OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Karl Vernon

Karl Vernon (Neuenahr, Renània-Palatinat, Alemanya, 19 de juny de 1880 – Worthing, West Sussex, 11 de juliol de 1973), a vegades conegut pel sobrenom The Bean, va ser un remer britànic que va competir a començaments del segle xx.
Nascut a Neuenahr, Alemanya, al voltant de 1904 s'incorporà al Thames Rowing Club, destacant per primera vegada el 1906 a la Henley Royal Regatta, quan amb Julius Beresford fou segon a la Silver Goblets i a la Thames Cup, en un vuit en què també hi havia Bruce Logan. Beresford i Vernon tornaren a ser segons a la Silver Goblets el 1907 i 1908.
La tardor de 1907 Vernon i Beresford, juntament amb Logan i Charles Rought passaren a formar un nou quatre al Thames Rowing Club. Aquest quatre va romandre junt els següents cinc anys, guanyant la Steward Challenge Cup a la Henley el 1909 i 1911.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on guanyà la medalla de plata en la competició del quatre amb timoner del programa de rem, formant equip amb Julius Beresford, Charles Rought, Bruce Logan i Geoffrey Carr.
Durant la Primera Guerra Mundial va servir a la Royal Army Medical Corps i va ser reconegut amb la Medalla Militar.
Posteriorment fou entrenador habitual al Thames Rowing Club i en nombrosos clubs universitaris. Entre 1930 i 1932 fou capità del seu club i el 1943 vicepresident.

## Referències

* ↑ «Henley Royal Regatta Results of Final Races 1839–1939». Arxivat de l'original el 2012-03-09. [Consulta: 24 març 2017].
* ↑ «Karl Vernon Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-10-24. [Consulta: 23 març 2017].
* ↑ Page, Geoffrey. Hear The Boat Sing. Kingswood Press, 1991. ISBN 0-413-65410-9.
# Ràtzia hongaresa a la península Ibèrica (942)

L'any 942 una ràtzia hongaresa travessà saquejant-los els comtats carolingis, en especial els comtats de Besalú i Girona, arribaren a les portes de Barcelona i després s'encaminaren a les muralles de la ciutat de Làrida, que quedà assetjada a principis de juliol, amb una incursió a Wasqa en què van prendre el caid de Barbastre, però finalment foren derrotats per l'exèrcit musulmà de Muhammad ibn Hashim al-Tugibí, que poc abans havia recuperat a Garcia Sanxes I de Pamplona les penyes de Sen i Men, i el 5 d'abril en la Batalla de Tudela.
En la seva fugida per traspassar els Pirineus, van ser derrotats en la batalla de Baltarga per les host conjuntes catalanes i provençals.

## Referències

* ↑ Diversos autors, Santa Coloma de Farners a l'alta edat mitjana: La vila, l'ermita, el castell
* 1 2 Martínez Díez, Gonzalo. El condado de Castilla (711-1038): la historia frente a la leyenda (en castellà). Marcial Pons Historia, 2005, p.372-373. ISBN 8495379945.
* ↑ Museu d'Història de Catalunya, Princeses de terres llunyanes. Catalunya i Hongria a l'edat mitjana
* ↑ Antoni Carreras Casanovas, A propòsit del poblament de la Conca de Barberà abans del domini comtal
# Mangosta petita asiàtica

La mangosta petita asiàtica (Urva auropunctata) és una espècie de mamífer carnívor de la família de les mangostes (Herpestidae). La seva distribució originària va des de la península Aràbiga fins al sud-est asiàtic, passant per la part septentrional del subcontinent indi. Així mateix, ha estat introduïda a moltes parts del món. Viu a altituds d'entre 0 i 2.100 msnm. Els seus hàbitats naturals són els boscos, els matollars i les zones obertes. Caça rates, ratolins, serps, sargantanes, granotes, escorpins, centpeus, insectes grossos i altres bestioles. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència.

## Referències

* ↑ Entrada «Herpestes auropunctatus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 17 desembre 2023].
* ↑ «mangosta petita asiàtica». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 17 desembre 2023].
* ↑ Do Linh San et al., 2022, «Systematics and Evolution of the Mongooses (Herpestidae, Carnivora)» (G. Veron, M.-L. Patou i A. P. Jennings).
* 1 2 Jennings, A.; Veron, G. «Herpestes auropunctatus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN, 2016. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2016-1.RLTS.T70204120A70204139.en. [Consulta: 17 desembre 2023].
* ↑ Francis, 2019, p. 318.

## Bibliografia

* Do Linh San, E.; Sato, J. J.; Belant, J. L.; Somers, M. J. Small Carnivores: Evolution, Ecology, Behaviour, and Conservation (en anglès). Wiley-Blackwell, 2022. DOI 10.1002/9781118943274. ISBN 9781118943274.
* Francis, C. M. Field Guide to the Mammals of South-east Asia (en anglès). 2a edició. Bloomsbury, 2019. ISBN 978-1-4729-3499-4.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Mariano Arrate Esnaola

Mariano Arrate Esnaola, conegut com a Arrate, (Sant Sebastià, País Basc, 1892 - íd. 1963) fou un jugador de futbol basc, guanyador d'una medalla olímpica i destacat jugador de la Reial Societat. Va ser internacional amb la selecció espanyola.

## Biografia

Va néixer el 12 d'agost de 1892 a la ciutat de Sant Sebastià, capital de Guipúscoa. Fou germà dels també futbolistes Amador i Miguel Arrate. Morí el 24 de desembre de 1963 a la seva residència de Sant Sebastià.

## Carrera esportiva
### Trajectòria per clubs

Als 15 anys va iniciar la seva trajectòria professional com a estibador al port de Sant Sebastià, si bé estigué interessat des de ben petit pel futbol. Va iniciar la seva activitat futbolística al club Luchana de Barakaldo, si bé el 1909 va passar a formar part de l'Athletic de Sant Sebastià fins que el 1911 fou fitxat pel Reial Societat.
En aquest equip passà a jugar de defensa esquerra i hi va romandre 13 temporades, fins al 1924, moment en el qual decidí retirar-se amb 31 anys. En aquestes 13 temporades jugà 65 partits i marcà onze gols.
El 1913 arribà a la final de la Copa d'Espanya davant el FC Barcelona, en una competició a doble partit, si bé fou necessari un tercer partit de desempat. Finalment la victòria fou per l'equip barcelonista. El 5 d'octubre de 1913 va formar part de l'equip de la Reial Societat, que va participar en el partit inaugural de l'Estadi d'Atotxa, que s'enfrontà a l'Athletic Club.

### Trajectòria amb la selecció espanyola

Arrate va jugar sis partits amb la selecció espanyola, amb la qual va marcar un gol. Va debutar amb ella en el mateix partit que aquesta debutava a nivell internacional en un partit realitzat el 28 d'agost de 1920 a la ciutat de Brussel·les contra la selecció de futbol de Dinamarca amb motiu dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1920 realitzats a Anvers (Bèlgica), a la qual va vèncer per un a zero. En aquest partit va esdevenir el capità de la selecció i amb aquesta aconseguí guanyar la medalla de plata en els Jocs Olímpics.
L'any 1922 va participar amb la selecció de futbol del País Basc en una gira per Sud-amèrica.
L'últim partit jugat amb la selecció espanyola fou un amistós disputat a Anvers el 4 de febrer de 1923 contra la selecció de futbol de Bèlgica, en el qual la selecció espanyola fou derrotada per un gol a zero.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Mariano Arrate». [Consulta: 12 febrer 2024].
* ↑ Mariano Arrate Esnaola, Atotxa.org
* ↑ «Real Sociedad - Barcelona (1 - 3) 20/04/1919 | BDFutbol». [Consulta: 12 febrer 2024].
* ↑ «El inagotable Mariano Arrate». [Consulta: 12 febrer 2024].
# Sant Disèir

Saint-Dizier-en-Diois és un municipi francès situat al departament de la Droma i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 35 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Dizier-en-Diois era de 35 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 38 habitatges, 18 eren l'habitatge principal de la família i 20 eren segones residències. 35 eren cases i 1 era un apartament. Dels 18 habitatges principals, 15 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 3 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 10 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Dizier-en-Diois el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 21 persones, 9 eren actives i 12 eren inactives. De les 9 persones actives 7 estaven ocupades (4 homes i 3 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 12 persones inactives 6 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Saint-Dizier-en-Diois hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Dizier-en-Diois a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Dizier-en-Diois a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Can Castany (Gelida)

Can Castany és una masia de Gelida (Alt Penedès) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Masia catalana de tipus basilical, planta rectangular coberta a dos vessants, de planta pis i un cos central més elevat amb els tres arquets tradicionals i les encavallades de fusta interiors. Enganxada a La Ferreria, edifici del segle xiii, cal destacar-hi el portal d'entrada amb la gravació a la pedra de "Pere Civil, 1789", el pati amb palmeres i l'entrada i garatge modernistes. L'interior està molt modificat, com dissortadament la façana principal.
A la finca fan servir la tècnica de reomplir banyes de vaca amb fems per generar substrats per les properes collites.

## Referències

* ↑ «Can Castany». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 octubre 2017].
* ↑ «La vida que neix de les banyes de bonyiga» (en catalan). La Mira, 01-11-2024. [Consulta: 9 novembre 2024].
# 24 Hores de Montjuïc 1956

L'edició de 1956 de les 24 Hores de Montjuïc fou la 2a d'aquesta prova, organitzada per la Penya Motorista Barcelona al Circuit de Montjuïc el cap de setmana del 7 i 8 de juliol.

## Classificació general

| Posició | Pilot 1 | Pilot 2 | Motocicleta | Voltes |
| 1 | Juan Elizalde | Arturo Elizalde "Lucas" | Montesa Sport 142 | 549 |
| 2 | "Foca" | Josep Sol | Montesa 125 | 536 |
| 3 | Marcel Cama | Sirera | Montesa Sport | 535 |
| 4 | España | Marquès | Montesa 125 | 534 |
| 5 | Andreu Basolí | Paco Tombas | Derbi 500 | 514 |
| 6 | Ricard Fargas | Manuel Relats | Ducati 125 | 512 |
| 7 | Alfredo Flores | Jordi Balasch | Ducati 125 | 506 |
| 8 | Polo | Josep Maria Rodà | Ducati 125 | 503 |
| 9 | Joan Soler Bultó | Josep Maria Llobet "Turuta" | Montesa Sport | 497 |
| 10 | Aragonès | Estapé | Sanglas 500 | 495 |
* ↑ 2.082,266 km totalitzats, a una velocitat mitjana de 86,761 km/h.

## Guanyadors per categories
### Motocicletes esportives

| Categoria | Pilot 1 | Pilot 2 | Motocicleta | Voltes |
| 125 cc | Ricard Fargas | Manuel Relats | Ducati | 512 |
| 250 cc | Juan Elizalde | Arturo Elizalde "Lucas" | Montesa | 549 |
| 500 cc | Andreu Basolí | Paco Tombas | Derbi | 514 |

### Motocicletes comercials

| Categoria | Pilot 1 | Pilot 2 | Motocicleta | Voltes |
| 100 cc | U. Ferrari | J. Varadé | Moto Guzzi Hispania | 443 |
| 125 cc | "Foca" | Josep Sol | Montesa 125 | 536 |
| 175 cc | González | Manuel Traver | Evycsa | 432 |
| 250 cc | Lluch | Jaume Borrull | Lube-NSU | 494 |

## Trofeus addicionals

| Trofeu | Guanyador |
| II Trofeu "El Centauro" de El Mundo Deportivo | Montesa (Juan Elizalde - Arturo Elizalde "Lucas") |
| Trofeu "Productos Carlen" | Montesa |

## Referències

* «Las 24 Horas Motociclistas de Montjuich» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo.
* «Les 24 Heures de Montjuich (improprement appelées parfois 24 Heures de Barcelone)» (en francès). racingmemo.free.fr. [Consulta: 20 setembre 2015].
* Roig, Miquel. «24 Horas Motociclistas de Montjuïc - Dossier de Prensa» (PDF) (en castellà). dailymotos.com. Museu de la Moto de Barcelona, 19-07-2012. [Consulta: 20 setembre 2015].
# 24 Hores de Montjuïc 1961

L'edició de 1961 de les 24 Hores de Montjuïc fou la 7a d'aquesta prova, organitzada per la Penya Motorista Barcelona al Circuit de Montjuïc el cap de setmana del 1 i 2 de juliol. Era la segona prova de la Copa FIM de resistència d'aquell any.

## Classificació general

| Posició | Pilot 1 | Pilot 2 | Motocicleta | Voltes | Km | Km/h |
| 1 | Norman Price | Peter Darvill | BMW 600 | 613 | 2.325,550 | 96,897 |
| 2 | Enzo Rippa | Ricard Fargas | Ducati | 605 | 2.293,983 | 95,582 |
| 3 | Peter Inchley | Robin Good | Ariel | 575 | 2.182,907 | 90,954 |
| 4 | René Vasseur | Claude Guillotin | BMW | 571 | 2.165,857 | 90,244 |
| 5 | Jaume Bordoy | Manuel Traver | Bultaco | 561 | 2.126,948 | 88,622 |
| 6 | Joan Sobrepera "Tiger" | José Medrano | Bultaco | 553 | 2.099,321 | 87,741 |
| 7 | Josep Maria Busquets | César Gracia | Montesa | 552 | 2.094,319 | 87,263 |
| 8 | Antoni Del Castillo | "Japonès" | Bultaco | 533 | 2.022,300 | 84,262 |
| 9 | J. Bauer | Albert Pfuhl | Heinkel | 506 | 1.919,164 | 79,965 |
| 10 | Manolo Larratea | Angel Molina | Bultaco | 501 | 1.900,321 | 79,180 |

### Per marques

| Posició | Marca |
| 1 | Ducati |
| 2 | Bultaco |
| 3 | Montesa |

## Guanyadors per categories

| Categoria | Pilot 1 | Pilot 2 | Motocicleta | Voltes | Km | Km/h |
| 125 cc | Jaume Bordoy | Manuel Traver | Bultaco | 561 | 2.126,948 | 88,622 |
| 250 cc | Enzo Rippa | Ricard Fargas | Ducati | 605 | 2.293,983 | 95,582 |
| +250 cc | Norman Price | Peter Darvill | BMW | 613 | 2.325,550 | 96,897 |

## Trofeus addicionals

| Trofeu | Guanyador | Punts |
| Trofeu Juan Antonio Samaranch | Norman Price - Peter Darvill | 74 |
| Trofeu Conrado Cadirat per equips de marca | BMW | 5 |
| VII Trofeu "Centauro" de El Mundo Deportivo | BMW (Norman Price - Peter Darvill) | - |

## Referències

* «Las 24 Horas Motociclistas Internacionales de Montjuich» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo.
* «Les 24 Heures de Montjuich (improprement appelées parfois 24 Heures de Barcelone)» (en francès). racingmemo.free.fr. [Consulta: 20 setembre 2015].
* Roig, Miquel. «24 Horas Motociclistas de Montjuïc - Dossier de Prensa» (PDF) (en castellà). dailymotos.com. Museu de la Moto de Barcelona, 19-07-2012. [Consulta: 20 setembre 2015].
# 24 Hores de Montjuïc 1971

L'edició de 1971 de les 24 Hores de Montjuïc fou la 17a d'aquesta prova, organitzada per la Penya Motorista Barcelona al Circuit de Montjuïc el cap de setmana del 3 i 4 de juliol. Era la segona prova de la Copa FIM de resistència.

## Classificació general

| Posició | Pilot 1 | Pilot 2 | Motocicleta | Voltes |
| 1 | Augusto Brettoni | Sergio Angiolini | Laverda 750 | 687 |
| 2 | Clive Brown | Nigel Rollason | BSA | 679 |
| 3 | Bruno Cretti | Ron Wittich | Laverda | 671 |
| 4 | Roland Borel | Philippe Schreyer | Laverda | 668 |
| 5 | Gary Green | Peter McKinley | Triumph | 656 |
| 6 | Salvador Cañellas | Quique De Juan | Bultaco 360 | 652 |
| 7 | Peter Jones | Keith Martin | Suzuki | 652 |
| 8 | Benjamí Grau | Joan Bordons | Bultaco 360 | 645 |
| 9 | Alexander Schirmer | Horst Glück | BMW | 637 |
| 10 | Mick Nugent | Graham Sharp | Triumph | 629 |
* ↑ 2.605,948 km totalitzats, a una velocitat mitjana de 108,581 km/h.

## Trofeus addicionals

* XVII Trofeu "Centauro" de El Mundo Deportivo: Laverda (Augusto Brettoni - Sergio Angiolini)

## Referències

* «Clasificación» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo.
* «Les 24 Heures de Montjuich (improprement appelées parfois 24 Heures de Barcelone)» (en francès). racingmemo.free.fr. [Consulta: 20 setembre 2015].
* Roig, Miquel. «24 Horas Motociclistas de Montjuïc - Dossier de Prensa» (PDF) (en castellà). dailymotos.com. Museu de la Moto de Barcelona, 19-07-2012. [Consulta: 20 setembre 2015].
# 24 Hores de Montjuïc 1980

L'edició de 1980 de les 24 Hores de Montjuïc fou la 26a d'aquesta prova, organitzada per la Penya Motorista Barcelona al Circuit de Montjuïc el cap de setmana del 5 i 6 de juliol. Era la quarta prova del Campionat del Món de resistència (anomenat Campionat d'Europa fins al 1979) d'aquell any.

## Classificació general

| Posició | Pilot 1 | Pilot 2 | Motocicleta | Voltes |
| 1 | Josep Maria Mallol | Alejandro Tejedo | Ducati 900 | 757 |
| 2 | Wilfried Schneider | Dieter Heinen | Honda | 755 |
| 3 | Johan van der Wald | Bert Struyck | Honda | 755 |
| 4 | Helmut Dähne | Alois Tost | Honda | 739 |
| 5 | Marc Chabert | Philippe Sagnol | Kawasaki | 738 |
| 6 | Pierre Guy | Claude Fior | Honda | 734 |
| 7 | Jean-Claude Vinel | Jean-Pierre Geneletti | Honda | 729 |
| 8 | Christian Le Liard | Frédéric Fourgeaud | Kawasaki | 723 |
| 9 | Dominique Auguin | Wolfgang Gierden | Honda | 720 |
| 10 | Luis Miguel Reyes | Alfons Duran | Ducati | 713 |
* ↑ Velocitat mitjana: 119,708 km/h.

## Trofeus addicionals

* XXVI Trofeu "Centauro" de El Mundo Deportivo: Ducati (Josep Maria Mallol - Alejandro Tejedo)

## Referències

* «Clasificación» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo.
* «Les 24 Heures de Montjuich (improprement appelées parfois 24 Heures de Barcelone)» (en francès). racingmemo.free.fr. [Consulta: 20 setembre 2015].
* Roig, Miquel. «24 Horas Motociclistas de Montjuïc - Dossier de Prensa» (PDF) (en castellà). dailymotos.com. Museu de la Moto de Barcelona, 19-07-2012. [Consulta: 20 setembre 2015].
# Kathryn Keeler

Kathryn Keeler (Galveston, 3 de novembre de 1956), també coneguda com a Kathy Keeler, és una ex-remadora estatunidenca que va competir durant la dècada de 1980. Es casà amb el també remer Harry Parker.
Estudià a la Universitat Wesleyana, on es graduà el 1978. El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla d'or en la prova del vuit amb timoner del programa de rem. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món de rem. Un cop retirada exercí d'entrenadora de l'equip nacional estatunidenc de rem.

## Referències

* 1 2 3 4 «Kathy Keeler Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 23 octubre 2019].
* ↑ Fitxa a worldrowing.com Arxivat 2021-01-07 a Wayback Machine. FISA
# Judith Strong

Judith Strong (Northampton, 26 de març de 1960) és una jugadora d'hoquei sobre herba estatunidenca que va competir durant la dècada de 1980.
De jove practicà diversos esports, però un cop a la Universitat de Massachusetts Amherst se centrà en l'hoquei sobre herba i el lacrosse. El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre herba. Posteriorment fou professora d'educació física al Smith College i a finals de la dècada de 1980 exercí d'entrenadora d'hoquei sobre herba i de lacrosse durant molts anys, alhora que feia d'àrbrit d'ambdós esports.

## Referències

* 1 2 «Judy Strong Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 5 desembre 2019].
# Candy Costie

Candy Costie (Seattle, 12 de març de 1963) és una nedadora estatunidenca, ja retirada, especialitzada en natació sincronitzada que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on disputà les dues proves del programa de natació sincronitzada. Guanyà la medalla d'or en la prova per parelles, junt a Tracie Ruiz, mentre en la de solo abandonà.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de plata al Campionat del Món de natació de 1982 i una medalla d'or als Jocs Panamericans. El 1995 fou inorporada a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 «Candy Costie Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 28 març 2020].
* 1 2 «Candy Costie profile at international swimming Hall of Fame». ishof.org. Arxivat de l'original el 27 octubre 2007. [Consulta: 19 novembre 2014].