# François Truffaut

François Roland Truffaut (París, 6 de febrer de 1932 - Neuilly-sur-Seine, 21 d'octubre de 1984) va ser un crític de cinema, director i actor francès. Va ser un dels iniciadors del moviment anomenat Nouvelle Vague.

## Biografia
### Primers anys de vida

Truffaut va néixer a París el 6 de febrer de 1932. La seva mare era Janine de Montferrand, secretària del diari L'Illustration. El futur marit de la seva mare, Roland Truffaut, arquitecte i decorador, el va acceptar com a fill adoptiu i li va donar el seu cognom. No coneixerà el seu veritable pare fins molt més tard. Va passar a viure amb diverses mainaderes i la seva àvia durant uns quants anys. La seva àvia li va inculcar el seu amor pels llibres i la música. Va viure amb ella fins a la seva mort, quan Truffaut tenia vuit anys. Va ser només després de la seva mort que va viure amb els seus pares.
Es desconeix la identitat del pare biològic de Truffaut, però l'any 1968 una agència de detectius privats va revelar que la seva investigació sobre l'assumpte va portar a un Roland Levy, un dentista jueu de Baiona. La família de la mare de Truffaut va disputar la troballa, però Truffaut ho va creure i ho va acceptar.
François Truffaut va estudiar a l'escola de la rue Clauzel i al Liceu Rollin, encara que no va ser mai un alumne exemplar.

### Hores al cinema

A partir del 1939, el jove François Truffaut, lector apassionat, es passa el dia al cinema, de vegades durant les hores en què hauria de ser a classe.
Truffaut sovint quedava amb amics i intentava estar fora de casa tant com era possible. Va conèixer Robert Lachenay des de la infància i van ser els millors amics de tota la vida. Lachenay va ser la inspiració del personatge René Bigey a Les Quatre Cents Coups i va treballar com a assistent en algunes de les pel·lícules de Truffaut. El cinema va oferir a Truffaut la millor escapada d'una vida domèstica insatisfactòria. Tenia vuit anys quan va veure la seva primera pel·lícula, Paradis Perdu (Paradise Lost, 1939), d’Abel Gance, començant la seva obsessió. Sovint es va saltar l'escola i es va colar als teatres perquè no tenia diners per a l'entrada. Després de ser expulsat de diverses escoles, als 14 anys va decidir fer-se autodidacta. Dos dels seus objectius acadèmics eren veure tres pel·lícules al dia i llegir tres llibres a la setmana. Des del 1946, una vegada deixa els estudis, sobreviu amb petites feines i funda un cineclub el 1947. A causa d'uns quants furts l'envien a un correccional. Gràcies al crític de cinema André Bazin, comença a treballar a Travail et Culture.
Truffaut va freqüentar la Cinémathèque Française d’Henri Langlois, on va estar exposat a innombrables pel·lícules estrangeres, familiaritzant-se amb el cinema estatunidenc i amb directors com John Ford, Howard Hawks i Nicholas Ray, així com els del director britànic Alfred Hitchcock.

## Carrera
### André Bazin

Després de crear el seu propi cineclub el 1948, Truffaut va conèixer André Bazin, que va tenir un gran efecte en la seva vida professional i personal. Bazin era crític i cap d'una altra societat cinematogràfica en aquell moment. Es va convertir en amic personal de Truffaut i el va ajudar a sortir de diverses situacions financeres i criminals durant els seus anys de formació.
Truffaut es va unir a l’exèrcit francès el 1950, als 18 anys, però va passar els dos anys següents intentant escapar. Va ser detingut per intentar abandonar l'exèrcit i va acabar a la presó militar. Bazin va utilitzar els seus contactes polítics per aconseguir que Truffaut fos alliberat i li va donar una feina a la seva nova revista de cinema, Cahiers du cinéma.

### Cahiers du Cinéma

Durant els anys següents, Truffaut es va convertir en crític (i més tard editor) a Cahiers, on va ser famós per les seves crítiques brutals i implacables. Es deia "L'enterrador del cinema francès" i va ser l'únic crític francès no convidat al Festival de Cannes de 1958. Va donar suport a Bazin en el desenvolupament d'una de les teories més influents del cinema, la teoria de l'autor.
El 1954, Truffaut va escriure un article als Cahiers du cinéma, "Une Certaine Tendance du Cinéma Français", en què atacava l'estat del cinema francès, criticant certs guionistes i productors, i enumerant vuit directors que considerava incapaços d'idear els tipus de personatges i històries "viles" i "grotescs" que va qualificar de característics de la indústria cinematogràfica francesa: Jean Renoir, Robert Bresson, Jean Cocteau, Jacques Becker, Abel Gance, Max Ophüls, Jacques Tati i Roger Leenhardt. L'article va provocar una tempesta de controvèrsia i va fer arribar a Truffaut una oferta per escriure per al setmanari cultural de circulació nacional i més llegit Arts-Lettres-Spectacles. Truffaut va escriure més de 500 articles cinematogràfics per a aquesta publicació durant els propers quatre anys.
Truffaut va idear més tard la teoria de l'autor, segons la qual el director era l'"autor" de la seva obra i grans directors com Renoir o Hitchcock tenen estils i temàtiques diferents que impregnen les seves pel·lícules. Encara que la seva teoria no va ser àmpliament acceptada aleshores, va obtenir cert suport als anys 60 del crític estatunidenc Andrew Sarris. El 1967, Truffaut va publicar la seva entrevista d'un llibre de Hitchcock, Hitchcock/Truffaut (Nova York: Simon & Schuster).

### Curtmetratges

El 1954 dirigeix el seu primer curtmetratge.
El 1956 és ajudant de direcció de Roberto Rossellini. Es casa el 1957 amb Madeleine Morgenstern, filla d'un distribuïdor. Aquest mateix any dirigeix Les Mistons. El 1958 roda Les Quatre Cents Coups, que tindrà un èxit espectacular i servirà de carta de presentació al món del moviment de la Nouvelle vague. Dirigirà pel·lícules fins a la seva mort, el 21 d'octubre de 1984, a Neuilly-sur-Seine, a causa d'un tumor cerebral.
Roger Ebert va incloure Els 400 cops al seu cànon de grans pel·lícules, i conclou: "una de les seves pel·lícules més curioses i inquietants és L'habitació verda (1978), basada en la història de Henry James ' The Altar of the Dead ', sobre un home. i una dona que comparteix la passió per recordar els seus éssers estimats morts.Jonathan Rosenbaum, que pensa que The Green Room pot ser la millor pel·lícula de Truffaut, em va dir que la considera com un homenatge del director a la teoria de l'autor.Aquesta teoria, creada per Bazin i els seus deixebles (Truffaut, Godard, Resnais, Chabrol, Rohmer, Malle), van declarar que el director era el veritable autor d'una pel·lícula, no l'estudi, el guionista, l'estrella, el gènere... Si les figures de la sala verda representen els grans directors del passat, potser ara hi ha un santuari a Truffaut. A un li agrada pensar en el fantasma d'Antoine Doinel encenent una espelma davant d'ell".

## Mort i llegat

Està enterrat al cementiri de Montmartre, a París.
Cal destacar que François Truffaut apareix com a actor en diverses de les seves pel·lícules, com L'habitació verda, La nit americana i L'infant salvatge, i també en la pel·lícula de Steven Spielberg, admirador seu, Encontres a la tercera fase, de 1977, en què interpreta el paper del savi francès Claude Lacombe.

## Filmografia
### Director

* 1954: Une visite
* 1957: Les Mistons
* 1958: Une histoire d'eau, signada amb Jean-Luc Godard
* 1959: Les Quatre Cents Coups
* 1960: Tirez sur le pianiste
* 1961: Tire-au-flanc 62, signada amb Claude de Givray
* 1962: Jules et Jim
* 1962: Antoine et Colette (migmetratge de la pel·lícula d'esquetxos L'Amour à 20 ans)
* 1964: La Peau douce
* 1966: Fahrenheit 451
* 1968: La núvia vestia de negre (La Mariée était en noir)
* 1968: Baisers volés
* 1969: La sirena del Mississipí (La Sirène du Mississippi)
* 1969: L'infant salvatge (L'Enfant sauvage)
* 1970: Domicile conjugal
* 1971: Les dues angleses i el continent (Les Deux Anglaises et le Continent)
* 1972: Une belle fille comme moi
* 1973: La nit americana (La Nuit américaine) (Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa)
* 1975: L'Histoire d'Adèle H.
* 1976: La pell dura (L'Argent de poche)
* 1977: L'home a qui agradaven les dones (L'Homme qui aimait les femmes)
* 1978: L'habitació verda (La Chambre verte)
* 1979: L'Amour en fuite
* 1980: Le Dernier métro (César a la millor pel·lícula i César al millor director)
* 1981: La Femme d'à côté
* 1983: Vivement dimanche!

### Actor

* 1956: Le Coup du berger de Jacques Rivette
* 1959: Les Quatre Cents Coups de François Truffaut
* 1969: L'infant salvatge (L'Enfant sauvage) de François Truffaut
* 1971: Les dues angleses i el continent (Les Deux Anglaises et le Continent) de François Truffaut
* 1973: La nit americana (La Nuit américaine) de François Truffaut
* 1974: I'm a Stranger Here Myself documental de David Helpern i James C. Gutman
* 1975: L'Histoire d'Adèle H. de François Truffaut
* 1976: La pell dura (L'Argent de poche) de François Truffaut
* 1977: L'Homme qui aimait les femmes de François Truffaut
* 1977: Encontres a la tercera fase de Steven Spielberg
* 1978: L'habitació verda (La Chambre verte) de François Truffaut
* 2003: The Dreamers de Bernardo Bertolucci conté una seqúència on Truffaut fa una lectura durant la crisi dels directors davant la Cinémathèque Française.

### Productor

* 1958: Paris nous appartient de Jacques Rivette
* 1959: Les Quatre Cents Coups de François Truffaut
* 1968: L'Enfance nue de Maurice Pialat
* 1978: La Chambre verte de François Truffaut
* 1980: Le Dernier Métro de François Truffaut
* 1981: La Femme d'à côté de François Truffaut

### Guionista

* 1959: Les Quatre Cents Coups de François Truffaut
* 1959: À bout de souffle de Jean-Luc Godard
* 1960: Tirez sur le pianiste de François Truffaut
* 1961: Une grosse tête de Claude de Givray
* 1962: Antoine et Colette de François Truffaut (sketch de L'Amour à 20 ans de Shintaro Ishihara, Marcel Ophuls, Renzo Rossellini, François Truffaut et Andrzej Wajda)
* 1964: Mata Hari, agent H21 de Jean-Louis Richard
* 1964: La Peau douce de François Truffaut
* 1966: Fahrenheit 451 de François Truffaut
* 1968: La mariée était en noir de François Truffaut
* 1968: Baisers volés de François Truffaut
* 1969: L'Enfant sauvage de François Truffaut
* 1969: La Sirène du Mississippi de François Truffaut
* 1970: Domicile conjugal de François Truffaut
* 1971: Les Deux Anglaises et le Continent de François Truffaut
* 1972: Une belle fille comme moi de François Truffaut
* 1973: La Nuit américaine de François Truffaut
* 1975: L'Histoire d'Adèle H. de François Truffaut
* 1977: L'Homme qui aimait les femmes de François Truffaut
* 1978: La Chambre verte de François Truffaut
* 1979: L'Amour en fuite de François Truffaut
* 1980: Le Dernier Métro de François Truffaut
* 1981: La Femme d'à côté de François Truffaut
* 1983: Vivement dimanche ! de François Truffaut
* 1983: Breathless' de Jim McBride
* 1988: La Petite Voleuse de Claude Miller
* 1995: Belle Époque de Gavin Millar

### Dialoguista

* 1959: Les Quatre Cents Coups de François Truffaut
* 1969: La sirena del Mississipí de François Truffaut

## Referències

* 1 2 «Francois Truffaut – French New Wave Director». Newwavefilm.com. Arxivat de l'original el 6 febrer 2021. [Consulta: 6 febrer 2012].
* ↑ Robert Ingram. François Truffaut: Film Author, 1932–1983. Taschen, 2004, p. 94. ISBN 978-3-8228-2260-9.
* ↑ Baecque, Antoine de; Toubiana, Serge. Truffaut: A Biography (en anglès). University of California Press, 2000-09-04. ISBN 978-0-520-22524-4.
* 1 2 «François Truffaut – Movie and Film Biography and Filmography». Allmovie.com, 21-10-1984. Arxivat de l'original el 4 febrer 2010. [Consulta: 6 febrer 2012].
* ↑ Ingram, Robert; Duncan, Paul. François Truffaut: Film Author, 1932-1983 (en anglès). Taschen, 2004. ISBN 978-3-8228-2260-9.
* ↑ (en anglès) [Consulta: 31 gener 2017].
* ↑ Truffaut, François. Correspondence, 1945–1984. Farrar, Straus and Giroux, 1989, p. 17, 50, 57.
* ↑ ((The Editors of Encyclopædia Britannica)). «Auteur theory Filmmaking». A: , 20 juliol 1998.
* ↑ Kovacsics, Violeta L'edat daurada de Cahiers du Cinéma, pàg. 17-18.
* ↑ Truffaut, François. François Truffaut: Interviews (en anglès). Univ. Press of Mississippi, 2008. ISBN 978-1-934110-14-0.
* ↑ , 08-08-1999 [Consulta: 26 gener 2023].
* ↑ Cahoreau, Gilles. François Truffaut: 1932-1984 (en francès). (Julliard) reedició digital FeniXX, 1989. ISBN 978-2-260-03955-6.
* ↑ Insdorf, Annette. François Truffaut (en anglès). Plunkett Lake Press, 2020-08-31.
* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > La núvia vestia de negre». [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > La sirena del Mississipí». [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > L'infant salvatge». [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Les dues angleses i el continent». [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > La nit americana». [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > La pell dura». [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > L'home a qui agradaven les dones». [Consulta: 18 gener 2023].
* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > L'habitació verda». [Consulta: 18 gener 2023].

## Enllaços externs

* «Truffaut par Truffaut» (en francès). Cinematheque.fr. [Consulta: 18 gener 2023].
Premis de François Truffaut :
Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa1947–1955 (Honorary)
1947: Sciuscià – Vittorio De Sica
1948: Monsieur Vincent – Maurice Cloche
1949: El lladre de bicicletes – Vittorio De Sica
1950: Au-delà des grilles – René Clément
1951: Rashōmon – Akira Kurosawa
1952: Jocs prohibits – René Clément
1953: Sense premi
1954: Jigokumon – Teinosuke Kinugasa
1955: Musashi Miyamoto – Hiroshi Inagaki
1956–1975
1956: La strada – Federico Fellini
1957: Les nits de la Cabiria – Federico Fellini
1958: El meu oncle – Jacques Tati
1959: Orfeu negre – Marcel Camus
1960: La font de la donzella – Ingmar Bergman
1961: Såsom i en spegel – Ingmar Bergman
1962: Les dimanches de Ville d'Avray – Serge Bourguignon
1963: Fellini 8 ½ – Federico Fellini
1964: Ahir, avui i demà – Vittorio De Sica
1965: Obchod na korze – Ján Kadár & Elmar Klos
1966: Un homme et une femme – Claude Lelouch
1967: Ostře sledované vlaky – Jiří Menzel
1968: Guerra i pau – Serguei Bondartxuk
1969: Z – Costa-Gavras
1970: Investigació sobre un ciutadà – Elio Petri
1971: El jardí dels Finzi Contini – Vittorio De Sica
1972: El discret encant de la burgesia – Luis Buñuel
1973: La nit americana – François Truffaut
1974: Amarcord – Federico Fellini
1975: Dersu Uzala – Akira Kurosawa
1976–2000
1976: La Victoire en chantant – Jean-Jacques Annaud
1977: La vida al davant – Moshé Mizrahi
1978: Préparez vous mouchoirs – Bertrand Blier
1979: El timbal de llauna – Volker Schlöndorff
1980: Moscou no creu en les llàgrimes – Vladímir Menxov
1981: Mephisto – István Szabó
1982: Volver a empezar – José Luis Garci
1983: Fanny i Alexander – Ingmar Bergman
1984: La Diagonale du fou – Richard Dembo
1985: La historia oficial – Luis Puenzo
1986: L'assalt – Fons Rademakers
1987: El festí de Babette – Gabriel Axel
1988: Pelle, el conqueridor – Bille August
1989: Cinema Paradiso – Giuseppe Tornatore
1990: Reise de Hoffnung – Xavier Koller
1991: Mediterraneo – Gabriele Salvatores
1992: Indoxina – Régis Wargnier
1993: Belle Époque – Fernando Trueba
1994: Cremat pel sol – Nikita Mikhalkov
1995: Antonia – Marleen Gorris
1996: Kolja – Jan Svěrák
1997: Caracter – Mike van Diem
1998: La vida és bella – Roberto Benigni
1999: Todo sobre mi madre – Pedro Almodóvar
2000: Tigre i drac – Ang Lee
2001–present
2001: Ničija zemlja – Danis Tanović
2002: Nirgendwo in Afrika – Caroline Link
2003: Les Invasions barbares – Denys Arcand
2004: Mar adentro – Alejandro Amenábar
2005: Tsotsi – Gavin Hood
2006: La vida dels altres – Florian Henckel von Donnersmarck
2007: Els falsificadors – Stefan Ruzowitzky
2008: Okuribito – Yojiro Takita
2009: El secreto de sus ojos – Juan José Campanella
2010: En un món millor – Susanne Bier
2011: Nader i Simin, una separació – Asghar Farhadi
2012: Amor – Michael Haneke
2013: La grande bellezza – Paolo Sorrentino
2014: Ida – Paweł Pawlikowski
2015: Saul fia – László Nemes
2016: Forushande – Asghar Farhadi
2017: Una mujer fantástica – Sebastián Lelio
2018: Roma – Alfonso Cuarón
2019: Paràsits – Bong Joon-ho
2020: Una altra ronda – Thomas Vinterberg
2021: Drive My Car – Ryusuke Hamaguchi
2022: Res de nou a l'oest – Edward Berger
Premi a la millor direcció del Festival de Canes 1946–1975
René Clément (1946)
René Clément (1949)
Luis Buñuel (1951)
Christian-Jaque (1952)
Jules Dassin / Serguei Vassiliev (1955)
Serguei Iutkevitx (1956)
Robert Bresson (1957)
Ingmar Bergman (1958)
François Truffaut (1959)
Iúlia Sólntseva (1961)
Liviu Ciulei (1965)
Sergei Iutkevitx (1966)
Ferenc Kósa (1967)
Vojtěch Jasný / Glauber Rocha (1969)
John Boorman (1970)
Miklós Jancsó (1972)
Michel Brault / Costa-Gavras (1975)
1976–2000
Ettore Scola (1976)
Nagisa Oshima (1978)
Terrence Malick (1979)
Werner Herzog (1982)
Robert Bresson / Andrei Tarkovski (1983)
Bertrand Tavernier (1984)
André Téchiné (1985)
Martin Scorsese (1986)
Wim Wenders (1987)
Fernando Solanas (1988)
Emir Kusturica (1989)
Pavel Lungin (1990)
Joel Coen (1991)
Robert Altman (1992)
Mike Leigh (1993)
Nanni Moretti (1994)
Mathieu Kassovitz (1995)
Joel Coen (1996)
Wong Kar-wai (1997)
John Boorman (1998)
Pedro Almodóvar (1999)
Edward Yang (2000)
2001–present
Joel Coen / David Lynch (2001)
Paul Thomas Anderson / Im Kwon-taek (2002)
Gus Van Sant (2003)
Tony Gatlif (2004)
Michael Haneke (2005)
Alejandro González Iñárritu (2006)
Julian Schnabel (2007)
Nuri Bilge Ceylan (2008)
Brillante Mendoza (2009)
Mathieu Amalric (2010)
Nicolas Winding Refn (2011)
Carlos Reygadas (2012)
Amat Escalante (2013)
Bennett Miller (2014)
Hou Hsiao-hsien (2015)
Olivier Assayas / Cristian Mungiu (2016)
Sofia Coppola (2017)
Paweł Pawlikowski (2018)
Germans Dardenne (2019)
Leos Carax (2021)
Park Chan-wook (2022)
César al millor director
1976 Bertrand Tavernier
1977 Joseph Losey
1978 Alain Resnais
1979 Christian de Chalonge
1980 Roman Polanski
1981 François Truffaut
1982 Jean-Jacques Annaud
1983 Andrzej Wajda
1984 Ettore Scola
1985 Claude Zidi
1986 Michel Deville
1987 Alain Cavalier
1988 Louis Malle
1989 Jean-Jacques Annaud
1990 Bertrand Blier
1991 Jean-Paul Rappeneau
1992 Alain Corneau
1993 Claude Sautet
1994 Alain Resnais
1995 André Téchiné
1996 Claude Sautet
1997 Patrice Leconte / Bertrand Tavernier
1998 Luc Besson
1999 Patrice Chéreau
2000 Tonie Marshall
2001 Dominik Moll
2002 Jean-Pierre Jeunet
2003 Roman Polanski
2004 Denys Arcand
2005 Abdellatif Kechiche
2006 Jacques Audiard
2007 Guillaume Canet
2008 Abdellatif Kechiche
2009 Jean-François Richet
2010 Jacques Audiard
2011 Roman Polanski
2012 Michel Hazanavicius
2013 Michael Haneke
2014 Roman Polanski
2015 Abderrahmane Sissako
2016 Arnaud Desplechin
2017 Xavier Dolan
2018 Albert Dupontel
2019 Jacques Audiard
2020 Roman Polanski
2021 Albert Dupontel
2022 Leos Carax
2023 Dominik Moll
2024 Justine Triet
César al millor guió original o adaptació
1976 Bertrand Tavernier i Jean Aurenche
1977 Bertrand Tavernier i Jean Aurenche
1978 David Mercer
1979 Gilles Perrault i Michel Deville
1980 Bertrand Blier
1981 François Truffaut i Suzanne Schiffman
1982 Jean Herman, Michel Audiard i Claude Miller
1986 Coline Serreau
1987 Camille de Casabianca i Alain Cavalier
1988 Louis Malle
1989 Étienne Chatiliez i Florence Quentin
1990 Bertrand Blier
1991 Jean-Pierre Ronssin i Christian Vincent
1992 Jean-Pierre Jeunet, Marc Caro i Gilles Adrien
1993 Coline Serreau
1994 Agnès Jaoui i Jean-Pierre Bacri
1995 André Téchiné, Olivier Massart i Gilles Taurand
1996 Telsche Boorman i Josiane Balasko
1997 Cédric Klapisch, Agnès Jaoui i Jean-Pierre Bacri
1998 Agnès Jaoui i Jean-Pierre Bacri
1999 Francis Veber
2000 Tonie Marshall
2001 Agnès Jaoui i Jean-Pierre Bacri
2002 Jacques Audiard i Tonino Benacquista
2003 Costa-Gavras i Jean-Claude Grumberg
2004 Denys Arcand
2005 Abdellatif Kechiche i Ghalia Lacroix
BAFTA al millor director1968–2000
Mike Nichols (1968)
John Schlesinger (1969)
George Roy Hill (1970)
John Schlesinger (1971)
Bob Fosse (1972)
François Truffaut (1973)
Roman Polanski (1974)
Stanley Kubrick (1975)
Miloš Forman (1976)
Woody Allen (1977)
Alan Parker (1978)
Francis Ford Coppola (1979)
Akira Kurosawa (1980)
Louis Malle (1981)
Richard Attenborough (1982)
Bill Forsyth (1983)
Wim Wenders (1984)
No concedit (1985)
Woody Allen (1986)
Oliver Stone (1987)
Louis Malle (1988)
Kenneth Branagh (1989)
Martin Scorsese (1990)
Alan Parker (1991)
Robert Altman (1992)
Steven Spielberg (1993)
Mike Newell (1994)
Michael Radford (1995)
Joel Coen (1996)
Baz Luhrmann (1997)
Peter Weir (1998)
Pedro Almodóvar (1999)
Ang Lee (2000)
2001–present
Peter Jackson (2001)
Roman Polanski (2002)
Peter Weir (2003)
Mike Leigh (2004)
Ang Lee (2005)
Paul Greengrass (2006)
Joel Coen i Ethan Coen (2007)
Danny Boyle (2008)
Kathryn Bigelow (2009)
David Fincher (2010)
Michel Hazanavicius (2011)
Ben Affleck (2012)
Alfonso Cuarón (2013)
Richard Linklater (2014)
Alejandro G. Iñárritu (2015)
Damien Chazelle (2016)
Guillermo del Toro (2017)
Alfonso Cuarón (2018)
Sam Mendes (2019)
Chloé Zhao (2020)
Jane Campion (2021)
Premi National Board of Review al millor director 1945–1975
Jean Renoir (1945)
William Wyler (1946)
Elia Kazan (1947)
Roberto Rossellini (1948)
Vittorio De Sica (1949)
John Huston (1950)
Akira Kurosawa (1951)
David Lean (1952)
George Stevens (1953)
Renato Castellani (1954)
William Wyler (1955)
John Huston (1956)
David Lean (1957)
John Ford (1958)
Fred Zinnemann (1959)
Jack Cardiff (1960)
Jack Clayton (1961)
David Lean (1962)
Tony Richardson (1963)
Desmond Davis (1964)
John Schlesinger (1965)
Fred Zinnemann (1966)
Richard Brooks (1967)
Franco Zeffirelli (1968)
Alfred Hitchcock (1969)
François Truffaut (1970)
Ken Russell (1971)
Bob Fosse (1972)
Ingmar Bergman (1973)
Francis Ford Coppola (1974)
Robert Altman / Stanley Kubrick (1975)
1976–2000
Alan J. Pakula (1976)
Luis Buñuel (1977)
Ingmar Bergman (1978)
John Schlesinger (1979)
Robert Redford (1980)
Warren Beatty (1981)
Sidney Lumet (1982)
James L. Brooks (1983)
David Lean (1984)
Akira Kurosawa (1985)
Woody Allen (1986)
Steven Spielberg (1987)
Alan Parker (1988)
Kenneth Branagh (1989)
Kevin Costner (1990)
Jonathan Demme (1991)
James Ivory (1992)
Martin Scorsese (1993)
Quentin Tarantino (1994)
Ang Lee (1995)
Joel Coen (1996)
Curtis Hanson (1997)
Shekhar Kapur (1998)
Anthony Minghella (1999)
Steven Soderbergh (2000)
2001–present
Todd Field (2001)
Phillip Noyce (2002)
Edward Zwick (2003)
Michael Mann (2004)
Ang Lee (2005)
Martin Scorsese (2006)
Tim Burton (2007)
David Fincher (2008)
Clint Eastwood (2009)
David Fincher (2010)
Martin Scorsese (2011)
Kathryn Bigelow (2012)
Spike Jonze (2013)
Clint Eastwood (2014)
Ridley Scott (2015)
Barry Jenkins (2016)
Greta Gerwig (2017)
Bradley Cooper (2018)
Quentin Tarantino (2019)
Spike Lee (2020)
Paul Thomas Anderson (2021)
Premi del New York Film Critics Circle al millor director1935–1950
John Ford (1935)
Rouben Mamoulian (1936)
Gregory La Cava (1937)
Alfred Hitchcock (1938)
John Ford (1939)
John Ford (1940)
John Ford (1941)
John Farrow (1942)
George Stevens (1943)
Leo McCarey (1944)
Billy Wilder (1945)
William Wyler (1946)
Elia Kazan (1947)
John Huston (1948)
Carol Reed (1949)
Joseph L. Mankiewicz (1950)
1951–1975
Elia Kazan (1951)
Fred Zinnemann (1952)
Fred Zinnemann (1953)
Elia Kazan (1954)
David Lean (1955)
John Huston (1956)
David Lean (1957)
Stanley Kramer (1958)
Fred Zinnemann (1959)
Jack Cardiff / Billy Wilder (1960)
Robert Rossen (1961)
No concedit (1962)
Tony Richardson (1963)
Stanley Kubrick (1964)
John Schlesinger (1965)
Fred Zinnemann (1966)
Mike Nichols (1967)
Paul Newman (1968)
Costa-Gavras (1969)
Bob Rafelson (1970)
Stanley Kubrick (1971)
Ingmar Bergman (1972)
François Truffaut (1973)
Federico Fellini (1974)
Robert Altman (1975)
1976–2000
Alan J. Pakula (1976)
Woody Allen (1977)
Terrence Malick (1978)
Woody Allen (1979)
Jonathan Demme (1980)
Sidney Lumet (1981)
Sydney Pollack (1982)
Ingmar Bergman (1983)
David Lean (1984)
John Huston (1985)
Woody Allen (1986)
James L. Brooks (1987)
Chris Menges (1988)
Paul Mazursky (1989)
Martin Scorsese (1990)
Jonathan Demme (1991)
Robert Altman (1992)
Jane Campion (1993)
Quentin Tarantino (1994)
Ang Lee (1995)
Lars von Trier (1996)
Curtis Hanson (1997)
Terrence Malick (1998)
Mike Leigh (1999)
Steven Soderbergh (2000)
2001–present
Robert Altman (2001)
Todd Haynes (2002)
Sofia Coppola (2003)
Clint Eastwood (2004)
Ang Lee (2005)
Martin Scorsese (2006)
Joel Coen i Ethan Coen (2007)
Mike Leigh (2008)
Kathryn Bigelow (2009)
David Fincher (2010)
Michel Hazanavicius (2011)
Kathryn Bigelow (2012)
Steve McQueen (2013)
Richard Linklater (2014)
Todd Haynes (2015)
Barry Jenkins (2016)
Sean Baker (2017)
Alfonso Cuarón (2018)
Joshua Safdie i Benjamin Safdie (2019)
Chloé Zhao (2020)
Jane Campion (2021)
Premi de la National Society of Film Critics al millor director1966–2000
Michelangelo Antonioni (1966)
Ingmar Bergman (1967)
Ingmar Bergman (1968)
François Truffaut (1969)
Ingmar Bergman (1970)
Bernardo Bertolucci (1971)
Luis Buñuel (1972)
François Truffaut (1973)
Francis Ford Coppola (1974)
Robert Altman (1975)
Martin Scorsese (1976)
Luis Buñuel (1977)
Terrence Malick (1978)
Woody Allen / Robert Benton (1979)
Martin Scorsese (1980)
Louis Malle (1981)
Steven Spielberg (1982)
Paolo Taviani i Vittorio Taviani (1983)
Robert Bresson (1984)
John Huston (1985)
David Lynch (1986)
John Boorman (1987)
Philip Kaufman (1988)
Gus Van Sant (1989)
Martin Scorsese (1990)
David Cronenberg (1991)
Clint Eastwood (1992)
Steven Spielberg (1993)
Quentin Tarantino (1994)
Mike Figgis (1995)
Lars von Trier (1996)
Curtis Hanson (1997)
Steven Soderbergh (1998)
Mike Leigh (1999)
Steven Soderbergh (2000)
2001–present
Robert Altman (2001)
Roman Polanski (2002)
Clint Eastwood (2003)
Zhang Yimou (2004)
David Cronenberg (2005)
Paul Greengrass (2006)
Paul Thomas Anderson (2007)
Mike Leigh (2008)
Kathryn Bigelow (2009)
David Fincher (2010)
Terrence Malick (2011)
Michael Haneke (2012)
Joel Coen i Ethan Coen (2013)
Richard Linklater (2014)
Todd Haynes (2015)
Barry Jenkins (2016)
Greta Gerwig (2017)
Alfonso Cuarón (2018)
Greta Gerwig (2019)
Chloé Zhao (2020)
Ryusuke Hamaguchi (2021)
Charlotte Wells (2022) :