OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Iñigo Liceranzu Otxoa

Iñigo Liceranzu Otxoa (Zaldibar, 13 de març de 1959) és un futbolista basc ja retirat, que va jugar com a defensa, i posteriorment entrenador de futbol.

## Biografia
### Carrera de club

Nascut a Bilbao, Biscaia, Liceranzu va ser producte del planter de l'Athletic Club. Després de tres anys amb el filial va debutar professionalment amb el veí basc Barakaldo CF, a segona divisió.
Al seu retorn a l'estiu de 1981, Liceranzu es va convertir finalment en titular indiscutible del club, associant-se a Andoni Goikoetxea com a jugador defensiu i essent batejant Rocky a causa de la seva duresa. La temporada 1983–84, quan l'Athletic renovava la seva supremacia estatal, va marcar set gols, el millor rècord de la seva carrera, en 32 partits; el 29 d'abril de 1984, va trobar la xarxa dues vegades en una victòria a casa en el derbi basc contra la Reial Societat (el segon significava el 2-1 final i el gol número 3000 del club a la Lliga).
Liceranzu es va retirar del futbol l'any 1989 amb només 30 anys, després d'una temporada amb l'Elx CF també al màxim nivell. A finals de la dècada següent esdevingué entrenador, treballant principalment a la seva regió natal: Úbeda CF, Zalla UC, SD Lemona, Amurrio Club, Barakaldo i Zamora CF.

## Carrera internacional

El 30 d'abril de 1985, Liceranzu va obtenir la seva única internacionalitat amb Espanya, jugant tot el partit de fase de classificació pel Mundial de la FIFA 1986 contra Gal·les, que acabà en derrota per 0-3 a Wrexham.

## Palmarès
### Athletic de Bilbao

* La Lliga: 1982–83, 1983–84
* Copa del Rei: 1983–84
* Supercopa d'Espanya: 1984

## Referències

* ↑ "Rocky" Liceranzu se hará cargo del Zamora CF ("Rocky" Liceranzu to take charge of Zamora CF); Cadena COPE, 17 març 2010 (en castellà)
* ↑ Vuestras fotos (Your pictures); Aupa Athletic, 22 octubre 2005 (en castellà)
* ↑ "Rocky" Liceranzu se hará cargo del Zamora CF ("Rocky" Liceranzu to take charge of Zamora CF)
* ↑ Gales, espectacular y potente, goleó a España (Gales, spectacular and powerful, routed Spain); El País, 1 maig 1985 (en castellà)

## Enllaços externs

* Iñigo Liceranzu Otxoa a BDFutbol
* Iñigo Liceranzu Otxoa Fitxa com a entrenador a BDFutbol
* Iñigo Liceranzu Otxoa a National-Football-Teams.com (anglès)
# Aitor Zabaleta Cortázar

Aitor Zabaleta Cortázar va ser un seguidor de la Reial Societat de Futbol assassinat a Madrid el 1998. Actualment, el gol sud de l'Estadi d'Anoeta s'anomena Aitor Zabaleta Harmaila en el seu honor.
Aficionat de l'equip de futbol de la Reial Societat, Zabaleta va ser apunyalat el 8 de desembre de 1998, als 28 anys, a Madrid, als voltants de l'Estadi Vicente Calderón, just abans del partit entre l'Atlètic de Madrid i la Reial Societat de la Lliga Europa de la UEFA. Quan un grup d'aficionats esportius radicals d'ideologia feixista va atacar amb violència els seguidors de la Reial que es trobaven en un bar, Zabaleta va protegir un nen. Després, quan va anar a trobar la seva xicota, uns ultres el van envoltar i li van clavar una punyalada al cor. Va morir a l'hospital el 9 de desembre i és enterrat a Zegama.
En el judici per l'assassinat es va demostrar que l'assassí va ser Ricardo Guerra, un membre del grup ultra anomenat Bastión, el qual va ser condemnat a 17 anys de presó.

## Homenatges

* A l'exterior de l'Estadi d'Anoeta es va instal·lar un monument commemoratiu en record d'Aitor Zabaleta.
* L'Ajuntament de Sant Sebastià li va dedicar una plaça al barri d'Ibaeta, on la seva família regenta el restaurant Aratz.

## Referències

* ↑ Travieso, Jesús. «Quién fue Aitor Zabaleta, el hincha de la Real Sociedad asesinado por ir al campo del rival» (en castellà), 18-01-2018. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ «La Reial Societat pren mesures per evitar un boicot a l'homenatge a Aitor Zabaleta». Esport3, 13-12-2023. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ Constant, Alain. (19 décembre 1998). L'Atletico Madrid, fief néonazi du hooliganisme à l'espagnole. Le Monde, 26 or..
* ↑ «MOVIMIENTO CONTRA LA INTOLERANCIA». [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ «L'ultra de l'Atlètic de Madrid que va assassinar Aitor Zabaleta, detingut fer una salutació nazi». Ara, 17-12-2018. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ «Sencillo homenaje en Aitor Zabaleta Plaza de Ibaeta, 16 años después» (en castellà), 09-12-2014. [Consulta: 18 desembre 2023].
* ↑ «AINGERU - Zerutik (Official lyric video) 💙🤍💙 Aitor Zabaleta gogoan 💙🤍💙». [Consulta: 18 desembre 2023].
# Cal Mallol

Cal Mallol és un edifici del municipi d'Oliola (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es troba al sud de la carretera C-14, a un centenar de metres al sud de l'església de Sant Sebastià del Gos i a 1 km escàs a l'est del petit nucli d'El Gos (o Castellnou del Gos), al nord-oest del terme municipal.
Es tracta d'un casal de planta quadrada (de 14,5 m de costat), de tres pisos d'alçada i orientat amb la façana principal d'accés de cara al nord-oest i amb un cobert per a usos agrícoles adossat al sud-est. La teulada és a doble vessant amb el carener centrat des de la façana principal fins l'oposada. La façana principal, que afronta amb la carretera C-14, conté l'entrada, que consisteix en una porta d'arc rebaixat de dovelles, i la clau de volta té inscrita la data 1908. Les obertures de la planta baixa i del primer pis (amb un balcó amb la llosana motllurada) són d'arc de llinda de maons disposats a plec de llibre, mentre que les de la tercera, més petites, són d'arcs carpanells de maons també disposats a plec de llibre. El ràfec del mur capcer (de fet, els ràfecs de tots quatre costats), està ornamentat amb una curiosa distribució de teula i maons, en què els maons es disposen en vertical com si fossin mènsules que suporten les arcuacions dibuixades amb les teules.
La façana que afronta al sud-oest té una distribució similar de les obertures, amb les de la planta baixa i primer pis d'arcs de llinda de maons a plec de llibre, emmarcats amb cadenes verticals de maó, i les de la tercera d'arcs carpanells.
A la façana posterior hi ha adossat el cobert agrícola fins l'alçada del segon pis, i al tercer hi ha una distribució simètrica de les obertures, amb finestres ogivals geminades (també realitzades amb maó a plec de llibre) flanquejades per finestres rectangulars.
Les garites de planta circular a cada cantonada del tercer pis estan construïdes en maó i guarden el mateix ràfec d'arcuacions de teula i maó que les façanes. Les seves úniques obertures són unes petites sageteres distribuïdes irregularment però que aconsegueixen atorgar al conjunt l'aspecte de masia fortificada.

## Història

De la lectura dels paraments constructius es dedueix que es tracta de l'ampliació, projectada el 1908 en estil historicista, d'una masia més antiga construïda amb un aparell molt irregular de carreuons de mides diverses lligats amb abundant morter de calç i amb arrebossat exterior de morter de calç i sorra. Aquest aparell s'observa en els dos primers pisos de l'angle nord, mentre que la resta, inclòs el tercer pis, estan fets amb un aparell de carreus desbastats disposats en filades més o menys horitzontals, sense arrebossar i, sobretot, amb totes les obertures, les cantonades i les curioses garites a cada cantonada del tercer pis, realitzades amb maó.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Cal Mallol». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Séraphine

Séraphine és una pel·lícula franco-belga dirigida per Martin Provost i estrenada l'any 2008. Amb set premis César, inclòs millor film i millor actriu (Yolande Moreau), Séraphine va ser la triomfadora dels premis de l'Acadèmia francesa de l'any 2009.
Ha estat subtitulada en català.

## Repartiment

* Yolande Moreau: Séraphine Louis, coneguda com a Séraphine de Senlis, una pobra mestressa de casa a Senlis que també és una pintora autodidacte i genial
* Ulrich Tukur: Wilhelm Uhde, el col·leccionista alemany que descobreix a Séraphine
* Anne Bennent: Anne Marie, la germana de Wilhelm
* Geneviève Mnich: Madame Duphot, la senyora llogatera de Wilhelm
* Nico Rogner: Helmut Kolle, el jove pintor amic de Wilhelm
* Adélaïde Leroux: Minouche, la jove veïna amiga de Séraphine
* Serge Larivière: Duval, on Séraphine fa les seves compres
* Françoise Lebrun: la mare superiora
* Corentin Lobet
* Léna Bréban: germana de Marguerite
* Frédéric Révérend: convidat a sopar
* Francis Lacloche: el notari
* Michel Sailly: el conductor

## Premis

* Césars 2009:
** César a la millor pel·lícula
** César a la millor actriu per Yolande Moreau
** César al millor guió original per Marc Abdelnour i Martin Provost
** César al millor vestuari per Madeline Fontaine
** César a la millor fotografia per Laurent Brunet
** César a la millor música escrita per una pel·lícula per Michael Galasso
** César al millor decorat per Thierry François

## Referències

* ↑ Solomons, Jason «Séraphine». The Guardian/The Observer. Guardian Media Group, 28-11-2009 [Consulta: 11 març 2021].
* ↑ «Séraphine». goitaquefanara.cat. Fundació .cat. [Consulta: 7 novembre 2024].
* ↑ César du cinema

## Enllaços externs

* Pàgina de la pel·lícula Arxivat 2018-08-08 a Wayback Machine.
# Dia del Solter

El Dia del Solter o Guanggun Jie (xinès tradicional: 光棍節, xinès simplificat: 光棍节, pinyin: Guānggùn Jié) és una festivitat commemorada a la Xina per celebrar l'orgull de no tenir parella sentimental. Se celebra l'11 de novembre de cada any i la data, 11/11, fou escollida pel fet que el número 1 representa una sola persona. Recentment, la festa s'ha convertit en un dels principals dies de facturació del comerç en línia al món.

## Origen

Aquesta celebració té el seu origen a la Universitat de Nanquín l'any 1993. Inicialment, només se celebrava entre els homes, sent un esdeveniment popular en totes les universitats xineses durant la dècada de 1990. La data serveix per a la socialització entre solters, comptant amb esdeveniments com, per exemple, cites a cegues perquè les persones abandonin la vida de solter. L'any 2011 es va celebrar l'anomenat "Dia dels Solters del Segle" (11/11/11), amb diverses activitats de promoció en relació a l'esdeveniment, dirigides principalment a atreure joves consumidors.

## Compres en línia

El 28 de desembre de 2012, Alibaba Group va registrar el terme 双十一 (doble 11), sent un dels principals portals de vendes en línia juntament amb les seves altres webs Tmall i Taobao. L'any 2013 les vendes van arribar a 5800 milions de dòlars nord-americans, l'any 2014 a 9300 milions, l'any 2015 a 14300 milions, en 2016 a 17800 milions, en 2017 a 25400 milions, en 2018 a 30800 milions i en 2019 a 38300 milions.

## Vegeu també

* Black Friday
* Dia de Sant Valentí

## Referències

* ↑ Canals, Francesc. «El Dia del Solter bat rècords de venda online a la Xina i ja supera el Black Friday.». 324.cat, 11-11-2016. [Consulta: 10 novembre 2020].
* ↑ «Día del soltero: China celebra su anual oda al consumismo de la mano de Alibaba». El País, 11-11-2017 [Consulta: 12 novembre 2017].
* ↑ «Singles' Day 2018 Statistics - A New Sales Record». Arxivat de l'original el 2018-11-11. [Consulta: 10 novembre 2020].
# Liassine Cadamuro-Bentaïba

Liassine Cadamuro-Bentaïba (Tolosa, França, 5 de març de 1988) és un futbolista professional franco-algerià. Juga de defensa i ha estat internacional amb la selecció del nord d'Àfrica.

## Trajectòria

Central format en la pedrera del FC Sochaux. El 2008, signa amb la Reial Societat, per les properes 6 temporades, combinant amb el filial i el primer equip. L'any 2014, va ser cedit a l'Osasuna disputant un total de 16 partits.
La següent temporada se la passà cedit al Mallorca on acabà contracte amb la Real i passà a ser jugador lliure fins que firmà contracte el gener de 2016 amb el Servette suís on ja havia jugat alguns partits prèviament. La temporada 2017/18 va fitxar pel Nîmes Olympique on va arribar a disputar 19 enfrontaments i on va marcar 1 gol. L'agost del 2018 firma pel Gimnàstic per a les següents dues temporades, però surt després de la primera. Juga a Romania i Grècia abans de tornar a França, on ha passat per diversos equips de divisions inferiors.
Amb la selecció d'Algèria va ser convocat per a la Copa del Món de Futbol de 2014 i per a 3 Copa d'Àfrica de Nacions (2013, 2015 i 2017).

## Referències

* ↑ Cadamuro jugará cedido en Osasuna (Cadamuro will play on loan at Osasuna) Arxivat 20 December 2016 a Wayback Machine.; CA Osasuna, 31 August 2014 (in Spanish)
* ↑ Liassine Cadamuro en Grenat (Liassine Cadamuro in grenat) Arxivat 16 February 2016 a Wayback Machine. Servette FC, 9 February 2016 (in French)
* ↑ «Liassine Cadamuro ficha por el Nimes Olympique» (en spanish). Mundo Deportivo, 16-08-2017 [Consulta: 10 febrer 2018].
* ↑ «Cadamuro, nuevo refuerzo para la defensa grana» (en spanish). Gimnàstic Tarragona, 22-08-2018. Arxivat de l'original el 24 August 2018. [Consulta: 24 agost 2018].
* ↑ «Al patrulea transfer în mai puțin de 24 de ore pentru Chiajna. A luat un fotbalist ce a jucat la Real Sociedad» (en romanian). Digi Sport, 31-01-2019. Arxivat de l'original el 25 April 2023. [Consulta: 1r febrer 2019].
* ↑ «Κανταμουρό στο gazzetta.gr: "Με κέρδισε ο Βόλος, απίστευτη περηφάνια με την Αλγερία στο Μουντιάλ"» (en greek). Gazzetta, 29-12-2019. Arxivat de l'original el 26 April 2023. [Consulta: 11 gener 2020].
* ↑ «Un ancien international algérien s'engage avec Istres FC [sic]» (en french). Maritima, 12-07-2021.
* ↑ «Algeria World Cup 2014 squad». The Daily Telegraph, 02-06-2014 [Consulta: 27 juny 2014].
* ↑ «Algeria book Germany date, eliminate Russia». FIFA, 26-06-2014. Arxivat de l'original el 28 June 2014. [Consulta: 27 juny 2014].
# Stanislav Binički

Stanislav Binički (alfabet ciríl·lic serbi: Станислав Бинички, AFI [stǎnislaʋ binǐt͡ʃkiː]; Kruševac, 27 de juliol de 1872 – Belgrad, 15 de febrer de 1942) fou un reconegut compositor, director d'orquestra i pedagog serbi. És considerat el màxim representant de la música clàssica sèrbia. És també l'autor de la primera òpera sèrbia Na uranku ("Al matí").
# Adolf Schiffer

Adolf Schiffer (Apatin, 14 d'agost de 1873 - Budapest, 13 de maig de 1950) va ser un violoncel·lista i professor jueu txec, que va exercir durant molts anys de professor de violoncel a l'Acadèmia de Música Franz Liszt de Budapest. Se'l recorda millor com l'enllaç entre dos grans professors de violoncel: ser alumne de David Popper i professor de János Starker.
Adolf Schiffer va néixer a Praga el 1873. Es diu que havia treballat com a llibreter mentre s'ensenyava al violoncel. Va assolir un nivell suficient per guanyar-se a l'Acadèmia de Música Franz Liszt de Budapest, estudiant sota l'il·lustre violoncel·lista, professor i compositor, David Popper, i sent el seu "protegit final". János Starker l'ha descrit com "un gran professor ...el seu fort va ser ajudar els seus estudiants a desenvolupar les seves habilitats naturals. Va ser un excel·lent violoncel·lista i músic, però a causa d'un començament força tardà com a instrumentista va limitar les seves actuacions a quartet de corda".
Schiffer va servir d'ajudant a Popper, i després que Popper es retirés, Schiffer va ser nomenat professor en estudis de violoncel, un paper que va ocupar fins a la seva pròpia jubilació el 1939. El seu estudiant més celebrat va ser János Starker, que casualment també va ser un dels seus últims estudiants, i van continuar amb ell fins i tot després de la jubilació de Schiffer. Entre els alumnes de Schiffer s'hi compten; Paul Abraham, Tibor de Machula, Gábor Rejtő, Mátyás Seiber, Pál Hermann o Laszlo Varga.
Al descriure la seva docència, Starker assenyala que "No va utilitzar cap mètode. Va assignar material, va corregir errors musicals, va interpretar fragments per aclarir els seus suggeriments i va ridiculitzar moviments antinaturals que eren contraris a la música. La teatralitat va ser descoratjada i rebutjada com adequada només per a pallassos i emprar en lloc de talent."

## Referències

* ↑ Ognjen Kraus (1998, p. 244)
* ↑ Strings Magazine: No 141, Aug/Sep 2006 "Archived copy". Archived from the original on 2007-07-12. Consultat 2010-04-21.
* ↑ Indiana University News Release, http://newsinfo.iu.edu/web/page/normal/12923.html
* 1 2 3 Starker: The world of music according to Starker
* ↑ Web bio of Gabor Rejto, http://www.yaltahmenuhin.com/Yaltah%20and%20Gabor.html Arxivat 2013-12-09 a Wayback Machine.
# Estadi d'Atotxa

El Camp de Futbol d'Atotxa va ser el segon camp de futbol de la Reial Societat, en funcionament durant més de 75 anys (1913 – 1993). Era un petit camp amb cert sabor anglès i on es van viure les majors gestes esportives de l'equip. Va ser precedit per Ondarreta, el primer camp de la Real, situat al barri de El Antiguo de Sant Sebastià, i succeït per l'actual Estadi d'Anoeta.

## Història

Fou inaugurat el 1913 amb un partit contra l'Athletic Club. Va començar tenint molt poca capacitat, però després de successives ampliacions arribà a admetre 17.000 espectadors. Va deixar d'usar-se el 1993, i es va tirar a terra alguns anys més tard.
El darrer gol en partit oficial en aquest camp el va marcar el jugador de la Real, Oceano, tot i que dies més tard s'hi va celebrar un partit Reial Societat - Selecció d'Euskadi com a comiat.
Durant 40 anys va tenir cura del camp un conserge exjugador de la Reial Societat, el pasaitarra Amadeo Labarta Rey, que vivia dins l'estadi.
El 1999 l'estadi es va enderrocar, i al terreny que ocupava s'hi varen construir habitatges de protecció oficial.

## Referències

* ↑ Equipaments comunitaris de Donostia - Sant Sebastià
* ↑ Els gegants de Sant Sebastià

## Enllaços externs

* Grands estadis: Atotxa Arxivat 2012-11-22 a Wayback Machine. (castellà)
# Sávio Bortolini Pimentel

Sávio Bortolini Pimentel (nascut a Vila Velha, Brasil el 9 de gener del 1974) és un futbolista brasiler que juga com a migcampista a l'Anorthosis Famagusta FC.
Després de deixar el Flamengo, Sávio va fitxar pel Reial Madrid, jugant també amb el Girondins de Bordeus, el Reial Saragossa i la Reial Societat.
El 20 de juny del 2007 va signar amb el Llevant UE, després de baixar a Segona Divisió amb la Real. Va rescindir el seu contracte el 10 de gener del 2008, a causa dels problemes financers de l'equip valencià, que va decidir anul·lar els contractes dels jugadors amb un salari més alt.
El 8 de febrer va fitxar per l'equip brasiler Desportiva Capixaba on també s'encarregà de gestionar la pedrera del club. L'agost de 2008 deixà el club brasiler per fitxar per l'Anorthosis Famagusta FC de Xipre.

## Referències

* ↑ Storari y Savio rescinden su contrato con el Levante - Diario AS (castellà)
* ↑ Savio Bortolini ficha por un equipo brasileño - Diario AS (castellà)
* ↑ «Fitxatge per l'Anorthosis» (en grec).

## Enllaços externs

* Plana oficial del jugador. Fotografies, videos, estadístiques i trajectòria esportiva Arxivat 2007-12-16 a Wayback Machine.(portuguès)(anglès)(castellà)
# Xabier Castillo Aranburu

Xabier Castillo Aranburu (Durango, 29 de març de 1986) és un exfutbolista professional basc que jugava com a lateral esquerre.
# Temporada 1991-1992 de la Unió Esportiva Sant Andreu

Dades de la Temporada 1991-1992 de la UE Sant Andreu.

## Partits
### Lliga (Segona B)

* Segona divisió B, grup 2n: campió.

#### Lligueta d'ascens a Segona A

El Sant Andreu va quedar tercer del grup, amb 7 punts. L'arbitratge de l'andalús Japón Sevilla en l'últim partit al camp del Lugo va ser molt polèmic. El Lugo va quedar primer i va aconseguir l'ascens a Segona A.

## Referències

* ↑ Zárate, Óscar. «Atracan al Sant Andreu en Lugo» (en castellà). El Mundo Deportivo, 29-06-1992. [Consulta: 5 juliol 2020].

## Bibliografia

* Unió Esportiva Sant Andreu 1909-2009. Autors: Xavier Araguz, Joan Esteve, Àngel Domingo, Jordi Petit, Eduardo Quintana, Quim Terrè i Vicenç Martínez. Editorial: Ajuntament de Barcelona. ISBN 978-84-9850-175-9.
# Codi Internacional de Nomenclatura per a Plantes Cultivades

El Codi Internacional de Nomenclatura per a Plantes Cultivades (International Code of Nomenclature for Cultivated Plants, ICNCP, Cultivated Plant Code) regula els noms dels cultivars (plantes originades o seleccionades principalment per les activitats humanes intencionades). Aquests són, en la majoria, plantes amb noms dins les categories de cultivar, Grup i grex, les categories segons el Codi de Plantes cultivades (com s'especifica al Cultivated Plant Code del 2009).

## Història

El primer codi de plantes cultivades es va publicar el 1953 a Wageningen i va ser seguit per 8 edicions: 1958 (Utrecht), 1961 (actualització del de 1958), 1969 (Edimburg), 1980 (Seattle), 1995 (Edimburg), 2004 (Toronto) i 2009 (Wageningen).
Seguint l'estructura del Codi Internacional de Nomenclatura Botànica el codi de les plantes cultivades és un conjunt de principis, regles i recomanacions subdividides en 8 articles. Les esmenes al codi es fan en simposis internacionals. Cada nou codi inclou un sumari dels canvis fets.

## Exemples de noms regits pel codi de plantes cultivades

         * Clematis alpina 'Ruby' : una cultivar dins una espècie
         * Magnolia 'Elizabeth' : un híbrid entre almenys dues espècies
         * Rhododendron boothii Grup Mishmiense: un nom de Grup
         * +Crataegomespilus: un empelt-quimera de Crataegus i Mespilus
         * Paphiopedilum Sorel grex: un nom grex
         * Apple 'Jonathan' Ús permès d'un nom comú sense ambigüitat amb un epítet de cultivar ICNCP opera en el marc del International Code of Botanical Nomenclature que regula els noms formals de les plantes en general. Les orquídies tenen un codi propi dins els límits de l'ICNCP.
Cal parar atenció al fet que el codi ICNCP no regula les marques registrades comercials per a les plantes: les marques registrades les regulen les lleis de cada país. tampoc regula l'ICNCP el nom de les varietats de plantes.

## Enllaços externs

* Publisher's page for International Code of Nomenclature for Cultivated Plants Arxivat 2015-12-12 a Wayback Machine., 8a edició (octubre de 2009);
* Adams, Denise (2000) "Language of Horticulture" Department of Horticulture and Crop Science, Ohio State University de l'arxiu de la web;

## Referències

* ↑ Spencer, R.D. and Cross, R.G. 2007. The cultigen. Taxon 56(3):938-940
* ↑ Brickell, C.D., Baum, B.R., Hetterscheid, W.J.A., Leslie, A.C., McNeill. J., Trehane, P., Vrugtman, F., Wiersema, J.H. (eds) 2004. International Code of Nomenclature for Cultivated Plants. ed. 7. Acta Horticulturae 647 (Regnum Veg. 144).
* ↑ Trehane, P. 2004. 50 years of the International Code of Nomenclature for Cultivated Plants: Future prospects for the Code. Acta Horticulturae. 634: 17-27.
# Melibea

Melibea (en llatí Meliboea, en grec antic Μελίβοια) era una ciutat de Tessàlia al districte de Magnèsia, que Homer menciona al "Catàleg de les naus" a la Ilíada i diu que era un dels llocs governats per Filoctetes.
Estava situada a la costa, segons Heròdot, i Titus Livi diu que era al peu del Mont Ossa. Estrabó diu que era al golf entre Ossa i el mont Pelió. Heròdot explica que en aquell lloc diverses naus dels perses dirigides per Xerxes I quan va envair Grècia van naufragar en aquell lloc durant una tempesta poc abans de la Batalla de les Termòpiles. Durant la Guerra Romano-Síria va ser una de les ciutats de Tessàlia que l'any 191 aC, quan estava en mans dels athamans, va ser ocupada per un exèrcit conjunt dels romans, manat per Marc Bebi Tàmfil i dels macedonis, comandats pel rei Filip V de Macedònia. Va ser reconquerida pels romans comandats per Gneu Octavi l'any 168 aC i saquejada.
Lucreci diu que Melibea era famosa perquè allí s'obtenia el colorant anomenat porpra, i que la "porpra melibea" prenia el nom d'aquesta ciutat. Els autors moderns consideren que no era aquesta Melibea, sinó una ciutat del mateix nom situada a la boca de l'Orontes a Síria, molt rica dels mol·luscs d'on es treu el tint.
No es coneix la seva localització exacta, però es creu que era propera a la moderna ciutat d'Agia.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Meliboea». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 gener 2021].
* ↑ Homer. Ilíada, II, 717
* ↑ Heròdot. Històries, VII, 188
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXXVI, 13; XLIV, 13