OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tercera Guerra Samnita

La tercera guerra samnita fou un conflicte armat entre Roma i els samnites entre el 298 aC i el 290 aC.
Només cinc anys després de la segona guerra samnita, la Lliga samnita va formar una aliança amb les ciutats etrusques, amb els umbres, els lucans, sabins i gals sènons i va esclatar la guerra (298 aC) quan un partit dels lucans oposat a l'aliança amb Samni va cridar en ajut a Roma.
Les operacions en aquest cas no es van fer al Samni inicialment; els romans van enviar al cònsol Lluci Corneli Barbat que va sotmetre Lucània però els gals van atacar pel nord aliats als etruscs i umbres i van vèncer a Sentinum.
El 297 aC els romans van iniciar una nova tàctica i van començar a assolar de forma molt sistemàtica el Samni privant als seus habitants de recursos, cremant collites i matant al bestiar. El 295 aC els romans van obtenir una victòria decisiva a Sentinum, lloc on havien estat derrotats el 297 aC. La mort del general samnita Gal Egnaci, verdader cervell de la coalició i de la guerra, va posar quasi fi al conflicte, però l'esperit indomable dels samnites es va sobreposar. Els etruscs i gals encara resistien, i tot i les victòries romanes a Perusa i Volsinii, els gals van obtenir una victòria notable a Clúsium (Chiusi); però les ciutats etrusques van demanar la pau (394 aC) després de noves derrotes i els fou acordada pel senat per un termini de quaranta anys.
La resistència darrera dels etruscs va permetre als samnites aixecar el cap i el 293 aC amb un nou exèrcit de quaranta mil homes, va iniciar altre cop els atacs, però foren derrotats pels consols Lluci Papiri i Espuri Carvili en dos successives batalles a Aquilònia i Cominium, al sud del país i trenta mil samnites van morir.
El 392 aC el cap samnita Gai Ponci, vencedor a la batalla de les Forques Caudines, va reaparèixer i va derrotar a Quint Fabi Màxim Gurges en una batalla parcial, però fou derrotat després en una de decisiva en la que van morir vint mil samnites i el mateix Ponci fou fet presoner; la pèrdua dels llibres on s'expliquen aquestes campanyes fan que el seu desenvolupament sigui poc conegut. Pontius fou exhibit al triomf de Fabius i després executat.
Els samnites encara van aguantar dos anys però el 290 aC van haver de signar la pau amb el cònsol M. Curi Dentat, esdevenint aliats de Roma a la que haurien de subministrar soldats i materials, el que de fet els equiparava a la resta dels estats sotmesos a Roma que mantenien només una nominal independència.

## Referències

* ↑ «Tercera Guerra Samnita (298 - 290 AC) - Arre caballo!» (en anglès). Arre caballo!, 21-06-2016.
# Eta2 de l'Hidra Mascle

Eta² de l'Hidra Mascle (η² Hydri), sovint catalogada com a HD 11977, és una gegant groga situada aproximadament a 217 anys llum a la constel·lació de l'Hidra Mascle. Basant-se en la seva massa, havia estat probablement una estrella classe A (semblant a Vega o Fomalhaut) quan era part de la seqüència principal, però ara és en l'estat de gegant de la seva evolució. El 2005 es va confirmar que un planeta extrasolar l'orbitava.

## Sistema planetari

El 2005, el planeta gegant Eta² de l'Hidra Mascle b es va trobar en òrbita al voltant d'η² Hydri.
Sistema Eta2 de l'Hidra Mascle :
| Companya (per ordre des de l'estrella) | Massa | Semieix major (ua) | Període orbital (dies) | Excentricitat | Inclinació | Radi |
| b | >6,54 M$_J$ | 1,93 | 711±8 | 0,40±0.07 | — | — |

## Referències

* ↑ «The Perkins catalog of revised MK types for the cooler stars» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 10-1989, pàg. 245–266. DOI: 10.1086/191373.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* 1 2 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Age consistency between exoplanet hosts and field stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 08-12-2015. DOI: 10.1051/0004-6361/201527297.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 Artie Hatzes «A substellar companion around the intermediate-mass giant star HD 11977» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 7-2005, pàg. 31–34. DOI: 10.1051/0004-6361:200500133.
* 1 2 3 Vardan Adibekyan «CORALIE radial-velocity search for companions around evolved stars (CASCADES). I. Sample definition and first results: Three new planets orbiting giant stars». Astronomy and Astrophysics, 1-2022. DOI: 10.1051/0004-6361/202040078.
* ↑ Pablo Mauas «Stellar parameters and chemical abundances of 223 evolved stars with and without planets» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 26-01-2015. DOI: 10.1051/0004-6361/201424474.
* ↑ Caroline Soubiran «Gaia Data Release 2. The catalogue of radial velocity standard stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 8-2018. DOI: 10.1051/0004-6361/201832795.
* 1 2 Setiawan et al. «A substellar companion around the intermediate-mass giant star HD 11977». Astronomy and Astrophysics, 437, 2, 2005, pàg. L31–L34. DOI: 10.1051/0004-6361:200500133.

## Enllaços externs

* «HD 11977». Extrasolar Visions. Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 3 juliol 2008].
* «Notes for star HD 11977». The Extrasolar Planets Encyclopaedia. [Consulta: 3 juliol 2008].
Coordenades: 01$^h$ 54$^m$ 56$^s$; −67° 38′ 50″
# Casa Pinyana (Tortosa)

La casa Pinyana és un edifici modernista de Tortosa (Baix Ebre) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres situat al barri de l'Eixample del Temple. Consta de planta baixa i un pis. A la planta, que no presenta cap particularitat, s'hi ubica un comerç i l'escala d'accés a l'habitatge superior. Aquest sobresurt a nivell de façana en forma de tribuna, amb el cos central més avançat. Consta de tres cossos verticals centrats per sengles arcs parabòlics que emmarquen finestrals dividits a la vegada en tres primes finestres amb rosassa circular a sobre de cadascun. La part inferior dels finestrals és protegida per una reixa a manera de balcó ampitador. Sobre els arcs hi ha una decoració a manera de garlandes vegetals. La coberta de l'edifici és en forma de terrat que mira al carrer mitjançant una barana sostinguda per pilarets amb acabaments superiors en forma de voluta.

## Història

És un dels pocs exemples d'habitatges modernistes que resten en aquest barri. El sector es va començar a urbanitzar a la darreria del segle xix, però es va veure molt afectat per la batalla de l'Ebre de 1939. La majoria d'edificacions d'aquest sector es van haver d'aixecar de nou.

## Referències

* 1 2 «Casa Pinyana». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].

## Vegeu també

* Casa Pallarès
* Estació del Carrilet
* Parc Teodor González

## Enllaços externs

* «Casa Pinyana». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Adolphe Bousquet

Adolphe René Bousquet (Marauçan, Erau, 14 d'agost de 1899 - Besiers, Erau, 17 de març de 1972) va ser un jugador de rugbi a 15 francès que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va ser seleccionat per jugar amb la selecció francesa de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla de plata. Quatre anys més tard va formar part de l'equip olímpic francès que guanyà la medalla de plata en la competició de rugbi.
A nivell de clubs jugà a l'AS Béziers i al Racing club de France. Entre 1921 i 1924 jugà 3 partits amb la selecció nacional.

## Referències

* 1 2 «Adolphe Bousquet Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de gener 2009. [Consulta: 25 setembre 2017].
* ↑ Adolphe Bousquet a espnscrum.com
# Actophilornis

Actophilornis és un gènere d'ocells de la família dels jacànids que habiten en zones humides d'Àfrica i Madagascar.

## Llistat d'espècies

S'han descrit 2 espècies:
* jacana africana (Actophilornis africanus).
* jacana de Madagascar (Actophilornis albinucha).

## Referències

* ↑ El gènere Actophilornis a TAXONOMICON Rev. 13-05-2010
# Sexfontaines

Sexfontaines és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 107 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Sexfontaines era de 107 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 14 eren unipersonals (7 homes vivint sols i 7 dones vivint soles), 17 parelles sense fills, 10 parelles amb fills i 3 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 64 habitatges, 44 eren l'habitatge principal de la família, 11 eren segones residències i 8 estaven desocupats. Tots els 62 habitatges eren cases. Dels 44 habitatges principals, 39 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 3 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 32 en tenien cinc o més. 40 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 26 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Sexfontaines el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 67 persones, 52 eren actives i 15 eren inactives. De les 52 persones actives 47 estaven ocupades (29 homes i 18 dones) i 5 estaven aturades (3 homes i 2 dones). De les 15 persones inactives 5 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 9 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Sexfontaines hi havia 10 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 707 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Sexfontaines a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Sexfontaines a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Rozbihan d'Armènia

Rozbihan (en armeni Rotshvshan) fou marzban d'Armènia del 624 al 627.
El 625 Heracli va atacar Armènia i concretament les ciutats de Mayyafariquin, Amida, Samòsata, Marash, i després va passar a Adana a la Cilícia i va tornar a Sivas (Sebaste) per passar altra vegada l'hivern al Pont, a la regió de Trebisonda.
El 626 Heracli es va aliar als Khàzars i el Khan Ziebil (armeni Djiblou) va rebre promeses d'enllaços matrimonials. Els khàzars amb ajut romà d'Orient van atacar al georgians que sota l'eristavi Demetri s'havien fet vassalls dels perses. Tbilisi fou presa, Demetri executat, i Adarnases I de la família cosroida d'Ibèria, fou restablert al tron. Heracli va entrar a la província de Shirak i des allí a Armènia creuant l'Araxes i passant a la província de Kogovit i després a Her (Khoi) i Zarevand. Allí amenaçava Mèdia però en lloc d'atacar-la va baixar directe cap a Ctesifont i Dastgard, les residencials reials perses. Rozbihan no el va poder parar, i només el va poder seguir. A la plana del Zab Heracli va esperar a Rozbihan. L'1 de desembre del 627 Heracli va creuar el Gran Zab i va arribar a les ruïnes de Nínive, i des allí va fer un canvi de 180 graus i va atacar als perses que foren sorpresos i massacrats (12 de desembre del 627). Heracli va creuar el Petit Zab (27 de desembre) i va entrar a començaments de gener del 628 a Dastgard. Després, sense atacar Ctesifont, va creuar els Zagros i va entrar l'11 de març del 628 a Gandja (Gandzak) on va passar la resta de l'hivern. El 24-25 de febrer del 628 el rei Cosroes fou destronat i el juny del 628 les condicions de pau exigides per Heracli foren acceptades. Entre altres punts la frontera Armènia va tornar a la fixada pel tractat del 591.
Rozbihan probablement va morir en la batalla del Zab el 627 i fou nomenat nou marzban Varaz-Tirots Bagratuní fill de Sembat Bagratuní.
# María Escoté

María Escoté (Barcelona, 16 de juliol de 1979) és una modista i dissenyadora de moda catalana.
És filla del pintor Ferran Escoté, i des de la infància ha estat vinculada al món artístic per l'activitat del seu pare i també de la seva mare, cosidora. Amb 19 anys va començar a treballar al negoci familiar, on confeccionava la roba a mida, mentre alhora estudiava disseny, arts plàstiques i generals a l'Escola Superior de Disseny i Moda Felicidad Duce de Barcelona, obtenint el tercer premi de la seva promoció.
Va crear la seva marca el 2006 amb una col·lecció a la desfilada de Moda FAD de Barcelona, si bé es va fer coneguda d'ençà de la desfilada a El Ego de Cibeles, una plataforma creativa per a joves dissenyadors celebrada durant la Mercedes Benz Fashion Week Madrid. Des de llavors ha estat sempre present a la setmana de la moda de la capital, on resideix.
Segons l'edició espanyola de la revista Vogue, Escoté té com a fil conductor l'exaltació de la joventut, explora totes les possibilitats de color i transmet la profunditat del color negre; les seves col·leccions són com espasmes enèrgics entre les tonalitats més àcides i les més fosques.
Al llarg dels anys ha esdevingut una de les dissenyadores espanyoles més influents, també en àmbit internacional. El 2010 va ser la primera dissenyadora espanyola en posar en marxa la seva pàgina web de venda en línia, que li ha permès tenir més presència internacional. Els seus dissenys són apreciats força apreciats, per exemple, a l'Àsia, tot i que ha vestit a artistes com Miley Cyrus, Katy Perry, Beyoncé, Rosalia, Zendaya, Paula Echevarría o María León.
Des de 2018 és membre del jurat del concurs de televisió Maestros de la costura, de TVE, juntament amb Lorenzo Caprile i Alejandro Gómez Palomo.

## Referències

* ↑ «María Escoté: "Me gustan las listas de las peor vestidas"» (en castellà). Expansión, 12-04-2019. [Consulta: 15 maig 2024].
* 1 2 3 Torres, Celia «En casa de María Escoté». Bazaar, 17-09-2020.
* 1 2 Iturralde, Teresa «María Escoté: "La crisis unió a los de mi generación y ahora nos apoyamos mucho"». El Mundo, 13-04-2019.
* 1 2 3 4 5 6 Rizzo, C. «¿Quién es María Escoté?». 20 minutos, 12-02-2018.
* 1 2 3 4 «María Escoté» (en castellà). Modapedia. Vogue. [Consulta: 1r abril 2021].
* ↑ Álvarez, Isra «María Escoté: "A mí lo hortera me fascina y los límites no me gustan nada"». 20 minutos, 16-01-2019.
# Eta2 de l'Hidra Mascle b

Eta² de l'Hidra Mascle b (η² Hyidri b), comunament conegut com a HD 11977 b, és un planeta extrasolar, que és a aproximadament a 217 anys llum en la constel·lació de l'Hidra Mascle. La presència d'un planeta al voltant d'una estrella gegant massiva aporta evidència indirecta de l'existència de sistemes planetaris en estrelles de tipus A.

## Referències

* 1 2 Artie Hatzes «A substellar companion around the intermediate-mass giant star HD 11977» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 7-2005, pàg. 31–34. DOI: 10.1051/0004-6361:200500133.
* 1 2 3 «RAFT - I. Discovery of new planetary candidates and updated orbits from archival FEROS spectra» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 3, 8-2015, pàg. 3131–3144. DOI: 10.1093/MNRAS/STV1144.
* ↑ Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Planet HD 11977 b» (en anglès). Extrasolar Planets Encyclopaedia. Observatori Meudon. [Consulta: 17 desembre 2020].

## Enllaços externs

* «HD 11977 b». Extrasolar Visions. Arxivat de l'original el 2007-09-30. [Consulta: 3 juliol 2008].
* «HD 11977 B, a planet around a giant star». Max-Planck-Institut für Astronomie. Arxivat de l'original el 2007-03-14. [Consulta: 3 juliol 2008].
* «Notes for planet HD 11977 b». The Extrasolar Planets Encyclopaedia. [Consulta: 3 juliol 2008].
Coordenades: 01$^h$ 54$^m$ 56$^s$; −67° 38′ 50″
# Temporada 1969-70 de l'NBA

La temporada 1969-70 de l'NBA fou la 24a en la història de l'NBA. New York Knicks fou el campió després de guanyar a Los Angeles Lakers per 4-3.

## Classificacions

* Divisió Est
| Equip | V | D | %V | P |
| New York Knicks C | 60 | 22 | ,732 | - |
| Milwaukee Bucks | 56 | 26 | ,683 | 4 |
| Baltimore Bullets | 50 | 32 | ,610 | 10 |
| Philadelphia 76ers | 42 | 40 | ,512 | 18 |
| Cincinnati Royals | 36 | 46 | ,439 | 24 |
| Boston Celtics | 34 | 48 | ,415 | 26 |
| Detroit Pistons | 31 | 51 | ,378 | 29 |
* Divisió Oest
| Equip | V | D | %V | P |
| Atlanta Hawks | 48 | 34 | ,585 | - |
| Los Angeles Lakers | 46 | 36 | ,561 | 2 |
| Phoenix Suns | 39 | 43 | ,476 | 9 |
| Chicago Bulls | 39 | 43 | ,476 | 9 |
| Seattle SuperSonics | 36 | 46 | ,439 | 12 |
| San Francisco Warriors | 30 | 52 | ,366 | 18 |
| San Diego Rockets | 27 | 55 | ,329 | 21 |
* V: Victòries * D: Derrotes * %V: Percentatge de victòries * P: Diferència de partits respecte al primer lloc
* C: Campió

## Estadístiques

| Categoria | Jugador | Equip | Mitjana/% |
| Punts per partit | Jerry West | Los Angeles Lakers | 31.2 |
| Rebots per partit | Elvin Hayes | San Diego Rockets | 16.9 |
| Assistències per partit | Lenny Wilkens | Seattle SuperSonics | 9.1 |
| Percentatge de tirs de camp | Johnny Green | Cincinnati Royals | 55.9 |
| Percentatge de tirs lliures | Flynn Robinson | Milwaukee Bucks | 89.8 |

## Premis

* MVP de la temporada
** Willis Reed (New York Knicks)
* Rookie de l'any
** Kareem Abdul-Jabbar (Milwaukee Bucks)
* Entrenador de l'any
** Red Holzman (New York Knicks)
* Primer quintet de la temporada
** Billy Cunningham, Philadelphia 76ers
** Jerry West, Los Angeles Lakers
** Walt Frazier, New York Knicks
** Connie Hawkins, Phoenix Suns
** Willis Reed, New York Knicks
* Segon quintet de la temporada
** Gus Johnson, Baltimore Bullets
** John Havlicek, Boston Celtics
** Kareem Abdul-Jabbar, Milwaukee Bucks
** Lou Hudson, Atlanta Hawks
** Oscar Robertson, Cincinnati Royals
* Millor quintet de rookies
** Dick Garrett, Los Angeles Lakers
** Mike Davis, Baltimore Bullets
** Jo Jo White, Boston Celtics
** Kareem Abdul-Jabbar, Milwaukee Bucks
** Bob Dandridge, Milwaukee Bucks
* Primer quintet defensiu
** Dave DeBusschere, New York Knicks
** Gus Johnson, Baltimore Bullets
** Willis Reed, New York Knicks
** Walt Frazier, New York Knicks
** Jerry West, Los Angeles Lakers
* Segon quintet defensiu
** Bill Bridges, Atlanta Hawks
** Kareem Abdul-Jabbar, Milwaukee Bucks
** John Havlicek, Boston Celtics
** Joe Caldwell, Atlanta Hawks
** Jerry Sloan, Chicago Bulls

## Vegeu també

* Draft de l'NBA del 1970
* Playoffs de l'NBA del 1970
# Circaetus

Circaetus és un gènere d'ocells rapinyaires de la família dels accipítrids (Accipitridae). Els seus membres estan especialitzats en la caça de rèptils, especialment serps.

## Morfologia

Té una silueta semblant a la d'un aligot comú, amb una envergadura major (1,70-1,85 m), i un pes mitjà d'1,5 - 2,2 kg (les femelles solen ser lleugerament més grans i pesades que els mascles).

## Hàbitat i distribució

El seu territori de caça és qualsevol tipus d'espai obert que els permeta veure amb claredat el terreny: pistes obertes i rocoses, matolls, prats, estepes, matolls o boscos clars del Vell Món. Les espècies que viuen en zones temperades fan migracions hivernals cap al Sud.

## Alimentació

Principalment serps i llangardaixos. Els membres d'aquest gènere cacen des d'un lloc d'observació, per exemple una branca d'arbre, davant d'una àrea oberta, o també realitzant llargs vols d'exploració del terreny. Per empassar-se una serp, comença per la part davantera. Si la serp és molt gran o si es tracta d'una pesa per alimentar la parella o els joves, deixa fora del bec part de la cua.

## Reproducció

Aquestes àguiles busques per niar grans arbres a les zones poc freqüentades, més bé als límits del bosc que al cor de boscos densos.
El niu és una petita construcció si la comparem amb altres rapinyaires de similar grandària i normalment es troba fora del tronc, a una gran branca lateral, o en la posició apical de l'arbre.
La posta es compon d'un únic ou, que pon entre finals de març i abril. De vegades ho torna a intentar al maig, si no ha tingut èxit el primer intent (per l'oratge, pertorbació, depredació, etc.).
A les zones de muntanya, el niu es troba generalment en penya-segats o al costat d'una vall. A les àrees més planes, la ubicació del niu sembla estar marcada per la tranquil·litat de la zona.
La incubació dura uns 45 dies.

## Llistat d'espècies

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional versió 12,2, 2022, es reconeixen 6 espècies dins aquest gènere:
* Circaetus beaudouini - Sepentari del Sahel.
* Circaetus cinerascens - Serpentari cuablanc.
* Circaetus cinereus - Serpentari bru.
* Circaetus fasciolatus - Serpentari barrat.
* Circaetus gallicus - Àguila marcenca.
* Circaetus pectoralis - Serpentari pitnegre.

## Referències

* 1 2 «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022.
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 270-271. ISBN 978-84-16728-37-4.
# MHD

MHD té els següents significats:
* Magnetohidrodinàmica, part de la Física que estudia el comportament dels fluids conductors sotmesos a camps electromagnètics
* mhd també és el codi ISO 639-3 del mbugu, llengua parlada a Tanzània
* MHD, pseudònim de Mohamed Sylla, cantant de rap francès