OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luigi Russolo

Luigi Russolo (Portogruaro, 30 d'abril de 1885 - 4 de febrer de 1947) va ser un pintor futurista i compositor italià.
Sol ser considerat com el primer compositor de música experimental noise de la història pels seus “concerts de sorolls” del 1913 i 1914. També és un dels primers filòsofs de la música electrònica.

## Biografia

Al començament de la seva carrera va utilitzar una tècnica divisionista, i els seus temes giraven al voltant de la ciutat i la civilització industrial. Entre les seves obres més significatives destaca “Els llamps” del 1909-10. El 1910 va firmar el Manifest Futurista i va tindre una participació activa en este grup.
Encara que les seves pintures no tinguin un gran impacte, la seva música i els seus instruments per a fer sorolls van contribuir significativament al moviment futurista. A part, va inventar una màquina de soroll anomenada “Intonarumori” o “entonador de sorolls”, que va ser durament criticada en l'època. A més, va exposar els seus principis en el llibre L'Art de la Remor de 1916.

## Intonarumori

Els Intonarumori estaven construïts sobre un paper paral·lelepípede de fusta amb un altaveu de metall o cartró en el seu front. L'intèrpret utilitzava una palanca o un botó polsador elèctric per a emetre el so, també disposava d'una palanca en la part superior per a ajustar el to del soroll. Aquesta última palanca podia ser moguda sobre una escala de tons, semitons i gradacions intermèdies dintre d'un rang de més d'una octava.
Dintre de la caixa, hi havia una roda de fusta o metall (la seva forma o diàmetre variava depenent del model) que feia vibrar a una cadena o a una corda metàl·lica. La tensió de la corda era modificada per mitjà d'una palanca que permitís glissandos o notes específiques. En l'extrem d'aquesta cadena havia un pegat que transmetia les vibracions a l'altaveu.
L'art dels sorolls va classificar vint-i-set tipus diferents d'Intonarumori i dintre d'aquests, els sorolls en sis tipus diferents:
* Rugits, trons, explosions, xiulets, cops, esclats
* Murmuris, parlar fluix, mascullits, gorgoteig
* Crits, grinyols, brunzits, raspats
* Sorolls obtinguts pels cops amb els metalls, fustes, pells, pedres i ceràmica
* Veus d'animals i gent, crits, plors, laments, udols, raneres, sanglots
Desgraciadament, cap dels seus dispositius han sobreviscut en l'actualitat, encara que recentment alguns d'ells han sigut reconstruïts i utilitzats en diferents espectacles. Encara que les obres de Ruossolo s'assemblen poc a la música de soroll moderna, les seves pioneres creacions no poden passar-se per alt, ja que es consideren com una etapa essencial en l'evolució d'aquest gènere.

## Algunes obres

* Risveglio di una città
* Crepitatore
* Ululatore
* Gracidatore
* Gorgogliatore
* Arco enarmonico
* Corale
* Serenata
* L'aviatore dro op.33
* Canzone rumorista

## Referències

* 1 2 «Luigi Russolo». Arxivat de l'original el 2016-01-13. [Consulta: 27 maig 2016].
* 1 2 3 4 «Enciclopèdia Electrònica».
* 1 2 «Partitura». Arxivat de l'original el 2012-05-27. [Consulta: 27 maig 2016].
# Galina Viujànina

Galina Viujànina (rus: Гали́на Никола́евна Вьюжа́нина) (3 d'agost de 1952) va ser una jugadora d'hoquei sobre herba soviètica que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Galina Vyuzhanina Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 9 de juny 2017. [Consulta: 20 juliol 2019].
# Hasdrúbal (batalla del Crimís)

Hasdrúbal fou un general cartaginès que fou un dels que va dirigir el gran exèrcit enviat per Cartago a Sicília durant la guerra grecopúnica. Fou derrotat per Timoleont a la batalla del Crimís el 339 aC. Plutarc també l'esmenta, però no diu res sobre vida anterior ni la seva sort posterior a la batalla.

## Referències

* ↑ «Hasdrubal». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Antifont (sofista)

Antifont (Antiphon, Ἀντιφῶν) fou un sofista grec que va viure abans del temps del filòsfof Aristòtil, el qual més tard en va esmentar les seves opinions sobre coses com la quadratura del cercle i la gènesi de les coses.
La seva possible identitat amb l'orador, escriptor i polític Antifont no està plenament clara pels investigadors.

## Referències

* ↑ Aristot. Solist. Elench. i. 10, Phys, i. 2, ii. 1.
# Dinotèrids

Els dinotèrids (Deinotheriidae) són una família extinta de proboscidis que visqueren al Vell Món entre l'Oligocè superior i el Plistocè inferior. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya, Etiòpia, Grècia, l'Índia, Kenya, Namíbia, Uganda, el Pakistan i Tanzània. No canviaren gaire durant els seus 27,5 milions d'anys d'existència, a part d'una tendència evolutiva cap a unes majors dimensions que els convertí en els animals terrestres més grossos del seu temps fins a l'aparició dels mamuts del Plistocè.

## Referències

* 1 2 Entrada «Deinotheriidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 11 gener 2023].
Gèneres de proboscidis :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Mammalia
Superordre: Afrotheria
Clade: Tethytheria :
# Þór Akureyri

El Íþróttafélagið Þór, més conegut com a Þór Akureyri o Thór Akureyri, és un club de futbol islandès de la ciutat de Akureyri.

## Història

Fundat el 1915, és un club poliesportiu amb seccions de futbol femení, basquetbol, handbol i taekwondo.

## Futbol masculí

El major èxit de la secció de futbol fou la final de la Copa islandesa assolida l'any 2011.

### Palmarès

* Segona divisió islandesa de futbol:
** 2001, 2012

## Futbol femení

Des de 1999 la secció femenina juga fusionat amb el KA sota el nom Þór/KA. El club ha participat diversos cops en competició europea. A nivell nacional destaca la lliga assolida la temporada 2012.

### Palmarès

* Lliga islandesa de futbol femenina:
** 2012
* Segona divisió islandesa de futbol femenina:
** 1983, 1999

## Basquetbol
### Palmarès

* Primera divisió islandesa de bàsquet:
** 1966-67, 1976-77, 1993-94, 2004-05, 2006-07, 2015-17
* Segona divisió islandesa de bàsquet:
** 1981-82, 2002-03

## Handbol

Les seccions d'handbol de Þór i KA es fusionaren la temporada 2006-07 formant el club Akureyri handboltafélag.

## Referències

* ↑ «Iceland - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2017].
* ↑ UEFA rankings for 2011/12, retrieved 21 October 2010
* ↑ Thor/KA is champion, own website, retrieved 21 October 2010
* ↑ 1. deild kvenna 2012
* ↑ «Frá upphafi». Arxivat de l'original el 2012-03-20. [Consulta: 5 setembre 2017].

## Enllaços externs

* Þór Akureyri - Lloc web oficial
# Centrolene

Centrolene és un gènere de granotes de la família Centrolenidae.

## Taxonomia

* Centrolene acanthidiocephalum (Ruiz-Carranza & Lynch, 1989)
* Centrolene altitudinale (Rivero, 1968)
* Centrolene andinum (Rivero, 1968)
* Centrolene antioquiense (Noble, 1920)
* Centrolene audax (Lynch & Duellman, 1973)
* Centrolene azulae (Flores & McDiarmid, 1989)
* Centrolene bacatum (Wild, 1994)
* Centrolene balionotum (Duellman, 1981)
* Centrolene ballux (Duellman & Burrowes, 1989)
* Centrolene buckleyi (Boulenger, 1882)
* Centrolene callistommum (Guayasamin & Trueb, 2007)
* Centrolene durrellorum (Cisneros-Heredia, 2007)
* Centrolene fernandoi (Duellman & Schulte, 1993)
* Centrolene geckoideum (Jiménez de la Espada, 1872)
* Centrolene gemmatum (Flores, 1985)
* Centrolene gorzulai (Ayarzagüena, 1992)
* Centrolene grandisonae (Cochran & Goin, 1970)
* Centrolene guanacarum (Ruiz-Carranza & Lynch, 1995)
* Centrolene heloderma (Duellman, 1981)
* Centrolene hesperium (Cadle & McDiarmid, 1990)
* Centrolene huilense (Ruiz-Carranza & Lynch, 1995)
* Centrolene hybrida (Ruiz-Carranza & Lynch, 1991)
* Centrolene ilex (Savage, 1967)
* Centrolene lema (Duellman & Señaris, 2003)
* Centrolene lemniscatum (Duellman & Schulte, 1993)
* Centrolene litorale (Ruiz-Carranza & Lynch, 1996)
* Centrolene lynchi (Duellman, 1980)
* Centrolene mariae (Duellman & Toft, 1979)
* Centrolene mariaelenae (Cisneros-Heredia & McDiarmid, 2006)
* Centrolene medemi (Cochran & Goin, 1970)
* Centrolene muelleri Duellman & Schulte, 1993
* Centrolene notostictum (Ruiz-Carranza & Lynch, 1991)
* Centrolene paezorum (Ruiz-Carranza, Hernández-Camacho & Ardila-Robayo, 1986)
* Centrolene papillahallicum (Noonan & Harvey, 2000)
* Centrolene peristictum (Lynch & Duellman, 1973)
* Centrolene petrophilum (Ruiz-Carranza & Lynch, 1991)
* Centrolene pipilatum (Lynch & Duellman, 1973)
* Centrolene prosoblepon (Boettger, 1892)
* Centrolene quindianum (Ruiz-Carranza & Lynch, 1995)
* Centrolene robledoi (Ruiz-Carranza & Lynch, 1995)
* Centrolene sanchezi (Ruiz-Carranza & Lynch, 1991)
* Centrolene scirtetes (Duellman & Burrowes, 1989)
* Centrolene tayrona (Ruiz-Carranza & Lynch, 1991)

## Referències

* IUCN (anglès)

## Enllaços externs

* Amphibian Species of the World
# Marc Henric

Marc Henric (Montpeller, 1987) és un compositor francès.
Especialista en música coral per a veus blanques, organista i pianista titulat, arranjador i compositor.
Se forma a la seua localitat natal i després a París, a la Sorbona.
És autor d'un Agnus Dei escrit originalment per al Cor dels Petits Cantors del Principat d'Andorra que ràpidament es va convertir en un dels favorits de corals d'arreu del món. La cançó s'obre amb una forta introducció de piano seguida d'una part en solitari/duet de la melodia principal. També va compondre "Les Orphelins" per als Petits chanteurs de Saint-Marc, va crear la cantata titulada Aigua, l'any 2016, per als Petits Cantors del Principat d’Andorra o Au-dessus de tout (Per sobre de tot).

## Notes i referències

* ↑ «Marc Henric». La Sinfonie d'Orphée. [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Agnus Dei de Marc Henric (actuació al Festival Internacional Cedros-Universidad Panamericana-2018; Director: Aldo Guerrero Moreno); Coral Ensamble México, 2018. Recurs audiovisual a YouTube.
* ↑ Agnus Dei de Marc Henric (Petits Chanteurs du Collège Saint-Pierre, actuació a l'església de l'abadia de La Cambre el 12/12/2014; solista: Olivier Trouman); Les Petits Chanteurs de Bruxelles, 2016. Recurs audiovisual a YouTube.
* ↑ «25 anys dels Petits Cantors del Principat d’Andorra». Bisbat d'Urgell. Arxivat de l'original el 2023-10-18. [Consulta: 18 octubre 2023].
* ↑ Au-dessus de tout (Marc Henric)-2019; Les Petits-Chanteurs de Passy, 2020. Recurs audiovisual a YouTube.
# Innocent

«Innocent, L'innocent o The Innocent» té aquests significats:
# Anne-Caroline Graffe

Anne-Caroline Graffe (Papeete, Polinèsia Francesa, 12 de febrer de 1986) és una esportista francesa que va competir en taekwondo.
Va participar en els Jocs Olímpics de Londres 2012, obtenint una medalla de plata en la categoria de +67 kg. Va guanyar dues medalles en el Campionat Mundial de Taekwondo, or en 2011 i bronze en 2013, i tres medalles en el Campionat Europeu de Taekwondo entre els anys 2008 i 2012.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 2 | +67 kg |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2011 | Gyeongju ( Corea del Sud) | 1 | +73 kg |
| 2013 | Puebla ( Mèxic) | 3 | +73 kg |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2008 | Roma ( Itàlia) | 3 | +72 kg |
| 2010 | Sant Petersburg ( Rússia) | 2 | +73 kg |
| 2012 | Manchester ( Regne Unit) | 1 | +73 kg |

## Referències

* ↑ «Anne-Caroline Graffe» Arxivat 2014-12-16 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (en anglès).
* ↑ «Anne-Caroline Graffe» en Taekwondodata.com (en anglès).
# Mathias Sorgho

Mathias Sorgho (Ouagadougou, 11 de setembre de 1987) és un ciclista burkinès. En el seu palmarès destaquen diverses curses d'una setmana africanes, com el Tour du Benín, el Tour de Togo o el Tour de Faso, però també el Campionat de Burkina Faso de ciclisme en ruta del 2017.

## Palmarès

* 2015
** 1r al Tour de Benín i vencedor d'una etapa
* 2016
** 1r al Tour de Togo i vencedor d'una etapa
** 1r al Tour de Benín
** Vencedor d'una etapa al Tour de Faso
* 2017
** Campió de Burkina Faso en ruta
** Vencedor d'una etapa al Tour du Benín
* 2018
** 1r al Tour de Faso i vencedor d'una etapa
** 1r al Gran Premi de les Caisses Populaires
** Vencedor d'una etapa al Tour de la República Democràtica del Congo
* 2019
** 1r al Gran Premi Excellence Hôtel
** Vencedor d'una etapa al Tour de la República Democràtica del Congo
** Vencedor d'una etapa al Tour de la Costa d'Ivori
** Vencedor d'una etapa al Tour de Faso

## Enllaços externs

* Fitxa a procyclingstats.com
* Fitxa a siteducyclisme.net
# Matollar d'Itigi-Sumbu

El Matollar d'Itigi-Sumbu és una ecoregió de l'ecozona afrotropical, definida per la WWF (codi d'ecoregió: AT0708), situat a l'Àfrica oriental, en dos enclavaments de Zàmbia i Tanzània.

## Territori

És una petita ecoregió de sabana, molt poc estudiada, que ocupa una superfície total de 7800 km² dividida en dos enclavaments separats: un al centre de Tanzània, a prop de la ciutat d'Itigi i l'altre a Zàmbia, entre els llacs de Mweru Wantipa i Tanganyika, prop de la frontera amb la República Democràtica del Congo, en el territori del qual penetra per una curta distància. Tots dos enclavaments estan envoltats per l'ecoregió dels Boscs de Miombo de Zàmbia central. L'enclavament de Tanzània també està delimitada al sud-est per la muntanya i Arbusts i matolls meridionals d'Acàcia i Commiphora; el de Zàmbia limita a l'est amb el llac Tanganyika i a l'oest per les planes d'inundació de Zambezi, així com pel llac Mweru Wantipa. El clima es caracteritza per tres temporades que es succeeixen al llarg de l'any: una estació seca i fresca entre maig i agost, estació seca i calorosa entre agost i novembre i temporada de pluges entre novembre i abril. Les precipitacions mitjanes anuals són al voltant de 1400 mm a l'enclavament de Zàmbia, i al voltant de 500 mm en la de Tanzània.

## Flora

La vegetació característica de l'ecoregió és un bosc impenetrable totalment diferent de les sabanes que l'envolten. La flora ha estat poc estudiada, però fins ara s'han identificat més d'un centenar d'espècies arbòries, especialment arbustos molt ramificats, sense espines, d'entre 3 i 5 m d'alçada. La majoria de les espècies són de fulla caduca.

## Fauna

Fins i tot la fauna no ha estat objecte d'estudis en profunditat. El rinoceront negre (Diceros bicornis) ha desaparegut de l'ecoregió a causa de la caça furtiva. Les poblacions escasses d'elefant (Loxodonta africana) i búfals salvatges (Syncerus caffer) han quedat. Entre els rèptils hi ha tres espècies endèmiques: la serp Letheobia gracilis, l'escínid Sepsina tetradactyla i el llangardaix Latastia johnstonii.

## Conservació

Es considera que l'ecoregió es troba en perill crític: la recollida indiscriminada de llenya fa desaparèixer la vegetació. S'ha calculat que, a causa de l'augment de la població humana, el 3% de la superfície es destrueix cada any. Més de la meitat de l'ecoregió es va convertir en terres agrícoles durant el segle xx. Les zones protegides només estan presents a l'enclavament zambià, on es troba el parc nacional de Mweru Wantipa, la reserva de caça de Kaputa i el parc nacional de Sumbu.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Tropical and subtropical grasslands, savannas and shrublands-Itigi-Sumbu thicket» (en anglès). WWF. [Consulta: 16 maig 2019].
# Oloplotosus luteus

Oloplotosus luteus és una espècie de peix de la família dels plotòsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud de Papua Nova Guinea.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Weber M., 1913. Süsswasserfische aus Niederländisch Süd- und Nord-Neu-Guinea. A: Nova Guinea. Résultats de l'expédition scientifique Néerlandaise à la Nouvelle-Guinée. Zoologie. Leiden. Zool. Nouvelle-Guinée v. 9 (livr. 4). 513-613.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Roberts, T. R., 1978. An ichthyological survey of the Fly River in Papua New Guinea with descriptions of new species. Smithsonian Contributions to Zoology. Núm. 281: 1-72.
* 1 2 3 «Oloplotosus luteus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Allen, G.R., 1991. Field guide to the freshwater fishes of New Guinea. Christensen Research Institute, Madang, Papua Nova Guinea.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea. A revised and annotated checklist. Vol. 1. Myxinidae to Synbranchidae. Research Bulletin Núm. 41. Department of Fisheries and Marine Resources, Port Moresby, Papua Nova Guinea. 194 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Heqin

Heqin es refereix a la pràctica històrica que els emperadors xinesos casessin princeses, normalment membres de branques menors de la família reial, amb governants de països veïns. Sovint s'adoptava com a estratègia de pacificació amb un estat enemic que era massa fort per ser vençut al camp de batalla. La política no sempre era efectiva, ja que implicava un estatus diplomàtic igual entre l'emperador xinès i el governant estranger. A causa d'això, era controvertit i tenia molts crítics.
Lou Jing, l'arquitecte de la política, proposà atorgar la filla gran de l'Emperador Gaozu de Han a Modu Chanyu dels Xiongnu. La seva proposta va ser adoptada i implementada amb un tractat el 198 aC, després de la batalla de Baideng dos anys abans. Wang Zhaojun, de la dinastia Han, i la Princesa Wencheng, de la dinastia Tang, són de les princeses heqin més famoses. Cap altra dinastia Han xinesa va practicar heqin després de la Tang.
L'estudiós del segle XX Wang Tonglin va elogiar heqin per facilitar la "barreja de races" a la Xina.

## Referències

* 1 2 Slobodník 2006, p. 268
* ↑ Di Cosmo, 2004, p. 193.
* ↑ Rui Chuanming (芮传明). «古代和亲利弊论» (en xinès). Arxivat de l'original el 2014-08-19. [Consulta: 18 octubre 2014].
* ↑ Bulag 2002, p. 83

## Bibliografia

* Slobodník, Martin. «The Chinese Princess Wencheng in Tibet: A Cultural Intermediary between Facts and Myth». academia.edu, 2006. [Consulta: 18 octubre 2014].
* Di Cosmo, Nicola. Ancient China and Its Enemies: The Rise of Nomadic Power in East Asian History. Cambridge University Press, 2004. ISBN 978-0-521-54382-8.
* Bulag, Uradyn Erden. The Mongols at China's Edge: History and the Politics of National Unity. Rowman & Littlefield, 2002. ISBN 978-0-7425-1144-6.
# Antonio Gallego Abril

Antonio Gallego Abril va ser un militar espanyol que va lluitar en la Guerra civil espanyola a favor de la República.

## Biografia

El juliol de 1936 estava retirat del servei amb el rang de capità, i residia en Madrid.
A mitjan 1937 (en el mes de juny o finals d'abril) ja està amb el grau de comandant i substitueix al també comandant Enrique García Moreno com a cap de la 80a Brigada Mixta. Abans de finalitzar l'any serà reemplaçat pel comandant Carlos Cuerda Gutiérrez.

## Notes

* ↑ Carlos Engel, Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República, Almena, 1999, p.78
* ↑ Rafael Gil Bracero (coordinador), "La guerra civil en Andalucía Oriental (1936-1939)"', Diario Ideal, 1987, p.182
# Paramylodon harlani

Paramylodon harlani és una espècie extinta de peresós de la família dels milodòntids que visqué a les Amèriques durant el Plistocè. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units, Mèxic i Panamà. Es tracta de l'única espècie reconeguda del gènere Paramylodon. Feia 3,8 m d'alçada quan es posava dret i pesava aproximadament una tona, cosa que en fa el peresós més gros descobert al Ranxo La Brea.

## Referències

* 1 2 Entrada «Paramylodon harlani» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ Prothero, 2017, p. 55.

## Bibliografia

* Prothero, D. R. The Princeton Field Guide to Prehistoric Mammals (en anglès). Princeton University Press, 2017. ISBN 978-0-691-15682-8.
# Salman Al-Faraj

Salman Mohammed Al-Faraj (en àrab: سلمان محمد الفرج; Medina, 1 d'agost de 1989) és un jugador de futbol professional saudita, que actualment juga a l'Al-Hilal i a la selecció saudita.

## Biografia

El primer partit de Salman amb la selecció saudita de futbol va ser en un partit contra la selecció de la República del Congo, amistós disputat a l'estadi del Príncep Abdullah bin Jalawi d'Al-Hassà el 14 d'octubre de 2012. El partit va acabar amb victòria per 3-2. El primer gol de Salman amb la selecció nacional va ser en un partit contra la selecció de Timor Oriental en el marc de la segona ronda de la fase de classificació pel Mundial de 2018, en un partit disputat el 3 de setembre de 2015 a Jiddah i que els saudites van guanyar per 7-0.
El maig de 2018, el jugador àrab va ser seleccionat per formar part de la llista prèvia per disputar la Copa del Món de Futbol de 2018 a Rússia. El 4 de juny del mateix any va ser inclòs a la llista definitiva de 23 jugadors per participar en la copa del món. El 25 de juny Salman va marcar, de penalti, el gol de l'empat i el seu primer gol en una Copa del Món en la victòria de l'equip saudita per 2-1 contra la selecció egípcia en el darrer partit de la fase de grups.

## Palmarès
### Al-Hilal

* Lliga saudita (3): 2009-10, 2010-11, 2016-17
* Copa del Rei saudita (1): 2015
* Copa del Príncep de la Corona saudita (3): 2011-12, 2012-13, 2015-16
* Supercopa saudita (1): 2015

## Referències

* ↑ «Salman Alfaraj». Arxivat de l'original el 2018-12-25. [Consulta: 26 juny 2018].
* ↑ «Saudi Team».
* ↑ «Saudi Arabia vs Congo». Saudi Team Website, 14-10-2012. [Consulta: 24 maig 2018].
* ↑ «Saudi Arabia vs Timor-Leste». Saudi Team Website, 03-09-2015. [Consulta: 16 maig 2018].
* ↑ «World Cup 2018: All the confirmed squads for this summer's finals in Russia». BBC Sport, 18-05-2018. [Consulta: 24 maig 2018].
* ↑ «World Cup 2018: Saudi Arabia name all-domestic 23-man squad». BBC Sport. [Consulta: 25 juny 2018].
* ↑ «Salem al-Dawsari snatches win for Saudi Arabia against Egypt». The Guardian. [Consulta: 25 juny 2018].