OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 24 Hores de Montjuïc 1976

L'edició de 1976 de les 24 Hores de Montjuïc fou la 22a d'aquesta prova, organitzada per la Penya Motorista Barcelona al Circuit de Montjuïc el cap de setmana del 3 i 4 de juliol. Era la segona prova del Campionat d'Europa de resistència (anomenat Copa FIM fins al 1975) d'aquell any.

## Classificació general

| Posició | Pilot 1 | Pilot 2 | Motocicleta | Voltes |
| 1 | Stan Woods | Charlie Williams | Honda 941 | 747 |
| 2 | Christian Léon | Jean-Claude Chemarin | Honda | 743 |
| 3 | Josep Maria Mallol | Alejandro Tejedo | Ducati | 734 |
| 4 | Roger Ruiz | Christian Huguet | Honda | 733 |
| 5 | Georges Fougeray | Gary Green | Japauto | 726 |
| 6 | Alain Vial | Jacques Luc | Kawasaki | 715 |
| 7 | Graham Sharp | John Cowie | BMW | 715 |
| 8 | Roland Müllander | Roland Maes | Kawasaki | 715 |
| 9 | Luciano Gazzola | Raimondo Riva | Moto Guzzi | 701 |
| 10 | Norman White | Neil Tuxworth | Laverda | 674 |
* ↑ Velocitat mitjana: 117,983 km/h.

## Trofeus addicionals

* XXII Trofeu "Centauro" de El Mundo Deportivo: Honda (Stan Woods - Charlie Williams)

## Referències

* «Clasificación final» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo.
* «Les 24 Heures de Montjuich (improprement appelées parfois 24 Heures de Barcelone)» (en francès). racingmemo.free.fr. [Consulta: 20 setembre 2015].
* Roig, Miquel. «24 Horas Motociclistas de Montjuïc - Dossier de Prensa» (PDF) (en castellà). dailymotos.com. Museu de la Moto de Barcelona, 19-07-2012. [Consulta: 20 setembre 2015].
# Rinopomatoïdeus

Els rinopomatoïdeus (Rhinopomatoidea) són una superfamília molt petita de ratpenats, formada per només cinc espècies.

## Taxonomia

Aquesta superfamília de ratpenats es creu que és un tàxon germà d'un altre clade del Vell Món, Rhinolophoidea. Els craseonictèrids contenen una única espècies sent una de les dues famílies monotípiques de ratpenats (l'altre és Myzopodidae, que viu només a l'illa de Madagascar). Les relacions entre les 4 espècies vivents de la família Rhinopomatidae no han estat formalment investigades a cap anàlisi filogenètica, encara que la publicació d'una recent revisió feta per Van Cakenberghe i de Vree (1994) suggereix que les espècies Rhinopoma hardwickei, R. macinnesi i R. muscatellum són tàxons germans.

## Descripció

Tots els rinopomatoïdeus comparteixen les següents característiques:
* la presència d'una cresta transversal cutània al nas per sobre dels narius.
* 9 o 10 anells traqueals més allargats d'una expansió traqueal que estan separats de la laringe per 4 o 5 anells de diàmetre normal.
* la modificació de l'aparell hioide que inclou el múscul geniohioide (que s'alça completament des de l'os per mitjà de fibres carnoses), el múscul esternohioide (que s'origina a la superfície anterodorsal del manubri i està reduït a una estreta franja), i un procés entoglossal molt llarga.
* un angle aproximadament de 90° entre l'axis del procés ventral i el cos del manubri.
* absència de l'os calcani.

## Distribució i hàbitat

Els rinopomàtids viuen en hàbitats àrids i semiàrids, on s'amunteguen en grans quantitats a les coves, obertures a les parets de roca, i a estructures construïdes per l'home com cases, pous, túnels, tombes i, fins i tot, piràmides. Els craseonictèrids viuen en colònies en coves de pedra calcària de les parts boscoses de Tailàndia.

## Dieta

Tots el rinopomatoïdeus són insectívors i capturen les seves preses amb l'ala.

## Taxonomia

* Família Craseonycteridae
** Gènere Craseonycteris
*** Craseonicteri de nas porcí (Craseonycteris thonglongyai)
* Família Rhinopomatidae
** Gènere Rhinopoma
*** Ratpenat de cua de rata petit (Rhinopoma hardwickei)
*** Ratpenat de cua de rata de MacInnes (Rhinopoma macinnesi)
*** Ratpenat de cua de rata gros (Rhinopoma microphyllum)
*** Ratpenat de cua de rata moscat (Rhinopoma muscatellum)

## Referències

* 1 2 Simmons and Geisler, 1998
* 1 2 3 4 Tree of Life (Rhinopomatoidea) (anglès)
* ↑ Griffiths i Smith, 1991
* ↑ Simmons, 1998
# Gran Premi de Valònia femení

El Gran Premi de Valònia femení és una cursa femenina de ciclisme d'un dia que es celebra a Bèlgica des de l'any 2022. En les dues primeres edicions el nom oficial era Grisette Grand Prix de Wallonie i es canvià a Saint-Feuillien Grand Prix de Wallonie el 2024. És la versió femenina de la cursa del mateix nom que se celebra el mateix dia. Està integrada dins el calendari femení de l'UCI com a cursa 1.1.
Es disputa anualment pels voltants de la vila de Valònia. La primera vencedora fou la belga Julie De Wilde.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2022 | Julie De Wilde | Justine Ghekiere | Yara Kastelijn |
| 2023 | Marta Lach | Silvia Persico | Victoire Berteau |
| 2024 | Karlijn Swinkels | Elisa Longo Borghini | Anouska Koster |

## Referències

* ↑ «A quick preview look at St Feuillien Grand Prix de Wallonie 2024» (en anglès). procyclinguk, 17-09-2024. [Consulta: 9 novembre 2024].
* ↑ «Saint-Feuillien GP de Wallonie Féminin : Classement» (en francès). directvelo, 18-09-2024. [Consulta: 9 novembre 2024].
* ↑ «Julie de Wilde encabeza el triplete del Plantur-Pura en el GP de Valonia Femenino» (en castellà). EsCiclismo, 14-09-2022. [Consulta: 14 setembre 2023].

## Vegeu també

* Gran Premi de Valònia

## Enllaços externs

* Gran Premi de Valònia femení - Lloc web oficial
# Gel (The X-Files)

«Gel» és el vuitè episodi de la primera temporada de la sèrie de televisió de ciència-ficció estatunidenca The X-Files (Expedient X), que es va estrenar en la cadena Fox el 5 de novembre de 1993. Va ser dirigit per David Nutter i escrit per Glen Morgan i James Wong. La retransmissió inicial de «Gel» fou vista per 10 milions d'espectadors en 6.2 milions de llars. A més a més, va rebre crítiques positives dels crítics, els quals van elogiar la seva tensa atmosfera.
La trama de l'episodi mostra als agents especials del FBI Fox Mulder (David Duchovny) i Dana Scully (Gillian Anderson) investigant la mort d'un equip de recerca d'Alaska. Aïllats i sols, els agents i l'equip que els acompanya descobreixen l'existència d'organismes paràsits extraterrestres que porten als seus amfitrions a atacs impulsius d'ira.
L'episodi es va inspirar en un article de Science News sobre una excavació a Groenlàndia, i el creador de la sèrie Chris Carter també va citar la novel·la de 1938 de John W. Campbell Who Goes There? com a influència. Encara que els productors van pensar que «Gel» estalviaria diners en rodar-se en un sol lloc, la producció va acabar excedint el seu propi pressupost.

## Argument

Un assassinat-suïcidi massiu té lloc entre un equip de geofísics en un lloc d'avançada en Icy Capi, Alaska. Fox Mulder (David Duchovny) i Dana Scully (Gillian Anderson) es dirigeixen al lloc d'avançada, acompanyats pel doctor Hodge (Xander Berkeley), la toxicòloga Da Silva (Felicity Huffman), el geòleg doctor Murphy (Steve Hytner) i Bear (Jeff Kober), el seu pilot. Juntament amb els cossos dels científics, el grup troba un gos, que ataca a Mulder i Bear. Scully nota nòduls negres en la seva pell i sospita que pot estar infectada amb pesta bubónica; també nota una granellada en el coll i un moviment sota la pell. Encara que Bear, que va ser mossegat pel gos, emmalalteix i desenvolupa nòduls similars en el seu cos, les autòpsies no revelen tals nòduls en els cossos dels científics.
Murphy troba una mostra de nucli de gel que es creu que es va originar en el cràter d'un meteorit i teoritza que la mostra podria tenir 250 000 anys. Encara que Bear insisteix en marxar, als altres els preocupa infectar el món exterior. Quan se li demana que proporcioni una mostra de matèria fecal, Bear ataca a Mulder i prova de fugir. Alguna cosa es mou sota la pell de Bear, i mor quan Hodge fa una incisió i n'extreu el que resulta ser un petit cuc de la part posterior del seu coll. Ara, sense pilot, s'informa el grup que l'evacuació és impossible a causa de la tempesta que s'aproxima.
# Sant Ilari de las Salas

Saint-Hilaire-les-Monges és un municipi francès situat al departament del Puèi Domat i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 107 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Hilaire-les-Monges era de 107 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 12 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 20 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 62 habitatges, 45 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 7 estaven desocupats. 59 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 45 habitatges principals, 34 estaven ocupats pels seus propietaris, 9 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 5 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 32 en tenien cinc o més. 44 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 27 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Hilaire-les-Monges el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 12 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 81 persones, 62 eren actives i 19 eren inactives. De les 62 persones actives 59 estaven ocupades (36 homes i 23 dones) i 3 estaven aturades (3 dones i 3 dones). De les 19 persones inactives 8 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Els 2 establiments que hi havia el 2007 eren d'empreses de construcció.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una fusteria i 1 lampisteria.
L'any 2000 a Saint-Hilaire-les-Monges hi havia 17 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Hilaire-les-Monges a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Hilaire-les-Monges a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Surya Bonaly

Surya Bonaly (Niça, França, 1973) és una patinadora artística sobre gel francesa, ja retirada, que destacà a la dècada del 1990. El 2004 es nacionalitzà nord-americana.

## Biografia

Va néixer el 15 de desembre de 1973 a la ciutat de Niça, al departament dels Alps Marítims. Originària de l'illa Reunió fou adoptada per Georges i Suzanne Bonaly.

## Carrera esportiva

Al llarg de la seva carrera aconseguí guanyar nou vegades consecutives el Campionat Nacional de França (1989-1997) així com cinc vegades el Campionat d'Europa de patinatge artístic (1991-1995). En el Campionat del Món de patinatge artístic assolí tres vegades el segon lloc (1993-1995), si bé mai pogué aconseguir la victòria.
Va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1992 realitzats a Albertville (França) on, a més de realitzar el Jurament Olímpic per part dels atletes, finalitzà en cinquena posició de la competició individual. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1994 realitzats a Lillehammer (Noruega) finalitzà en quarta posició, i en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1998 realitzats a Nagano (Japó) fou desena.

## Enllaços externs

* Biografia (francès)
# Sant Jaume de Ransol

Sant Jaume de Ransol és una petita església d'origen preromànic, situada al nucli de Ransol, de la parròquia de Canillo.
L'església va ser ampliada l'any 1827 i se li va instal·lar el retaule. A causa de la construcció de la nova carretera i de la plaça del poble, es va haver de canviar de lloc, a uns 40 metres a ponent d'on era i va ser desmuntada l'any 1962 i muntada el 1963, sota la direcció de l'arquitecte Cèsar Martinell. Té un campanar d'espadanya, formaria part d'una de les branques del camí de Santiago. Podem veure un confessionari de data desconeguda, però sembla anterior a la de l'ampliació.
La campana dedicada a Sant Jaume, segon la inscripció: S Jacobus Ora Pro Nobis 1832, és a dir anys després de l'ampliació.
La imatge de Sant Jaume que hi ha ara a l'altar data del 1945. Al seu costat sembla que hi havia una tela amb la figura de Sant Jaume, possiblement de molt valor, per la seva antiguitat, avui en un lloc desconegut.

## Referències

* 1 2 3 Naudi Casal, Miquel «Història de St. Jaume de Ransol». Diari d'Andorra, 02-08-2011 [Consulta: 18 juny 2015]. Arxivat 18 de juny 2015 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Llista d'esglésies catòliques d'Andorra
# Difosfat de tiamina

El difosfat de tiamina, en anglès: Thiamine pyrophosphate (TPP or ThPP), o thiamine diphosphate (ThDP), o cocarboxylase és un derivat químic de la tiamina (vitamina B$_1$) el qual és produït per l'enzim tiamina difosfoquinasa. El difosfat de tiamina és un cofactor que està present en tots els sistemes vius, en els quals catalitza diverses reaccions bioquímiques. Va ser descobert primer com un nutrient essencial (vitamina) en humans perquè enllaça amb el sistema nerviós perifèric. Si hi ha una mancança d'aquesta vitamina pot desenvolupar-se la malatia del Beri-Beri.
TPP funciona com un coenzim en moltes reaccions enzimàtiques, com:
* Complex Piruvat deshidrogenasa
* Piruvat descarboxilasa en la fermentació etílica
* Complex Alfa-cetoglutarat deshidrogenasa

## Química

Químicament el TPP consta d'un anell de pirimidina connectat a un anell de tiazol, al qual al seu torn està connectat a un grup funcional de pirofosfat (difosfat).
L'anell de tiazol és la "part reactiva" de la molècula.

## Referències

* ↑ Pietrzak, I «[Vitamin disturbances in chronic renal insufficiency. I. Water soluble vitamins]» (en polish). Przegla̧D Lekarski, vol. 52, 10, 1995, pàg. 522–5. PMID: 8834846 [Consulta: 8 agost 2015].
* 1 2 Pavia, Donald L., Gary M. Lampman, George S. Kritz, Randall G. Engel. Introduction to Organic Laboratory Techniques (4th Ed.). Thomson Brooks/Cole, 2006, p. 304–5. ISBN 978-0-495-28069-9.
* ↑ Smith, Taryn J.; Johnson, Casey R.; Koshy, Roshine; Hess, Sonja Y.; Qureshi, Umar A. «Thiamine deficiency disorders: a clinical perspective» (en anglès). Annals of the New York Academy of Sciences, 1498, 1, 8-2021, pàg. 9–28. DOI: 10.1111/nyas.14536. ISSN: 0077-8923. PMC: PMC8451766. PMID: 33305487.
* ↑ «PDBs for Biochemistry». Georgia State University. [Consulta: 7 febrer 2009].
* ↑ Voet, Donald; Judith Voet; Charlotte Pratt. Fundamentals of Biochemistry. John Wiley & Sons Inc, 2008, p. 508. ISBN 978-0-470-12930-2.

## Enllaços externs

* UIC.edu
# Vexillatio

Un vexillatio era un destacament format ad hoc en l'exèrcit de l'Imperi Romà. Podia comprendre des d'una a diverses cohorts d'una legió, fins a una barreja de centúries i decúries extretes de diverses unitats, legions i unitats auxiliars.
Al principi de l'Imperi, sota la dinastia Júlio-Clàudia, les unitats de l'exèrcit romà solien estar destinades a cobrir determinades funcions, però a partir de la dinastia Flàvia, a mesura que les unitats eren establertes en campaments estables i permanents, va ser cada vegada més difícil desplaçar unitats completes, excepte en el cas de grans campanyes. Per això es va recórrer progressivament a formar destacaments o vexillationes.
Al segle iii, els vexillationes van ser utilitzats com una eina flexible que permetia reunir tropes per controlar les nombroses situacions d'emergència a les quals es va veure sotmès l'Imperi, així, per exemple, Gai Suetoni Paulí durant la revolta Boudica es va enfrontar amb els britans amb la Legió XIV Gemina i un vexillatio de la Legió XX Valèria Victrix a la batalla de Watling Street, deixant la resta de la Legió XX Valeria Victrix defensant les fortificacions de la seva campanya a Gal·les. La formació d'un vexillatio es feia sempre de manera oficial, amb tots els requeriments jurídics. Sempre portaven un vexillarius amb un vexillum per identificar-la. Es podien formar per dos motius: a causa de la guerra, quan per reforçar una legió només es necessitaven algunes cohorts, que es destacaven al lloc del conflicte i es posaven a les ordres del general del territori on anaven. El comandant del vexillatio era un legat imperial des de l'època de Marc Aureli. En temps de Septimi Sever, que va organitzar grans expedicions, estaven a les ordres d'un senador. També es podia reunir un vexillatio per aixecar una fortificació o ocupar un lloc fronterer, cosa que no requeria gran quantitat d'homes. Normalment es confiava la feina a una cohort o s'agafaven legionaris triats d'una centúria. Anaven dirigits per un centurió.
Molts d'aquests destacaments es van anar fent definitius, de manera que sota Dioclecià i Constantí I van acabar per convertir-se en alguna de les noves unitats militars del Baix Imperi Romà conegudes com a auxiliars palatins.

## Referències

* ↑ Le Bohec, Yann. El ejército romano: instrumento para la conquista de un imperio. Barcelona: Ariel, 2006, p. 41-42. ISBN 8434467976.

## Bibliografia

* A. Goldsworthy, El ejército romano. Tres Cantos: Akal, 2005, ISBN 84-460-2234-6 ISBN 978-84-460-2234-3
# R Scuti

R Scuti (R Sct / HD 173819 / HR 7066 / HIP 92202) és un estel variable a la constel·lació de l'Escut La seva lluentor varia entre magnitud aparent +4,5 i +8,2. S'hi troba a 870 ± 20 anys llum del sistema solar, d'acord amb la nova reducció de les dades de paral·laxi del satèl·lit Hipparcos. R Scuti és una estrella supergegant de tipus espectral K0Ibpv —que pot arribar a caure fins a M3— amb una temperatura superficial variable entre 4.750 i 5.250 K. És una variable RV Tauri, grup d'estels polsants que alternen mínims poc profunds amb uns altres més acusats. El seu estat evolutiu és incert, però hom creu que, amb un nucli inert de carboni-oxigen, es troben en un estat de transició abans de llançar les seves capes externes. El prototip d'aquestes variables és l'estel RV Tauri. R Scuti mostra un període de 142 dies entre dos mínims profunds. Entre ells existeix un mínim més lluent que fa que el cicle real siga de 71 dies. Quan es consideren intervals més llargs aquest comportament alternant desapareix, per tornar de nou més endavant.
La lluminositat d'R Scuti és entre 1.500 i 2.000 vegades major que la del Sol. Amb un radi 60 vegades més gran que el radi solar —equivalent a 0,25 ua—, s'hi troba envoltada per una atmosfera estesa rica en vapor d'aigua així com per una coberta de pols milers de vegades major que el propi estel.

## Referències

* 1 2 Afirmat a: Michigan catalogue of two-dimensional spectral types for the HD Stars, Vol. 5. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1999.
* 1 2 Marica Valentini «The Radial Velocity Experiment (RAVE): fifth data release» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 19-01-2017. DOI: 10.3847/1538-3881/153/2/75.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 Eva Grebel «SP_Ace: a new code to derive stellar parameters and elemental abundances» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 11-02-2016, pàg. 2–2. DOI: 10.1051/0004-6361/201526758.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «R Scuti» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 19 maig 2021].
* 1 2 3 «R Scuti» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 19 maig 2021].
# Viridòmar

Viridomar (en llatí Viridomarus) va ser un cap dels hedus gals a qui Juli Cèsar va elevar d'un rang baix fins a cap tribal.
Quan va esclatar la revolta dels gals l'any 52 aC, va impedir als eduins de fer-hi costat. Juntament amb Eporedorix va anar amb la cavalleria en ajut de Cèsar contra Vercingetorix (52 aC). Però finalment, aïllat socialment, va haver de revoltar-se junt amb Eporedorix; esperava ser elegit cap, però els gals van triar a Vercingetorix. Va ser enviat al front d'una força dels eduins per ajudar a Vercingetorix que estava assetjat a Alèsia.

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre VII, XXXVIII.2». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 43. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico VII, 76
# Thièvres (Somme)

Thièvres és un municipi francès al departament del Somme i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 52 habitants. La vila de Thièvres és travessada pel límit departamental entre el Somme i el Pas de Calais, instituint-se dos municipis amb el mateix nom, amb una única església que data de 1876 construïda al territori del Pas de Calais. Es troba a la confluència de l'Authie i la Kilienne.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Thièvres era de 52 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:

### Habitatges

El 2007 hi havia 26 habitatges, 20 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 26 habitatges eren cases. Dels 20 habitatges principals, 16 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 2 en tenien tres, 6 en tenien quatre i 10 en tenien cinc o més. 13 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 8 habitatges hi havia un automòbil i a 8 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Thièvres el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 27 persones, 20 eren actives i 7 eren inactives. De les 20 persones actives 18 estaven ocupades (9 homes i 9 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 7 persones inactives 2 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Notes

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007

## Enllaços externs

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Estadi d'Anoeta

L'Estadi Municipal d'Anoeta és un estadi de futbol de Sant Sebastià, a Euskadi, propietat de l'Ajuntament de la ciutat. Té actualment el nom de Reale Arena per motius d'esponsorització. Hi juga els seus partits com a local la Reial Societat.
Situat dins la Ciutat esportiva d'Anoeta, ser inaugurat el 13 d'agost de 1993, per substituir l'antic l'estadi d'Atotxa. El camp té una capacitat de 40.000 espectadors i unes dimensions de 105x70m.

## Referències

* ↑ It's here REALE ARENA, realsociedad.eus, 12 setembre 2019

## Enllaços externs

* http://www.real-sociedad-sad.es