Obrero.

## Història

El Nacional Football Club va ser fundat el 5 de juny de 1904 per joves del Colegio Nacional de la Capital, nomenant Víctor Paredes Gómez com a primer president. El seu primer uniforme fou totalment blanc, adoptant més tard un de franges verdes i blanques, abans de l'actual tricolor. Posteriorment canvià el nom per Club Nacional.
Juga a l'Estadi Arsenio Erico, també conegut com La Visera, que porta el nom del jugador més gran que ha donat el club, Arsenio Erico. És proper als estadis de Sol de América i Cerro Porteño.

## Palmarès

* Lliga paraguaiana de futbol:
** 1909, 1911, 1924, 1926, 1942, 1946, 2009 Clausura, 2011 Apertura, 2013 Apertura
* Segona divisió paraguaiana de futbol/División Intermedia:
** 1979, 1989, 2003
* Plaqueta Millington Drake:
** 1942, 1944, 1945, 1946

## Jugadors destacats

* Arsenio Erico (El Saltarín Rojo)
* Manuel Fleitas Solich (El Brujo)
* Heriberto Herrera (El Sargento de Hierro)
* Cecilio Martínez
* Roberto Miguel Acuña (El Toro)
* Edgar Denis (La Araña)
* Óscar Cardozo (Tacuara)
* Cristian Bogado

## Referències

* ↑ «Paraguay - Club Nacional». Soccerway.com. Arxivat de l'original el 2013-03-04. [Consulta: 26 agost 2018].
* ↑ «Paraguai - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Web no oficial
# Eami

Eami és una pel·lícula dramàtica paraguaiana de 2022 dirigida per Paz Encina. Es va projectar en la 51a edició del Festival Internacional de Cinema de Rotterdam i va guanyar el Premi Tiger.

## Sinopsi

La pel·lícula tracta sobre una jove de la tribu dels ayoreos Totobiegosode que es veu obligada a abandonar el seu entorn familiar després de la destrucció del seu poble. Eami significa alhora "bosc" i "món" en ayoreo.

## Repartiment

* Anel Picanerai
* Curia Chiquejno Etacoro
* Ducubaide Chiquenoi
* Basui Picanerai Etacore
* Lucas Etacori
* Guesa Picanerai
* Lazaro Dosapei Cutamijo

## Producció

La pel·lícula és una coproducció internacional entre Paraguai, Alemanya, Argentina, Països Baixos, França i Estats Units.

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Nominat(s) | Resultat | Ref. |
| 2022 | Festival Internacional de Cinema de Rotterdam | Premi Tiger | EAMI | Guanyadora | |
| 2022 | Buenos Aires Festival Internacional de Cinema Independent | Millor direcció | Paz Encina | Guanyadora | |

## Referències

* 1 2 «EAMI by Paz Encina wins the 2022 Tiger Award». Arxivat de l'original el 2022-02-20. [Consulta: 1r juliol 2022].
* ↑ «La película paraguaya “Eami” de Paz Encina logra el premio principal de Róterdam». [Consulta: 1r juliol 2022].
* ↑ «EAMI | IFFR». [Consulta: 1r juliol 2022].
* ↑ «¡Conocé a los ganadores de #BAFICI2022!» (en castellà). [Consulta: 5 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Tràiler oficial a YouTube
# Solente

Solente és un municipi francès, situat al departament de l'Oise i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 116 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Solente era de 116 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 52 habitatges, 46 eren l'habitatge principal de la família, 5 eren segones residències i 1 estava desocupat. 50 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 46 habitatges principals, 33 estaven ocupats pels seus propietaris, 11 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 5 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 14 en tenien quatre i 22 en tenien cinc o més. 38 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 27 habitatges hi havia un automòbil i a 13 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Solente el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 8 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 12 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 12 | 20 a 24 | 4 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 72 persones, 52 eren actives i 20 eren inactives. De les 52 persones actives 41 estaven ocupades (25 homes i 16 dones) i 10 estaven aturades (3 homes i 7 dones). De les 20 persones inactives 8 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 10 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses classificades com a «altres activitats de serveis».
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una perruqueria.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Solente a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Solente a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Władysław Kulczyński

Wladyslaw Kulczyński, (abreujat Kulczynski), fou un zoòleg polonès, nascut el 27 de març de 1854 a Cracòvia i mort el 9 de desembre de 1919 a la mateixa ciutat.
Després de la graduació, va continuar vivint a Cracòvia, on l'any 1878 es va convertir en professor de la Universitat de la ciutat, un càrrec que va ocupar fins a 1910.
És autor d'importants treballs sobre els aràcnids europeus, encara que principalment dels del seu país.

## Publicacions

* Słownik biologów polskich, pod xarxa. Stanisława Feliksiaka, Warszawa 1987
* Św. p. Władysław Jan Kulczyński. Wspomnienie pośmiertne, Julian Zaleski, w: Sprawozdanie Dyrektora II Państwowego Gimnazjum św. Jacka w Krakowie za rok szkolny 1920, Kraków 1920

## Abreviatura

L'abreviatura Kulczyński o Kulczynski es fa servir per indicar Władysław Kulczyński com autoritat en la descripció i taxonomia dins la zoologia.

## Referències

* ↑ «Prof Dr Władysław Kulczyński». Polish Academy of Sciences. Arxivat de l'original el 17 March 2002. [Consulta: 26 març 2011].
* ↑ Kawecki, Zbigniew; Kulczyński, Stanisław «Władysław Kulczyński (1854-1919)». Memorabilia Zoologica, vol. 18, 1967.

## Font

* Pierre Bonnet (1945). Bibliographia araneorum, Els frères Doularoude (Tolosa).

## Enllaços externs

* Arachnolog i taternik – artykuł Moniki Szabłowskiej−Zaremby. Forum akademickie 1/2006
# Jennifer Suhr

Jennifer ("Jenn") Suhr (nascuda Stuczynski) - (5 de febrer de 1982 a Freedonia, Nova York). és una atleta estatunidenca especialista en salt amb perxa i actual plusmarquista del seu país amb una marca de 4.92 m . aconseguida el 6 de juliol de 2008 a Eugene, Oregon, i que és la segona del rànquing mundial de tots els temps . El 3 de març de 2013 obté el nou rècord en pista coberta amb una marca de 5,02 metres i que fins avui ostentava Yelena Isinbáyeva, als campionats dels Estats Units, que van ser disputats a Albuquerque.
Actualment resideix a Churchville, Nova York, i el seu entrenador és Rick Suhr.

## Resultats

| Any | Competició | Lloc | Lloc | Marca |
| 2005 | Campionat dels EUA Indoor | Boston | 1a. | 4,35 m |
| 2006 | Campionat dels EUA Indoor | Boston | 3a. | 4,50 m |
| 2006 | Campionat dels EUA Outdoor | Indianapolis | 1a. | 4,55 m |
| 2006 | Final Mundial de la IAAF | Stuttgart | 3a. | 4,60 m |
| 2007 | Campionat dels EUA Indoor | Boston | 1a. | 4,60 |
| 2007 | Campionat dels EUA Outdoor | Indianapolis | 1a. | 4,45 |
| 2008 | Campionat dels EUA Indoor | Boston | 1a. | 4,70 |
| 2008 | Campionat del Món Indoor | València | 2a. | 4,75 |
| 2008 | Proves de Classificació Olímpica | Eugene | 1a. | 4,92 |
| 2008 | Jocs Olímpics | Pequín | 2a. | 4,80 |
| 2009 | Campionat dels EUA Indoor | Boston | 1a. | 4,83 |
| 2012 | Jocs Olímpics | Londres | 1a. | 4,75 |
| 2013 | Campionat Mundial | Moscou | 2a. | 4,82 |
| 2015 | Jocs Panamericans | Toronto | 3a. | 4,60 |
| 2016 | Campionat del Món Indoor | Portland | 1a. | 4,90 |

## Rècords del món
### En pista coberta

* 5,02 m (Albuquerque, 3 de març de 2013)

## Referències

* ↑ «Nou rècord en Alburquerque amb 5.02m».

## Enllaços externs

* USA Track & Field
# Francisco Javier Máximo Aguirre de la Hoz

Francisco Javier Máximo Aguirre de la Hoz (Àvila, 1946 - València, 2013) fou un advocat, notari i polític valencià d'origen castellà, membre del Consell del País Valencià que conduiria el País Valencià a l'autogovern. Aguirre de la Hoz fou el primer conseller d'Economia i Hisenda del govern valencià presidit pel socialista Josep Lluís Albinyana.

## Biografia

Es llicencià en dret per la Universitat de València i la de Valladolid i dret comparat per la Universitat d'Estrasburg, i va obtenir un màster en economia i direcció d'empreses per l'IESE de Barcelona. Vinculat a Emilio Attard Alonso, formà part del Partit Regional Valencià i del Partit Demòcrata Popular, amb els quals es va integrar a la UCD.
A les eleccions generals espanyoles de 1977 fou diputat per la província de València per la UCD, escó que va repetir a les de 1979. Formà part de l'Assemblea de Parlamentaris del País Valencià i del Consell del País Valencià, presidit per Josep Lluís Albinyana, i fou conseller d'Economia i Hisenda preautonòmic d'abril de 1978 a juny de 1979. Entre 1979 i 1981 fou assessor del Ministeri de les Comunitats Europees. No es va presentar a les eleccions de 1982 i abandonà la política activa, es traslladà a Barcelona, on fundà la societat Agentes de Bolsa Asociados (ABA), dedicada als negocis borsaris.

## Referències

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Javier Paniagua Fuentes i y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.7. ISBN 9788495484802.
# Salvador Salguero

Rafael Salvador Salguero González (Lima, 10 d'agost de 1951) és un exfutbolista peruà de la dècada de 1980.
Fou internacional i va formar part de l'equip peruà a la Copa del Món de 1982.
Pel que fa a clubs, destacà defensant els colors de Alianza Lima.

## Referències

* ↑ Salvador Salguero a ESPN
* ↑ Pierrend, José Luis. «Peru - Record International Players». RSSSF, 28-05-2009.
* ↑ Salvador Salguero a National-Football-Teams.com (anglès)
# Cornel (llinatge)

El llinatge dels Cornel era un llinatge de rics-homes aragonesos.

## Escut d'armes

Les seves armes heràldiques eren en camp d'or, 5 garses de sinople.

## Llista dels Cornel

* Castán de Biel, present a la batalla d'Alcoraz (1096)
* Fortún Garcés de Biel (o Fortun Garcés Cornel). (fill). Present a la batalla d'Alcoraz (1096) i primer a prendre les garses per armes
* Pero Cornel I Un dels executats a la Campana de Huesca (1135 o 1136) pel rei Ramir II d'Aragó
* Pero Cornel II. Figura fins al jurament de fidelitat a Pere II d'Aragó el 1196
* Ximeno Cornel I (fill o germà). Participa en la batalla de Las Navas de Tolosa (1210)
* Pero Cornel III (nebot de l'anterior) (potser fill de Gonzalo Ibànyez de Baztan i Adolça Cornel)
* Pero Cornel IV (fill). Mort el 1302. Casat amb Ximena Artal de Luna
* Ximeno Cornel II (fill). Casat amb Violant de Pallars Sobirà, germana de Sibil·la de Pallars
* Tomas Cornel I (fill de Ximeno/Exemén Cornel). Lluità a la batalla d'Èpila. Casat amb María de Luna. Pare de Maria Cornel y Luna, Elvira Cornel y Luna, Johanna Cornel y Luna, Teresa Cornel y Luna i Violant Cornel y Luna
* Pedro de Luna y Cornel o (Pero Cornel V). Casat amb Urraca Artal de Luna
* Ramon de Luna y Cornel o (Ramon Cornel I(germà)
Pero Cornel V tingué un fill bord que podria ser l'origen de la branca dels Cornel de la vila de Cerler

## Bibliografia

* (castellà) Jerónimo Zurita: Anales de la Corona de Aragón (Ed. 1562-1580)
* (castellà) Linajes de Aragón: los Cornel Arxivat 2011-03-04 a Wayback Machine.
* (castellà) El nobiliario original, Linajes de Aragón
# Tarcondimot I

Tarcondimot I Filantoni (en llatí Tarcondimotus Philantonius, en grec antic Ταρκονδίμοτος) va ser rei de Cilícia durant la Segona Guerra Civil romana.
El va nomenar Gneu Pompeu Magne amb un títol inferior a rei (tetrarca probablement) l'any 64 aC, ja que lluitava al seu costat. Va restar lleial al seu patró al que donava suport contra Juli Cèsar l'any 48 aC i després de la batalla de Farsàlia va obtenir el perdó del vencedor. El 44 aC es va unir a Cassi, i més tard a Marc Antoni en contra d'Octavi. Marc Antoni li va donar el títol de rei potser l'any 36 aC.
Va morir a una batalla naval lliurada a les ordres del pompeià Gai Sosi contra Marc Vipsani Agripa. El nom Tarcondimotus és el que figura a les monedes però en els textos apareix amb diverses variants. El va succeir el seu fill Tarcondimot II Filopàtor.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Tarcondimotus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 23 maig 2021].
# Dermatitis del bolquer

La dermatitis irritativa del bolquer o dermatitis del bolquer és un terme genèric aplicat a una erupció cutània causada per irritants de la pell, a la zona del bolquer (femta i orina).
La dermatitis irritativa del bolquer es caracteritza per zones de color vermell (eritema) amb descamació que es veu principalment a les superfícies convexes, sense afectar els plecs cutanis. Però quan hi ha afectació secundària per bacteris o fongs tendeix, a més, a estendre's als plecs, i sovint presenta l'eritema central amb les vores (o al voltant) amb pústules.
Normalment, es considera una forma de dermatitis de contacte. La paraula "bolquer" està en el nom no perquè el bolquer en si mateix provoqui l'erupció, sinó més aviat perquè l'erupció s'associa amb l'ús de bolquers, sent causada pels materials atrapats pel bolquer (generalment excrements). També s'ha suggerit dermatitis al·lèrgica de contacte, però hi ha poques evidències d'aquesta causa. En adults amb incontinència fecal, urinària, o ambdues, l'erupció de vegades s'anomena dermatitis associada a la incontinència.
El terme candidosi del bolquer s'utilitza quan s'identifica l'origen fúngic. La distinció és fonamental per al diferent tractament antifúngic.

## Referències

* ↑ Dermatology: 2-Volume Set. St. Louis: Mosby, 2007. ISBN 978-1-4160-2999-1.
* ↑ Textbook of pediatric dermatology. Wiley-Blackwell, 2006, p. 160–. ISBN 978-1-4051-1046-4.
* ↑ «Stop the rash: managing incontinence-associated dermatitis in the community». British Journal of Community Nursing, vol. 22, Suppl 3, 3-2017, pàg. S20–S26. DOI: 10.12968/bjcn.2017.22.Sup3.S20. PMID: 28252336.
* ↑ «Aggregation of blood platelets by adrenaline and its uptake». Biochemical Pharmacology, vol. 24, 20, 10-1975, pàg. 1903–1904. DOI: 10.1016/0006-2952(75)90415-3. PMID: 20.
# Bir Hakeim (Líbia)

Bir Hakeim (àrab: بئر حكيم, Biʾr Ḥakīm, ‘el Pou del Savi’), de vegades escrit Bir Hacheim, és el lloc d'un antic fort otomà al desert de Líbia. El fort es va construir al voltant d'un antic pou, que data del període en què l'oasi formava part de la Tripolitània romana. Es troba a uns 160 km a l'oest de Sollum a la costa líbia i 80 km al sud-est de Gazala.
L'oasi es troba a la cruïlla de dues vies de caravanes, marcades per dues modestes protuberàncies al sòl, sobrenomenades «les Mamelles» (186 m d'altitud), al nord, i per algunes ruïnes d'un fort sanussí al sud. Partint d'una línia traçada entre aquests dos punts, el terreny baixa lleugerament en direcció nord-oest. La carretera que va de Tobruk a Agedabia passa a pocs quilòmetres de l'oasi.
Bir Hakeim és conegut sobretot per la batalla de Bir Hakeim, que hi va tenir lloc durant la Segona Guerra Mundial. Actualment és deshabitat.
La batalla es va produir durant la batalla de Gazala (26 de maig - 21 de juny de 1942) quan la 1a Brigada Francesa Lliure del General de brigada, el futur Mariscal de França Marie-Pierre Kœnig va defensar el lloc del 26 de maig a l'11 de juny contra forces alemanys i italianes, superiors en nombre comandades pel Generaloberst Erwin Rommel.

## Referències

* ↑ Edward L. Bimberg: Tricolor over the Sahara: the desert battles of the Free French, 1940–1942. Greenwood Publishing Group, 2002, S. 101
* ↑ Francesco Viglione, Tentativo di ricostruzione di un mattino di guerra del 132º Reggimento Carri «Ariete», Ufficio Storico dello Stato Maggiore Esercito, Roma, 1987 nr 6389, 1988
* ↑ Ford, Ken. Gazala 1942 : Rommel's greatest victory. Oxford: Osprey, 2008. ISBN 978-1-84603-843-3.
* ↑ Playfair, Ian Stanley Ord. The Mediterranean and Middle East. Londres: Naval & Military Press, 2004. ISBN 1-84574-065-3.