OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vall de Rialb

La vall de Rialb és una alta vall del Pirineu situada al terme del comú i parròquia d'Ordino i a prop d'El Serrat, a l'extrem nord del Principat d'Andorra. La vall de Rialb és una petita vall d'alta muntanya amb una extensió aproximada de 1.100 ha (11 km²), envoltada per alts cims i crestes que la separen de la coma de Varilles (el Castellar) a l'oest i la vall de Sorteny al sud-est. Pel nord i pel nord-est fa partió muntanyenca amb l'Arieja.
| Pic de la Font Blanca | Pic de Rialb | Pic del Port de Siguer |
| Portella de Rialb | | Port de Banyell |
| Cabana de Besalí | Riu de Sorteny | Turó del Forn |
Pel fons de la vall hi flueix el riu de Rialb que neix a la Font Blanca, als vessants orientals del pic de la Font Blanca (2.903 m) i del pic de Besalí (2.637 m) i arriba fins al riu de Sorteny amb una llargària de 4 km. El riu segueix primer d'oest a est en la part més alta, i de nord a sud aigües avall de la pleta de les Romes i la cabana o refugi de Rialb, seguint avall per la font Freda i la Pleta de la Rabassa, a prop de l'aparcament del Parc Natural de la Vall de Sorteny a la confluència amb el riu de Sorteny a 1.700 m, poc abans del Serrat.

## Referències

* ↑ Andorra; Mapa i guia excursionista; 1:40.000; Editorial Alpina, SL 2018; ISBN 978-84-8090-662-3
* ↑ «el Rialb». enciclopèdia.cat, GEC, 1988. [Consulta: 8 febrer 2022].
* ↑ «Mapa Muntanyes d'Andorra 1:10.000». Govern d'Andorra, Cartografia, 2022. [Consulta: 8 febrer 2022].
* ↑ «Sorteny». enciclopèdia.cat, GEC, 1989. [Consulta: 8 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Vall de Rialb i la Font Freda (Turisme d'Andorra, Ordino) Arxivat 2022-02-08 a Wayback Machine.
# Veronika Holletz

Veronika Holletz (Berlín, 25 de juny de 1945) és una nedadora alemanya, ja retirada, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1960.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze en la cursa dels 100 metres esquena del Campionat d'Europa de natació de 1962, així com quatre campionats nacionals entre 1962 i 1965, dos dels 100 metres esquena i dos dels 4x100 metres lliures. Durant la seva carrera va establir diferents rècords d'Europa en els 400 metres estils i 4x100 metres estils.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on va fou quarta en els 400 metres estils del programa de natació.

## Referències

* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 20 juliol 2020].
* 1 2 «Olympedia – Veronika Holletz». [Consulta: 3 gener 2022].
# Yulema Corres Somovilla

Yulema Corres Somovilla (Vitòria, 7 de març de 1992) és una futbolista basca.
Davantera, es formà al Club Deportivo Aurrerá de Vitoria de la Segona divisió femenina. La temporada 2014-15 fitxà per l'Athletic Club de Bilbao, amb el qual debutà a la Primera divisió. Amb el club basc, ha guanyat un títol de Lliga (2015-16) i set Copes del País Basc (2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2021, 2023). Per altra banda, des del 2014 ha marcat 68 gols en més de 200 partits, essent la temporada 2016-17 el seu millor registre amb divuit. Ha sigut internacional amb la selecció de futbol del País Basc en set ocasions des del 2014 i ha marcat dos gols.

## Referències

* ↑ «Los 200 de Yulema Corres como leona» (en castellà). As, 19-04-2023. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ «Yulema Corres renueva su contrato con el Athletic Club» (en castellà). EiTB, 20-04-2022. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ González, Laura. «Yulema Corres seguirá en el Athletic dos temporadas más» (en castellà). El Correo, 20-04-2022. [Consulta: 12 setembre 2023].
* ↑ Cinalli, Cecilia. «Triunfo, caída y un segundo puesto para Argentina en Bilbao» (en castellà). Olé, 11-04-2021. [Consulta: 12 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa de Yulema Corres Somovilla - Athletic Club
# Zhou Daxin

Zhou Daxin (xinès: 周大新; pinyin: Zhōu Dàxīn), (1952), escriptor xinès, guanyador del Premi Mao Dun de Literatura de l'any 2008, per la novel·la «湖光山色», traduïda al francès com «Paysage de lac et de montagne » i a l'anglès com «The Light of Lake and the Color of Mountain».

## Biografia

Zhou Daxin va néixer l'any 1952 a Dengzhou a la regió de Nanyang al sud-est de la província de Henan en una família de pagesos. Després dels estudis primaris i secundaris, l'any 1970 va entrar a l'Exèrcit Popular d'Alliberament on va arribar a ocupar un lloc com a reporter militar. El 1983 va entrar a l'Institut d'Estudis Polítics de l'exèrcit i posteriorment va fer un curs de perfeccionament en literatura a l'Institut Lu Xun de Pequín.
Ha obtingut el Premi Nacional de novel·la curta els anys 1986 i 1987, el Feng Mu de l'any 2002 i el Mao Dun del 2008.
Una part important de la seva obre es de caràcter realista, amb descripcions de les contrades, dels pobles i dels seus habitants (pagesos, soldats) de la zona de Henan.
El 2015 va publicar « Fini la chanson » (《曲终人在》) que s'ha considerat com un exemple de la “novel·la anticorrupció”.
Varies de les seves obres han estat adaptades al cinema i a la televisió. L'adaptació amb més èxit va ser la feta pel director Xie Fei, de la novel·la « Les femmes du lac aux âmes parfumées » Xianghun nü (香魂女), que va rebre l'Os d'Or del Festival Internacional de Cinema de Berlín de 1993.

## Referències

* ↑ «Zhou Daxin» (en anglès). [Consulta: gener 2019].
* 1 2 Duzan, Brigitte. «Zhou Daxin. Portrait rapide» (en francès), 09-12-2015. [Consulta: gener 2019].
* 1 2 Laifong, Leung. «Contemporany Chinese Fiction Writers. Zhou Daxin» (en anglès). Routledge NY, 2017. Arxivat de l'original el 2020-12-15. [Consulta: gener 2019].
# Alfa del Tucà

Alfa del Tucà (α Tucanae) és l'estel més brillant a la constel·lació del Tucà, la seva magnitud aparent és +2,87. A només 30° del pol sud celeste, no és observable en l'hemisferi nord per sobre de latitud 30°. s'hi troba a 199 anys llum de distància del sistema solar.
Alfa Tucanae és una gegant taronja de tipus espectral K3III la lluminositat de la qual és 424 vegades major que la lluminositat solar. La seva temperatura superficial és de 4.300 K i el seu radi és 37 vegades més gran que el del Sol. Aquestes observacions, combinades amb la teoria d'evolució estel·lar, indiquen que té una massa compresa entre 2,5 i 3 vegades la massa solar.
En estels gegants, la fusió nuclear d'hidrogen que té lloc al voltant del nucli d'heli, unit a processos de convecció, altera la composició química de les seves superfícies. Aquest efecte és clarament apreciable en Alfa Tucanae, on s'observa un empobriment de carboni, que en aquesta classe d'estels serveix com a catalitzador en la transformació d'hidrogen en heli, així com un enriquiment de nitrogen, també generat en aquest procés. Per contra, en el Sol, l'heli es crea a través d'un procés més directe, denominat fusió protó-protó.
Alfa Tucanae és una binària astromètric, és a dir, l'estel acompanyant no ha estat observada directament, sinó que ha estat detectada per canvis en el moviment propi de l'estel principal. El període orbital és de 11,5 anys i, si la companya fora una nana de baixa massa, la separació entre ambdues estaria entorn de les 7,5 ua.

## Referències

* ↑ «The Perkins catalog of revised MK types for the cooler stars» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 10-1989, pàg. 245–266. DOI: 10.1086/191373.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 «Lithium in red giant stars: Constraining non-standard mixing with large surveys in the Gaia era». Astronomy and Astrophysics, 1-2020. DOI: 10.1051/0004-6361/201936360.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Alfa Tucanae» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 15 juny 2021].
* 1 2 «Alpha Tucanae» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 15 juny 2021].
* ↑ Alpha Tucanae Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (The Bright Star Catalogue)
# Picotet de Temminck

El picotet de Temminck (Picumnus temminckii) és una espècie d'ocell de la família dels pícids (Picidae) que habita boscos i garrigues de les terres baixes del sud-est del Brasil.

## Taxonomia i sistemàtica

El piculet de coll ocre és monotípic. Tanmateix, la taxonomia de l'espècie i la del gènere Picnumnus en general són incertes. El piculet de coll ocre està estretament relacionat amb el piculet de barra blanca (P. cirratus) i el piculet ocel·lat (P. dorbignyanus) i de vegades aquestes espècies tenen estat tractat com a sinònim. Sovint hibridas amb el piculet de barra blanca i ocasionalment amb el piculet de falca blanca (P. albosquamatus).

## Referències

* 1 2 «Woodpeckers». IOC World Bird List, 01-08-2022. [Consulta: 9 gener 2023].
* ↑ McCarthy, Eugene M.. . ISBN 978-0-19-518323-8.
* ↑ Remsen, J. V., Jr., J. I. Areta, E. Bonaccorso, S. Claramunt, A. Jaramillo, D. F. Lane , J. F. Pacheco, M. B. Robbins, F. G. Stiles i K. J. Zimmer. Versió 24 de juliol de 2022. Una classificació de les espècies d'ocells d'Amèrica del Sud. Societat Ornitològica Americana. https://www.museum.lsu.edu/~Remsen/SACCBaseline.htm recuperat el 24 de juliol de 2022
# Tamara Pílsxikova

Tamara Nikítitxna Pílsxikova (en rus: Тамара Никитична Пильщикова), (Tula, 1946) va ser una ciclista soviètica. Especialista en la velocitat, va aconseguir proclamar-se campiona del món el 1974.

## Palmarès

* 1968
** Campiona de la Unió Soviètica en 500 metres
** Campiona de la Unió Soviètica en persecució per equips
* 1969
** Campiona de la Unió Soviètica en 500 metres
** Campiona de la Unió Soviètica en persecució per equips
* 1972
** Campiona de la Unió Soviètica en persecució per equips
* 1973
** Campiona de la Unió Soviètica en ruta
** Campiona de la Unió Soviètica en 500 metres
** Campiona de la Unió Soviètica en persecució per equips
* 1974
** Campiona del món de velocitat
** Campiona de la Unió Soviètica en 500 metres
** Campiona de la Unió Soviètica en persecució per equips
* 1975
** Campiona de la Unió Soviètica en 500 metres
* 1976
** Campiona de la Unió Soviètica en persecució per equips
* 1977
** Campiona de la Unió Soviètica en persecució per equips

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a velorider.ru
* Fitxa a cyclebase.nl
# 433 aC

El 433 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Era l'any 321 ab urbe condita. La denominació 433 aC per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va ser el mètode més usat a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments

* Pèricles estableix una aliança defensiva amb Còrcira (actual Corfú), la força naval més important a la Mar Jònica i punyent enemiga de Corint. Com a resultat, Atenes intervé en la disputa entre Corint i Còrcira i, en la batalla de les illes Síbotes, un petit contingent naval comandat per l'atenenc Lacedemoni, evita que la flota de Corint aconsegueixi la caiguda de Còrcira. Després d'això, Atenes va assetjar Potidea, tributària i aliada d'Atenes, però colònia de Corint.
* Atenes dona un ultimàtum a Potidea, una antiga colònia de Corint que forma part de la Lliga de Delos. Han d'arrasar les muralles, lliurar ostatges i expulsar els magistrats corintis. Potidea va enviar una ambaixada a Atenes per demanar una suavització dels termes, sense èxit. També va enviar una ambaixada secreta a Esparta, acompanyada d'alguns corintis, que haurien obtingut la promesa d'una invasió de l'Àtica si els atenesos atacaven Potidea.
* A Roma són elegits tribuns amb potestat consular Marc Fabi Vibulà, Marc Fosli Flaccinàtor i Luci Sergi Fidenat.

## Necrològiques

* Segons Diodor de Sicília, aquell any va morir Espàrtoc I, rei del Bòsfor Cimmeri.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, I, 45
* ↑ Glotz, Gustave; Robert Cohen. Histoire grecque. París: Presses Universitaires de France, 1936, p. 433.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IV, 25
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XIV, 93
# Kristian Madsen

Mads Kristian Madsen (Bøvling, Lemvig, Jutlàndia Central, 12 de febrer de 1893 – Holstebro, 10 de març de 1988) va ser un gimnasta artístic danès que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla de plata en el concurs per equips, sistema suec del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Kristian Madsen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 14 juliol 2017].
# Alnilam

Alnilam (Èpsilon d'Orió / ε Orionis / 46 Orionis) és, amb magnitud aparent +1,70, la quarta estrella més brillant de la constel·lació d'Orió. Forma part de l'anomenat Cinturó d'Orió o ("Les Tres Maries") al costat de Mintaka (δ Orionis) i Alnitak (ζ Orionis), essent l’estel central del cinturó i també la més brillant de les tres, tot i que és la més llunyana (1340 anys llum). El seu nom prové de l'àrab A l'Nizam, «el fil de perles».
Alnilam és una supergegant blava de tipus espectral B0Iab, molt massiva (unes 40 masses solars), i extraordinàriament lluminosa: incloent la gran quantitat de radiació ultraviolada emesa per l'estrella, la seva lluminositat equival a 375.000 vegades la lluminositat solar. La seva temperatura superficial és de 25.000 K, tan calenta que il·lumina la nebulosa de reflexió NGC 1990. Un fort vent estel·lar que bufa des de la seva superfície a 2.000 km / s fa que perdi massa a un ritme 20 milions de vegades més gran que el Sol.
És una estrella variable polsant irregular de tipus Alfa Cygni, amb una fluctuació en la seva brillantor de 0,1 magnituds. Amb una edat aproximada de només 4 milions d'anys, en el futur es convertirà en una supergegant vermella per després explotar com supernova i deixar una estrella de neutrons com romanent.

## Enllaços externs

* Alnilam (SIMBAD)
* Alnilam (Stars, Jim Kaler) Arxivat 2001-02-10 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «Spectral Classification» (en anglès). Anual Review of Astronomy and Astrophysics, 1, 9-1973, pàg. 29-50. DOI: 10.1146/ANNUREV.AA.11.090173.000333.
* ↑ «The interstellar Ca II distance scale» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 15-09-2009, pàg. 833–840. DOI: 10.1051/0004-6361/20079144.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ Andrea Fabiana Torres «Fundamental parameters of B supergiants from the BCD system. I. Calibration of the (λ_1, D) parameters into Teff» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 27-03-2009, pàg. 297–320. DOI: 10.1051/0004-6361/200811147.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ Norberto Castro «The IACOB project. III. New observational clues to understand macroturbulent broadening in massive O- and B-type stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 19-12-2016. DOI: 10.1051/0004-6361/201628541.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ Paul Crowther «Physical parameters and wind properties of galactic early B supergiants» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 1-2006, pàg. 279–293. DOI: 10.1051/0004-6361:20053685.
# Ancha

Ancha (Theta d'Aquari / θ Aquarii) és una estrella de la constel·lació d'Aquari. Pertany a la classe espectral K0 i és de la magnitud +4,17. Ancha està a 191 anys llum de la Terra. A causa del fet que està a prop de l'eclíptica pot ser ocultada per la Lluna o més rarament pels planetes.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Michigan catalogue of two-dimensional spectral types for the HD Stars, Vol. 5. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1999.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 «The lithium abundances of a large sample of red giants» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 31-03-2014, pàg. 94. DOI: 10.1088/0004-637X/785/2/94.
* ↑ David W. Latham «Rotational and radial velocities for a sample of 761 Hipparcos giants and the role of binarity» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 07-12-2007, pàg. 209–231. DOI: 10.1088/0004-6256/135/1/209.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
# Beta Serpentis

Beta Serpentis (β Ser / β Serpentis / 28 Serpentis) és un sistema estel·lar en la constel·lació del Serpens. Rep el nom tradicional de Chow (del mandarí 周, zhōo, en referència a la Dinastia Zhou). Es troba a 155 anys llum del sistema solar i forma part del corrent d'estels de l'Associació estel·lar de l'Ossa Major.
L'estel principal, Beta Serpentis A, és una subgegant blanca de tipus espectral A2IV de magnitud aparent de +3,65. La seva temperatura superficial aconsegueix els 8549 K i la seva lluminositat és 61 vegades superior a la Lluminositat solar. Gira sobre si mateixa a gran velocitat —la seva velocitat de rotació és d'almenys 189 km/s—, sent el seu període de rotació inferior a 23 hores. Té una massa entre 2,4 i 2,5 masses solars.
Acompanya al subgegant Beta Serpentis B, una nana taronja de tipus K3V i magnitud +9,9. Separat d'ell almenys 1500 ua, empra més de 31.000 anys a completar una òrbita. Un tercer estel de magnitud +10,7, Beta Serpentis C, també forma part del sistema; és així mateix una nan taronja amb un radi orbital al voltant del parell AB és igual o major de 9500 ua, la qual cosa implica un ampli període superior a 500.000 anys.

## Referències

* ↑ Richard O. Gray «The early A type stars: refined MK classification, confrontation with Stromgren photometry, and the effects of rotation». The Astrophysical Journal Supplement Series, 12-1987, pàg. 581. DOI: 10.1086/191237.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2012. DOI: 10.1051/0004-6361/201117691.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars in the northern hemisphere. II. Measurement of v sin i» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 10-2002, pàg. 897-911. DOI: 10.1051/0004-6361:20020943.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ bet Ser -- Star in double system (SIMBAD)
* 1 2 Beta Serpentis (Stars, Jim Kaler)
# Beta de l'Au del Paradís

Beta de l'Au del Paradís (β Apodis) és un sistema estel·lar en la constel·lació de l'Au del Paradís. És a aproximadament 158 anys llum de la Terra. El component primari, β de l'Au del Paradís A, és una gegant taronja tipus K amb una magnitud aparent de +4.23. És una possible companya de la β de l'Au del Paradís B, 51.4 a arcsegons d'aquesta.

## Components

| NOM | Ascensió recta | Declinació | Magnitud aparent (V) | Referències de la base de dades |
| β Apodis B (CPD-77 1221B) | 16$^h$ 43$^m$ 23.9$^s$ | -77° 30' 28 | 12 | Simbad |

## Referències

* ↑ Afirmat a: Catalogue of two dimentional spectral types for the HD stars, Vol. 1. Indicat a la font segons: SIMBAD. Autor: Nancy Houk. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1975.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 3 Wolfgang Gieren «The abundances of nearby red clump giants*» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2, 07-11-2007, pàg. 553–566. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2007.11852.X.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* Image Beta Apodis
* HR 6163 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Beta de l'Hidra Mascle

Beta de l'Hidra Mascle (β Hydri) és una estrella en la constel·lació de l'Hidra Mascle.
És a uns 24,4 anys llum de la Terra. Amb freqüència és estudiada perquè pot mostrar el que podria passar al Sol en els següents 2.500 milions d'anys. És més gran i lleugerament més massiu que el Sol.
Cap al 150 aC, aquesta estrella estava dos graus del pol sud celestial. Actualment és l'estrella relativament brillant més propera al pol sud.

## Referències

* ↑ Christopher J. Corbally «Contributions to the Nearby Stars (NStars) Project: Spectroscopy of Stars Earlier than M0 within 40 pc--The Southern Sample» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 02-06-2006, pàg. 161–170. DOI: 10.1086/504637.
* ↑ Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 Sarah L. Martell «The GALAH+ survey: Third data release» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 1, 9-2021, pàg. 150-201. DOI: 10.1093/MNRAS/STAB1242.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ Pablo Mauas «Stellar parameters and chemical abundances of 223 evolved stars with and without planets» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 26-01-2015. DOI: 10.1051/0004-6361/201424474.
* ↑ Caroline Soubiran «Gaia Data Release 2. The catalogue of radial velocity standard stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 8-2018. DOI: 10.1051/0004-6361/201832795.
* ↑ Beta Hydri (SIMBAD)

## Enllaços externs

* «Beta Hydri». SolStation. [Consulta: 3 novembre 2005].
# Beta de l'Unicorn

Beta de l'Unicorn (β Monocerotis) és l'estrella més brillant de la constel·lació de l'Unicorn, amb una magnitud de 3,76. Es tracta tanmateix d'un sistema triple, distant prop de 650 anys llum. Va ser descobert per William Herschel el 1781.
β$^B$ Mon (magnitud 5,4) i β $^C$ Mon (magnitud 5,6) orbiten l'una al voltant de l'altra en 4.200 anys i estan separades aproximadament per 590 ua. β $^A$ Mon (la més brillant de les tres amb una magnitud de 4,6) està allunyada de la parella de 1.570 ua i orbita en 14.000 anys. Totes tres són estrelles blanques-blaves amb un espectre que presenta fortes ratlles d'emissió: giren molt ràpidament sobre elles mateixes (almenys a més de 150 km/s a l'equador i estan envoltades d'un disc de matèria expulsada.

## Referències

* ↑ Afirmat a: General Catalogue of Stellar Spectral Classifications. Indicat a la font segons: SIMBAD. Pàgina: 2023. Data de publicació: 2013.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ «Beta Monocerotis (Stars, Jim Kaler)».