OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Všeobecná úverová banka

Všeobecná úverová banka, (abreujat com "VUB" o "El Banc") proporciona serveis de personal i comercial. El banc té el seu domicili a Eslovàquia i amb domicili social a la capital Bratislava, carrer Mlynske Nivy 1. El grup bancari italià Intesa Sanpaolo, amb seu a Torí i Milà, és l'accionista majoritari de VUB, amb una participació del 96.97%. El banc va ser adquirit pel predecessor d'Intesa Sanpaolo, Banca Intesa el 2001.
El 31 de desembre de 2013, el banc comptava amb una xarxa de 244 punts d'atenció, incloent sucursals al detall, oficines d'empreses i Centres d'hipoteques a Eslovàquia. El Banc té també una sucursal a la República Txeca.

## Referències

* ↑ «About Majority Shareholder, VUB.sk». Arxivat de l'original el 2013-07-22. [Consulta: 12 desembre 2016].
* ↑ «Annual report 2013, VUB.sk» (PDF). Arxivat de l'original el 2023-06-16. [Consulta: 12 desembre 2012].
# Leslie Boardman

Leslie "Les" Boardman (Sydney, 2 d'agost de 1889 – Watsons Bay, Nova Gal·les del Sud, 23 de novembre de 1975) va ser un nedador d'estil lliure australià de la dècada de 1910. Com a membre de l'equip d'Australasia, un combinat d' atletes australians i neozelandesos, va guanyar una medalla d'or en el relleu 4 x 200 estil lliure metres en els Jocs Olímpics de 1912 a Estocolm.
Boardman mai va guanyar cap campionat d'Austràlia i no es trobava entre els seleccionats inicials per prendre part en els Jocs Olímpics de 1912. E.G. Findlay era l'home inicialment escollit, però presumiblement per culpa de no disposar dels diners necessaris per emprendre el viatge fou Boardman el què ocupà la seva posició a l'equip. Segons els registres, que no va col·locar en els campionats australians 1912 i va arribar quart en l'estil lliure de 220 iardes en el Campionat de Nova Gal·les del Sud. La hipòtesi més plausible és que fou escollit perquè era company d'equip al Sydney Swimming Club de Harold Hardwick i Cecil Healy.
Una vegada a Estocolm disputà dues proves del programa de natació. En els relleus 4x200 metres lliures guanyà la medalla d'or, compartint equip amb Cecil Healy, Malcolm Champion i Harold Hardwick, mentre en els 100 metres lliures quedà eliminat en sèries.

## Referències

* ↑ Andrews, Malcolm. Australia at the Olympic Games. Sydney, New South Wales: ABC Books, 2000, p. 51–52. ISBN 0-7333-0884-8.
* ↑ Howell, Max. Aussie Gold. Albion, Queensland: Brooks Waterloo, 1986, p. 30–31. ISBN 0-86440-680-0.
* ↑ «Les Boardman Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2009-01-06. [Consulta: 21 març 2017].
* ↑ Database Olympics
# Cinc Ancians de Wu

Els Cinc Ancians de Wu o Cinc Veterans de Wu (吳大老) es refereix a cinc generals militars que van servir al senyors de la guerra de la família Sun de Wu Oriental durant moltes generacions en els períodes de la tardana Dinastia Han Oriental i els Tres Regnes de la història xinesa. Els cinc hi eren: Huang Gai, Cheng Pu, Han Dang, Zhu Zhi, i Ding Feng. Van contribuir en gran manera a la fundació de l'estat de Wu Oriental, i van ser molt estimats pels seus senyors i companys.
# Afrofuturisme

L'afrofuturisme és una tendència estètica literària i cultural que explora la intersecció de les manifestacions culturals de la diàspora africana amb la ciència i la tecnologia. Combina elements de ciència-ficció, ficció històrica, fantasia i realisme màgic, amb cosmogonies no occidentals. El terme va ser encunyat per Mark Dery, un crític cultural nord-americà el 1993 i desenvolupat a finals dels anys noranta a través de converses dirigides per Alondra Nelson.

## Referències

* ↑ «Afrofuturism is the sh*t: a brief History and five books to get you started». afropunk.com, 26-10-2017.
* ↑ Dery, Mark The South Atlantic Quarterly [Durham, North Carolina], 1993, pàg. 736. OCLC: 30482743.
* ↑ Rambsy II, Howard. «A Notebook on Afrofuturism». Cultural Front, 14-04-2012. [Consulta: 26 març 2014].
# Cir el Jove

Cir el Jove (?, 424 aC -?, 401 aC) fou un príncep persa del segle iv aC, fill de Darios II i de la germanastra d'aquest, Parisatida (Parisatide). Exercí de sàtrapa de Frígia Major, Lídia i Capadòcia. Germà d'Artaxerxes II, en el 401 aC es rebel·là contra ell, i Tamos de Memfis es posà al seu servei com a almirall. En la decisiva batalla de Cunaxa, morí per una fletxa. En el seu exèrcit, que finalment resultà derrotat, hi havia uns deu mil mercenaris grecs, la història dels quals és relatada en l'Anàbasi de Xenofont.

## Referències

* ↑ «Cir el Jove». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Ussher, James; Pierce, Larry; Pierce, Marion. The Annals of the World (en anglès). vol.1. New Leaf Publishing Group, 2003, p. 178. ISBN 0890513600.
* ↑ Sandler, Stanley. Ground Warfare: An International Encyclopedia (en anglès). vol.1. ABC-CLIO, 2002, p. 226. ISBN 1576073440.
# Mallorca Nova

Mallorca Nova és una organització política juvenil autònoma, en conveni amb el partit polític Més per Mallorca. Té com a objectiu la construcció d'una Mallorca sobirana i republicana seguint els principis del socialisme, el feminisme, l'ecologisme i el municipalisme.
Prenent el relleu dels Joves d’Esquerra Nacionalista (JEN), el 5 de desembre de 2020 es va fundar Mallorca Nova en una assemblea constituent a Inca amb la presència de representants del Consell de Joventut de les Illes Balears, Jovent Republicà i els dirigents de Més per Mallorca i Més per Inca.

## Referències

* ↑ «Neix l'organització juvenil 'Mallorca Nova' vinculada a MÉS». dBalears, 18-11-2020. [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ «Ponència Ideològica». [Consulta: 2 gener 2022].
* ↑ «Mallorca Nova es presenta: "volem ser els joves socis de MÉS"». Ultima Hora, 09-12-2020. [Consulta: 5 gener 2021].
* ↑ «Neix la criatura». [Consulta: 2 gener 2022].
# Setge de Narbona de 793

El setge de Narbona de 793 fou una resposta de l'emir Hixam I a la conquesta de Girona de 785.

## Antecedents

El 785 les mateixes elits locals que havien capitulat als musulmans, lliuraren la ciutat de Jarunda, que estava governada pel valí de Madínat Barxiluna, Matruh ibn Sulayman, a les tropes de Carlemany, que no va intervenir en la campanya.
La debilitat musulmana a la regió, la proximitat carolíngia i la defecció de les ciutats de la Septimània en pro dels francs precipitaren el canvi de bàndol de Girona. Segons l'Alterum Rivipullense, hi hagué intervenció divina en suport dels cristians. Carlemany creà el Comtat de Girona, Ramon d'Abadal va veure la conquesta de Girona com l'inici del procés que duu cap al naixement de la Catalunya posterior, la qual cosa palesa encara més la importància que Girona havia obtingut al llarg del temps.

## La campanya de 793

La presa de Girona provocà diverses expedicions musulmanes al territori perdut, entre elles la del 793 dirigida per Abd-al-Màlik ibn Abd-al-Wàhid ibn Mughith, en la que s'assetjà Girona i devastà l'Aquitània fins als afores de Narbona.

## Conseqüències

Després d'arrasar els voltants de Narbona, Abd-al-Màlik ibn Mughith vencé a Guillem I de Tolosa a la batalla d'Orbieu, retirant-se a continuació a la Cerdanya.

## Bibliografia

* Rovira i Virgili, Antoni. Història Nacional de Catalunya, volum II. Edicions Pàtria, 1920.
* Hernàndez Cardona, Francesc Xavier. Història militar de Catalunya, vol. I, dels íbers als carolingis. 1a. Rafael Dalmau Editor, 2001. ISBN 84-232-0639-4.

## Referències

* ↑ Segons Antoni Rovira i Virgili, el governador Mohamet és un personatge llegendari
* ↑ Rovira i Virgili, Antoni. Història Nacional de Catalunya, volum II. Edicions Pàtria, 1920, p. 442-446.
* ↑ Diversos autors, La catedral i Girona:L'entrada del complex episcopal dins els murs entre els segles X-XI
* ↑ (anglès) Henry White i John Seely Hart, Elements of universal history
* ↑ (anglès) William W. Kibler i Grover A. Zinn, Medieval France, Guillaume d'Orange Cycle, p. 427-43

## Enllaços externs

* Joan Amades, La conquesta de Girona per Carlemany. El monjo Mer
# Santa María la Mayor (Híxar)

Santa María la Mayor és una església a Híxar (Aragó) originalment d'estil gòtic-mudèjar amb nau única d'un tram coberta amb volta de creueria i absis poligonal amb contraforts exteriors. La construcció va començar al segle xiv, encara que va sofrir reformes tant al segle xvi com al segle xviii. És llistada com bé d'interés cultural des de 2001.
Les reformes renaixentistes van consistir en l'ampliació d'un tram en la nau, la construcció de diverses capelles laterals i la substitució de les cobertes. Les barroques van consistir en la transformació de les capelles laterals en petites naus, a les quals es van adossar noves capelles i la construcció de la façana occidental i la torre.
La fàbrica és de maó i exteriorment ve decorada en la part superior dels murs amb una franja de motius romboïdals emmarcada per frisos d'esquinillas, sobre les quals s'alça el ràfec subjecte per permòdols en volada.
Va ser tancada per raons de securetat al novembre de 2007. Després d'uns projectes no executades, finalment va ser restaurada de 2014 a 2015, segons un projecte de l'arquitecta Alicia Torres. Va ser reinaugurada el 29 de març de 2015.

## Referències

* ↑ Royo Mahmoud, Almuayad. Inventario Arqueológico y Monumental. (en castellà). Saragossa: Bubok, 2009, p. 98-99. ISBN 978-84-613-5517-4.
* ↑ «DECRETO 240/2001, de 2 de octubre, del Gobierno de Aragón, por el que se declara Bien de Interés Cultural, en la categoría de Monumento, la denominada Iglesia de Santa María la Mayor en Híjar (Teruel).» (en castellà). Boletín Oficial de Aragón, 127, 29-10-2001, pàg. 8123.
* 1 2 Severino, Beatriz «La reforma de la iglesia de Híjar, a punto de acabar, pondrá fin a 7 años de cierre al culto» (en castellà). Heraldo de Aragón, 02-12-2014.
* ↑ «Obras Públicas y el Ayuntamiento de Híjar colaboran en la restauración de la Iglesia de Santa María La Mayor» (en castellà). Aragón Hoy, 05-12-2013. [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ «Iglesia Santa María la Mayor» (en castellà). [Consulta: 22 novembre 2024].
# Sigrid Fick

Sigrid Fick (Hèlsinki, Gran Ducat de Finlàndia, 1887 - Estocolm, Suècia, 1979) fou una tennista sueca, guanyadora de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 28 de març de 1887 a la ciutat de Hèlsinki, capital en aquells moments del Gran Ducat de Finlàndia (territori dependent de l'Imperi Rus) i que avui dia és la capital de Finlàndia, en una família d'arrels sueques. Va morir el 4 de juny de 1979 a la ciutat d'Estocolm, capital de Suècia.

## Carrera esportiva

Va participar, als 25 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1912 realitzats a Estocolm (Suècia), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la prova olímpica de dobles mixts i la medalla de bronze en la prova de dobles mixts en pista coberta, en ambdues competicions amb el seu compatriota Gunnar Setterwall. També va participar en la competició individual, finalitzant quarta en la prova a l'aire lliure i setena en pista coberta.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1920 realitzats a Anvers (Bèlgica) participà en tres proves, finalitzant novament quarta en la prova individual, cinquena en la prova de dobles fent parella amb Lily Strömberg-von Essen i catorzena en la prova de dobles mixts fent parella amb Albert Lindqvist.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1924 realitzats a París (França) novament participà en les tres proves existents, finalitzant cinquena en la prova de dobles, fent parella novament amb Strömberg-von Essen, i dobles mixts, fent parella amb Henning Müller, així com novena en la prova individual.

## Jocs Olímpics
### Dobles mixtos

| Any | Campionat | Parella | Oponents | Resultat |
| 1912 | Jocs Olímpics, Estocolm, Suècia | Gunnar Setterwall | Dorothea Köring Heinrich Schomburgk | 4−6, 0−6 |
| 1912 | Jocs Olímpics (interior) | Gunnar Setterwall | Margareta Cederschiöld Carl Kempe | Renúncia |

## Referències

* ↑ «Sigrid Fick - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 7 agost 2024].
* 1 2 3 «Olympedia – Sigrid Fick». [Consulta: 7 agost 2024].
# Pau de Gallur (1159)

La Pau de Gallur és un acord firmat el 28 de febrer del 1159 a Ruzazol (Gallur) entre Sanç Garcés, dux de Pamplona i el comte de Barcelona Ramon Berenguer IV.
El tractat s'emmarca en la problemàtica sorgida arran del Testament d'Alfons I d'Aragó (1131) per la seva successió. En virtut d'aquest acord, Sanç Garcés, dux de Pamplona i el comte de Barcelona Ramon Berenguer IV posaren fi a la guerra de successió navarro-aragonesa. Va permetre el retorn de Lope de Artajona a Pamplona, on moriria un temps després. Però ser un acord efímer, perquè el 1161 Sanç el Savi va conquerir Erga i Navascués.

## Referències

* 1 2 Històrico-Arqueològica, Secció. ractats i negociacions diplomàtiques de Catalunya i de la Corona catalanoaragonesa a l'edat mitjana: 1.2. Tractats i negociacions diplomàtiques amb els regnes peninsulars i l'Àndalus (segle XI-1213). Institut d'Estudis Catalans, 2018-08-31, p. 47. ISBN 978-84-9965-418-8.
# 1136

El 1136 (MCXXXVI) fou un any de traspàs començat en dimecres del calendari julià.

## Necrològiques

* 22 de març - Orte (Itàlia): Alberó II de Chiny-Namur, príncep-bisbe de Lieja
# Paul Colas

Paul René Colas (París, 6 de maig de 1880 – París, 9 de setembre de 1956) va ser un tirador francès que va competir durant el primer quart del segle XX i que va prendre part en quatre edicions dels Jocs Olímpics, el 1908, 1912, 1920 i 1924.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va disputa tres proves del programa de tir. Va guanyar una medalla de bronze en la prova de Carrabina per equips, fou vint-i-cinquè en la de rifle lliure, 300 metres, tres posicions i vint-i-vuitè en la de rifle militar, 1000 iardes.
El 1912 va disputar els seus segons Jocs Olímpics, amb la participació en cinc proves del programa de tir. Guanyà l'or en les proves de rifle lliure, 300 metres tres posicions i rifle lliure, 600 metres. En la de rifle lliure, 300 metres per equips fou quart, cinquè en rifle militar per equips i vint-i-dosè en rifle militar, 300 metres tres posicions.
El 1920, un cop superada la Primera Guerra Mundial, disputà els seus tercers Jocs Olímpics. A Anvers disputà dues proves del programa de tir i sols destaca la setena posició en la prova del rifle lliure, 300 metres per equips.
El 1924, a París, disputà els seus darrers Jocs Olímpics, amb una medalla de plata en l'única prova que disputà, la de rifle lliure per equips.

## Referències

* 1 2 3 4 «Paul Colas Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 9 de juliol 2017. [Consulta: 10 setembre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
# Der müde Tod

Der müde Tod (La mort cansada) és una pel·lícula muda expressionista alemanya de 1921 dirigida per Fritz Lang.

## Trama

"En algun moment i en algun lloc", una parella d'enamorats està en una posada on coincideixen amb un desconegut misteriós (Bernhard Goetzke), qui resulta ser la mort. El nuvi (Walter Janssen) desapareix i la núvia (Lil Dagover) el busca, fins que s'adona que se'l va emportar la mort. Aquesta li mostra tres veles (vides) a punt d'extingir-se i li explica que només podrà recuperar al seu estimat si aconsegueix salvar alguna d'elles. Aquestes tres històries, interpretades pels mateixos actors, tindran lloc a "La ciutat dels fidels" durant el Ramadà, al carnaval de Venècia i a l'antiga Xina imperial.

## Influències

La Segona Història que transcorre en el Carnestoltes de Venècia està retitulada com Madonna Fiammetta en clara al·lusió a l'obra Elegia di Madonna Fiammetta, de Bocaccio
Als Estats Units, la pel·lícula es va estrenar amb gairebé tres anys de retard el 6 de juliol de 1924. Douglas Fairbanks havia comprat els drets, però no per a la distribució. Va copiar alguns trucs per a la seva pel·lícula El lladre de Bagdad. En una entrevista concedida en 1970, declarava l'autor::
| « | «Douglas Fairbanks, el vell, la va comprar [Les tres llums] per 8.000 dòlars i va copiar tot —però naturalment cinquanta mil vegades millor— a El lladre de Bagdad. Tenien departaments de trucatges. Tenien diners. Nosaltres havíem de fer tots els nostres trucs per nosaltres mateixos —a la càmera, al plató—, res al laboratori». | » |
Aquesta pel·lícula va influir en la trajectòria artística de Luis Buñuel, qui va dir que la pel·lícula "va obrir els meus ulls a la poètica expressivitat del cinema. En una entrevista amb François Truffaut, Alfred Hitchcock va esmentar que la pel·lícula li havia impressionat.
Segons Robert Cashill de Cineaste, la interpretació de Bernhard Goetzke com la mort va tenir una influència en El setè segell d'Ingmar Bergman.

## Referències

* ↑ Destiny (1921) - Release Info IMDb.com (anglès)
* 1 2 Töteberg, Michael: El cine de Fritz Lang, pág. 35.
* ↑ Bogdanovich, P.: Fritz Lang en América, p. 27
* ↑ Mi último suspiro (Memorias). Barcelona: Plaza & Janes, S.A, 1982, p. 88.
* ↑ El Cine Segun Hitchcock. Alianza Editorial, 1966, p. 34. ISBN 84-206-3856-0.
* ↑ Cashill, Robert «Destiny». Cineaste, Invierno de 2016, 01-12-2016, pàg. 66.

## Bibliografia

* Bogdanovich, Peter. Fritz Lang en América. 3ª. Fundamentos, 1991, p. 160. ISBN 84-245-0013-X.
* Casas, Quim. Fritz Lang. Madrid: Cátedra, 1991, p. 94-97. ISBN 84-376-1024-9.
* Töteberg, Michael. El cine de Fritz Lang. T&B Editores, 2013, p. 32-35. ISBN 978-84-15405-63-4.

## Enllaços externs

* Der müde Tod a silentera.com; (anglès).
* Der müde Tod a YouTube
* Estudi de la pel·lícula a Miradas.net
* Ressenya de la pel·lícula a eltestamentodeldoctorcaligari.com
# Liu Zhang (senyor de la guerra)

    En aquest nom xinès, el cognom és Liu.
Liu Zhang (mort el 219) va ser un senyor de la guerra durant el període de la tardana Dinastia Han d'història xinesa. Es va convertir en governador de la Província de Yi (益州), succeint al seu pare Liu Yan i va governar la regió fins al 214, quan ell es va rendir a Liu Bei. Després de rendir-se a Liu Bei, ell al seu torn es va rendir a Wu Oriental, i va morir poc després.

## Biografia
### Governació de la Província de Yi

El fill més jove de Liu Yan, Liu Zhang, va passar la seva carrera en la cort Han com a assistent els seus dos germans grans, Liu Fan i Liu Dan. Ell van servir a la cort quan hi estava controlada pels senyors de la guerra Li Jue i Guo Si. Liu Zhang va ser enviat per la cort per advertir al seu pare d'algunes accions seves, però en arribar el seu pare es va negar a deixar-lo tornar a la cort.
En el 194, després de la mort dels seus germans grans i el seu pare, ell aconseguí ser governador de la Província de Yi. Durant el seu govern sobre la província, ell no va mostrar cap ambició d'expandir el seu territori, però es diu que era un bon governant i que mantingué la pau en el seu regne.
En l'any 200 EC, Zhang Lu, que havia reconegut prèviament Liu Yan com el seu senyor, es va revoltar contra Liu Zhang. Liu Zhang a continuació va passar per les armes a la mare, germans, i altres familiars de Zhang Lu.
En el 211, per suggeriment del seu assessor Zhang Song, en va demanar a Liu Bei a venir en la seva ajuda en la lluita contra Zhang Lu. L'acollida de Liu Bei era un pla de Zhang Song, Fa Zheng, i Meng Da per en última instància fer-lo el seu líder, ja que el consideraven més ambiciós i digne de servir que Liu Zhang. Wang Lei, Huang Quan, Li Hui, i altres van tractar de convèncer a Liu Zhang Bei per no acceptar a Liu en el seu territori, però les seves peticions van ser ignorades i Liu Bei va ser rebut com un general convidat de Liu Zhang que aniria al front per lluitar contra Zhang Lu.
Quan les veritables intencions de Zhang Song van ser revelades a Liu Zhang pel seu germà gran Zhang Su, ell va executar Zhang Song i va començar la seva batalla contra Liu Bei, el qual llavors va començar la seva conquesta de la Província de Yi.

## Família

* Ancestre: Liu Yu, quart fill de l'Emperador Jing
* Pare: Liu Yan
* Germans:
** Liu Fan (劉範)
** Liu Dan (劉誕)
** Liu Mao (劉瑁)
* Fills:
** Liu Xun
** Liu Chan (劉闡)

## Referències

* ↑ Crespigny, Rafe de. A Biographical Dictionary of Later Han to the Three Kingdoms (23-220 AD) (en anglès). BRILL, 2006-12-01. ISBN 978-90-474-1184-0.
# Chasmopodium

Chasmopodium és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

A juny de 2024, el gènere està format per 2 espècies:
* Chasmopodium afzelii Stapf
* Chasmopodium caudatum (Hackel) Stapf

## Referències

* ↑ «Chasmopodium Stapf» (en castellà). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ Oliver, Daniel; Oliver, Daniel. Flora of tropical Africa. v.9:pt.1-2 (1917) [Gra.]. London: L. Reeve and co, 1917.
* ↑ «WFO Plant List | World Flora Online - genus Chasmopodium Stapf» (en anglès). [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ «Chasmopodium Stapf | Plants of the World Online | Kew Science» (en anglès). [Consulta: 22 novembre 2024].
# Pierre Dufour d'Astafort

Pierre Georges Marie Charles Dufour d'Astafort, (Le Mans, Sarthe, 6 de febrer de 1886 - París, 11 de novembre de 1957) va ser un genet francès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va disputar les cinc proves del programa d'hípica que es van disputar. Va guanyar la medalla de plata en la prova de salts d'obstacles per equips amb el cavall Amazone, mentre en la prova individual fou tretzè. En el concurs complet per equips fou quart, abandonà en el concurs complet individual i fou dinovè en doma clàssica.

## Referències

* ↑ «Pierre Dufour d'Astafort Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-12-18. [Consulta: 7 març 2017].
# Coll de sa Batalla (Calvià)

El coll de sa Batalla és un coll que hi ha a (Calvià), entre el puig d'en Saragossa i el puig de sa Ginesta. El travessa l'autopista d'Andratx i, just a la part nord de l'autopista, es troba la Capella de la Pedra Sagrada.
Fou allà on es produí la batalla del 12 de setembre de 1229, que enfrontà les tropes del rei Jaume I i els almohades que defensaven el seu regne. La victòria cristiana deixà el pas lliure per avançar sobre la capital, Madina Mayurqa. Un altre topònim, es puig des Rei, recorda segons la tradició el lloc conquerit pel mateix monarca després de la mort del seu cavaller, Guillem de Montcada. Probablement els fets succeïren en realitat al serral d'en Ferrer, un petit relleu localitzat al costat de Cas Saboners.

## Referències

* Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 2. Palma: Promomallorca, p. 41. ISBN 84-8661702-2.
# Derek Yu

Derek Yu (Pasadena (Califòrnia), 2 de juliol de 1982) és un dissenyador de videojocs, artista i blocaire nord-americà. Yu és conegut per haver participat en el procés creatiu de diversos videojocs, com ara Spelunky i Aquaria. Ha estat anomenat superestrella i icona genuïna de la indústria del videojoc.

## Referències

* ↑ Road To The IGF: Bit Blot's Aquaria gamasutra.com, October 23, 2006
* ↑ Inside Job: Interview; Aquaria Creators Derek Yu, Alec Holowka (page 2/5) Arxivat 2012-10-10 a Wayback Machine. escapistmagazine.com, 18 January 2008
* ↑ 4cr Interview - Derek Yu Arxivat 2008-01-16 a Wayback Machine. 4colorrebellion.com, September 30, 2005
* ↑ «Being Derek Yu: A Chat With The Creator of 'Spelunky', 'UFO 50'». Arxivat de l'original el 2018-02-08.