OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oligobunins

Els oligobunins (Oligobuninae) són una subfamília extinta de mamífers de la família dels mustèlids que visqueren a Nord-amèrica des de l'Oligocè superior fins al Miocè inferior, fa entre 16 i 26,3 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Califòrnia, Colorado, Dakota del Sud, Florida, Nebraska, Nevada, Oregon, Texas i Wyoming (Estats Units). Tenien un ampli ventall de mides. Entre altres coses, es distingeixen d'altres mustèlids pel fet de tenir un paracon alt, una escotadura carnissera i un protocon menut situat a la part anterior de la quarta dent premolar superior (p4).

## Referències

* 1 2 Entrada «Oligobuninae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 26 novembre 2024].
* ↑ Baskin, 1998, p. 155.

## Bibliografia

* Baskin, J. A. «Mustelidae». A: Janis, C. M.; Scott, K. M.; Jacobs, L. L. Evolution of Tertiary Mammals of North America. Volume 1: Terrestrial carnivores, ungulates, and ungulatelike mammals (en anglès). Cambridge University Press, 1998, p. 152-173. ISBN 978-0-521-35519-3.
# Sahti

Sahti és una cervesa tradicional de Finlàndia feta d'una varietat de cereals, maltejats o sense maltejar, inclou ordi, sègol, blat, i civada; de vegades el pa fet amb aquests cereals fermenta en lloc de la malta. Tradicionalment és assaborida amb fruits de ginebre afegint o substituint el llúpol. El sahti té una aroma de banana deguda al llevat. El sahti és una cervesa del tipus ale. Tradicionalment és d'elaboració casolana però també es fa industrialment. El sahti industrial té un grau alcohòlic del 8%.

## Referències

* ↑ Peter Ovell, "Finland's Indigenous Beer Culture." Perinteisen Oluen Seura, Special Publications No 1, 1996. Helsinki. (accessed 2017-11-21)
* ↑ Matti Räsänen, "Vom Halm zum Faß." Kansatieteellinen arkisto, Helsinki, 1975. ISBN 9519056181.
# Tetraleurodes bambusae

Tetraleurodes bambusae és un hemípter del gènere Tetraleurodes de la família dels Aleiròdids.
L'espècie va ser descrita científicament per primera vegada per Jesudasan & David el 1991.

## Referències

* ↑ Jon H. Martin & Laurence A. Mound (2007) "An annotated check list of the world’s whiteflies (Insecta: Hemiptera: Aleyrodidae)" Zootaxa 1492: 1-84 Link
* ↑ Nakahara, Sueo «[https://digitalcommons.unl.edu/cgi/viewcontent.cgi?article=1152&context=insectamundi Taxonomic Studies of the Genus Tetraleurodes (Homoptera: Aleyrodidae)]». Insecta Mundi, 3-1995.
* ↑ Dubey, A.K.; Sundararaj, R. «Description of a new species of the genus Tetraleurodes Cockerell (Hemiptera: Aleyrodidae) with a key to Indian species». Zoos' Print Journal, 20, 7, 21-06-2005, pàg. 1924–1926. DOI: 10.11609/JoTT.ZPJ.1162.1924-6.
# Gardenia mannii

La Gardenia mannii (o manii) és una espècie de plantes amb flor que pertany a la família de les rubiàcies. És endèmica de Hawaii, on és anomenada Nānū o Mann's Gardenia. Rep el seu nom científic per l'estudiós de les gardènies Horace Mann.

## Descripció

El G. mannii, a diferència de les altres espècies de gardènies, arbustives, és un arbre que pot créixer fins als 15 metres d'alçada. Les seves fulles són lanceolades o ovalades, amb una superfície superior enganxosa i brillant. Les flors creixen solitàries en els extrems de les branques i són blanques o de color crema; molt oloroses, s'obren al vespre i viuen uns dos dies. Creix a uns mil metres d'alçada.

## Conservació

En el seu medi natural se'n conserven un centenar d'exemplars en l'illa hawaiana d'Oʻahu, en vint-i-set nuclis repartits pel volcà Koʻ, des de Kaunala Gulch i Kaunala-Waimea Ridge a Palolo, i en el Waiʻanae, des de la vall de Haleauau a Kaluaa Gulch. Les amenaces més grans a la supervivència de l'espècie passen per la competència d'espècies invasores i els atacs de porcs salvatges.

## Enllaços externs

* The International Plant Names Index (anglès)
* Descripció (anglès)
# Pou d'Ollers

El pou d'Ollers és a l'entrada del nucli poblacional d'Ollers, pedania de Barberà de la Conca. Tot i tractar-se d'un element hidràulic molt comú en una zona fluvial dedicada al conreu de secà, és un dels pocs exemplars que queda a la comarca. El pou servia per al proveïment d'aigua d'ús domèstic i de conreu als camps propers. L'estructura és amb una teulada piramidal i un petit safreig annex. Conserva la roda metàl·lica que servia per a bombar l'aigua amb tracció manual. Probablement la construcció és relacionada amb la posada en conreu, a mitjan segle xix, de les antigues possessions senyorials i eclesiàstiques. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Referències

* 1 2 «Pou d'Ollers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
* ↑ «Pou d'Ollers». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Texas Rangers (beisbol)

El Texas Rangers és un club professional de beisbol estatunidenc de la ciutat d'Arlington (Texas), que disputa la MLB.

## Palmarès

* Campionats de la MLB (0): -
* Campionats de la Lliga Americana (0): -
* Campionats de la Divisió Oest (3): 1999, 1998, 1996

## Evolució de la franquícia

* Washington Senators (1961-1971)
* Texas Rangers (1972-present)

## Colors

Blau, vermell i blanc.

## Estadis

* Rangers Ballpark in Arlington (1994-present)
** a.k.a. Ameriquest Field in Arlington (2004-2006)
** a.k.a. The Ballpark in Arlington (1994-2004)
* Arlington Stadium (1972-1993)
* RFK Stadium (Washington, DC) (1962-1971)
** a.k.a. D.C. Stadium (1962-1968)
* Griffith Stadium (Washington, DC) (1961)

## Números retirats

* Johnny Oates 26
* Nolan Ryan 34
* Jackie Robinson 42

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2012-05-26 at Archive.is
* Baseball Time in Arlington
# Beilschmiedia miersii

Beilschmiedia miersii és una espècie de planta de la família de les Lauràcies, endèmica del centre de Xile. És un arbre perenne que es troba a llocs oberts. És una espècie que s'usa com a planta ornamental, i els fruits són utilitzats per a alimentar els porcs.

## Referències

* ↑ «Beilschmiedia miersii» a The Plant List. Data consulta: 20 de febrer de 2014.
# Associació Mutual Israelita Argentina

L'Associació Mutual Israelita Argentina (AMIA) és un centre de la comunitat jueva de Buenos Aires, Argentina. L'AMIA va ser fundada en 1894, la seva missió va ser concebuda per a promoure el benestar i desenvolupament de la vida jueva a l'Argentina i per assegurar la continuïtat i els valors de la comunitat jueva. L'associació va establir un dels primers cementiris jueus de Buenos Aires, i més tard va fundar la Fundació Tzedaka per la caritat. Servint la comunitat jueva més gran d'Amèrica Llatina a la dècada de 1920, l'AMIA va inaugurar una nova seu a la secció de Balvanera de Buenos Aires el 1945. AMIA va esdevenir la seu de la Federació de Comunitats Israelites Argentines. Va créixer per proporcionar i promoure una sèrie d'activitats educatives, recreatives i culturals, formals i informals, així com una cooperativa de salut. Es va convertir en un centre per a la participació i la implicació de les persones de totes les edats, i de la comunitat en general.
El 18 de juliol de 1994 (el 10 de Av al calendari hebreu), una furgoneta Renault Trafic carregada d'explosius es va estavellar contra l'AMIA, matant a 85 persones, ferint a més de 300, i destruint l'edifici per complet. Després de l'atemptat a l'AMIA de 1994 es van posar en marxa una sèrie d'investigacions federals, internacionals, però el cas segueix sense resoldre. Un edifici de 8000 m² va ser encarregat després per substituir l'estructura destruïda, i al maig de 1999, el nou edifici, una estructura de 8 pisos modernista separat del carrer per un mur de protecció, es va inaugurar.

## Vegeu també

* Delegació d'Associacions Israelites Argentines

## Referències

* ↑ La AMIA renace de las cenizas Arxivat 2013-12-02 a Wayback Machine. a Clarín, 26/5/1999 (castellà)
* ↑ Inauguran nueva sede de la AMIA Arxivat 2013-12-02 a Wayback Machine. a Clarín, 22/5/1999 (castellà)

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'AMIA (castellà)
# Andre Drummond

Andre Jamal Drummond (nascut el 10 d'agost de 1993 a Mount Vernon, Nova York) és un jugador de bàsquet nord-americà que en l'actualitat juga en els Brooklyn Nets de l'NBA. Juga en la posició de pivot, encara que també pot exercir el paper d'aler pivot.

## Enllaços externs

* Perfil a Nba.com (anglès)
* Perfil a NBADraft.net (anglès)
* Perfil d'ESPNU (anglès)
* Perfil a Draft Express Arxivat 2014-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Mareks Segliņš

Mareks Segliņš (Aizpute, RSS de Letònia, 4 de juliol de 1970) és un polític i advocat letó membre del Partit Popular. Ha estat Ministre de Justícia de Letònia i també Ministre de l'Interior.
Es va graduar a la Facultat de dret de la Universitat de Letònia el 1993 i posteriorment va treballar a l'oficina del procurador i els tribunals de la ciutat de Liepāja. En el període 1994–1998 va treballar al despatx legal Pomerancis un Kreicis. El 1998 fou elegit pel 7è Saeima i fou nomenat Ministre de l'Interior primer al Gabinet d'Andris Šķēle i posteriorment al d'Andris Bērziņš en el període 1999–2002. Fou elegit novament pel 8è Saeima i fou cap del Comitè Legal del parlament, un càrrec que va retenir després de ser reelegit pel 9è Saeima, moment en què també esdevingué cap del Comitè parlamentari per la Seguretat Nacional. El 2007 va esdevenir novament Ministre de l'Interior en el Gabinet d'Ivars Godmanis.
Generà controvèrsia el 20 de febrer de 2008 després que un home anglès de 34 anys fos engarjolat a Riga per orinar a l'històric Monument a la Llibertat. Seglins va descriure els britànics com a persones que causen problemes a Letònia quan van beguts, típicament en festes de cap de setmana, i els va qualificar de porcs.
El març de 2009, Seglins va ser nomenat Ministre de Justícia al gabinet de Valdis Dombrovskis, però va acabar el mandat el 2010, quan el seu partit va deixar el govern.

## Referències

* ↑ "Tourist jailed for urinating on statue", The Independent.
* ↑ "Latvian interior minister slams British as 'pigs'"

## Vegeu també

* Primer Gabinet Dombrovskis
* Segon Gabinet Godmanis
# Francesc Cros Reig

Francesc Cros Reig (Vinaròs 1873 - Reus 1959) va ser un mestre d'escola i pedagog català
Quan va acabar la carrera de magisteri, s'instal·là a Reus el 1900, on obrí un col·legi particular al carrer de la Presó, que traslladà al cap d'uns anys al carrer de la Font, al costat de la plaça de sant Pere. Pels seus mètodes pedagògics, el seu col·legi va agafar molt de prestigi i era un dels més famosos a l'època. Entre els seus alumnes hi havia reusencs molt coneguts després, com ara Salvador Vilaseca. Durant la República, Francesc Cros va defensar l'ideari republicà a la premsa local i durant la guerra civil va establir-se a l'antiga casa dels Espuny on continuà l'escola. Acabada la guerra, va ser depurat pel nou règim, que va estar a punt de retirar-li el títol acadèmic. Finalment va poder reobrir el seu centre d'ensenyament, ara al raval de Martí Folguera, col·legi que després es va convertir en el Col·legi Guarque. El 1952 la societat civil reusenca li va tributar un homenatge, per la seva dedicació a l'ensenyament, homenatge on es va gestar la fundació de l'Associació d'Estudis Reusencs. Va publicar alguns llibres que utilitzava a l'escola: Apuntes de aritmética práctica i Apuntes de gramàtica práctica, impresos a Reus. La ciutat de Reus li va dedicar un carrer entre la plaça d'Europa i l'avinguda de Salou.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 208.
* ↑ Manent, Albert. Del noucentisme a l'exili: sobre la cultura catalana del nou-cents. L'Abadia de Montserrat, 1997, p. 159–166. ISBN 978-84-7826-802-3 [Consulta: 19 desembre 2017].
* ↑ Tricaz, Enric. Homes i dones pels carrers de Reus. Valls: Cossetània, 2010, p. 51. ISBN 9788497916929.
# Castell d'Airth

El Castell d'Airth és un castell situat a la localitat d'Airth, al comtat escocès de Falkirk, al Regne Unit. La construcció té vistes a la localitat d'Airth i al riu Forth. Actualment el castell és un hotel i balneari.
Als jardins del castell es troben les ruïnes de l'antiga església parroquial d'Airth, ara sense teulada. L'església té part de diferents períodes, amb una part romànica, i un campanar i una nau lateral en la part nord afegits per John Milne, el mestre constructor real, l'any 1647.

## Història

Segons un escrit atribuït a Blind Harry, l'any 1298 William Wallace va atacar una fortificació de fusta anterior en aquest lloc per rescatar al seu oncle empresonat, un sacerdot de Dunipace. Un castell posterior va ser destruït després de la derrota del rei Jaume III a Sauchieburn l'any 1488. La torre sud-oest és la primera part, que data del període immediatament posterior. S'ha afegit una extensió al costat oriental a mitjans del segle xvi.
El Castell d'Airth va ser propietat dels Bruces, simpatitzants jacobites que es van veure obligats a vendre'l després del fracàs de la rebel·lió de 1715.
El castell és un important edifici històric, i conserva la major part de la seva estructura medieval. Està categoritzat com Category A a la llista d'edificis històrics de la Historic Scotland.

## Fantasmes

Es diu que el castell és perseguit i els fenòmens reportats inclouen:
Observacions d'una mainadera amb dos nens petits que es diu que han mort en un incendi al castell. El so dels nens tocant escoltant-se a les sales 3, 4, 9 i 23. Es poden escoltar passos forts a l'exterior de la sala 14 abans de detenir-se i desaparèixer sobtadament. La gent també ha reportat sentir plors i crits que es creu que són d'una criada que va ser atacada pel seu amo i que va deixar morir. A més, es creu que un gos fantasma que mossega, amb predilecció pels turmells, recorre els passadissos.

## Referències

* ↑ Contracte de juny de 1647 conservat als Arxius Nacionals d'Escocia GD156/8.
* ↑ «Scott, Ian. "Airth Castle", Falkirk Local History Society, 2006». Arxivat de l'original el 2016-08-17. [Consulta: 17 setembre 2017].
* ↑ «Listed Building Report». Historic Scotland. [Consulta: 11 setembre 2009].
* ↑ Ten of Scotland's most haunted hotels - Scotsman.com
* ↑ BBC - Halloween happenings in your area

## Enllaços externs

* Història del castell(en anglès)
* Web del Airth Castle HotelArxivat 2010-02-27 a Wayback Machine.
# Aedes aegypti

Aedes aegypti és una espècie de dípter nematòcer de la família dels culícids que pot ser portador i transmissor del virus del dengue, el de la febre groga i el de Zika, així com d'altres arbovirus. És membre del subgènere Stegomyia dins del gènere Aedes.

## Taxonomia

En 2005 estudis moleculars van portar a reclassificar Stegomyia com a gènere, canviant alguns autors el nom del mosquit per Stegomyia aegypti igual que es va fer amb Aedes albopictus que va passar a ser denominat homòlogament Stegomyia albopicta; no obstant això, aquests estudis han estat molt discutits, de manera que actualment el nom usat de forma majoritària segueix essent el d’Aedes aegypti, abreviat com Ae. aegypti, com exigeixen a partir de desembre de 2005 els editors de les revistes científiques més importants del sector.

## Característiques

Pot reconèixer-se per les seves distintives marques blanques sobre les potes i especialment sobre el tòrax que permet distingir-lo d’A. albopictus, per un distintiu dibuix format per dues bandes longitudinals rectes i dues bandes corbades exteriors en una forma que recorda el perfil d'una lira encara que les seves diferències en aspecte pel que fa a altres mosquits poden ser lleugeres.

## Distribució

Es troba més freqüentment en els tròpics, però està present en els estats del sud dels Estats Units d'Amèrica (com per exemple Florida); comparteix hàbitat amb A. albopictus, que l'està desplaçant en algunes zones.
Les poblacions d’Ae. aegypti foren presents al continent europeu al llarg de les conques del Mediterrani, Mar Negra i el Caspi entre els segles xvii fins a mitjans del segle xx. Tanmateix desaparegueren i només recentment s'han establert algunes poblacions a països de la conca del Caspi i a l'illa de Madeira (regió ultra-perifèrica de la UE) i esporàdicament es detecten algunes ocurrències a l'Europa Occidental (p.ex.: França, el Regne Unit, als Països Baixos o Alemanya) especialment lligat al transport de bens i mercaderies.

## Història

El científic cubà Carlos Finlay va ser el primer a proposar la teoria que els mosquits són els agents transmissors de la febre groga i va presentar la seva teoria per primera vegada a la Conferència Internacional de Sanitat, celebrada a Washington DC, el 18 de febrer de 1881. Un any després, Finlay va identificar Aedes aegypti com el vector de transmissió de la febra groga. La seva teoria anava acompanyada amb la recomanació de reduir la població de mosquits per controlar la transmissió de la malaltia.

## Vegeu també

* Morld mosquito program
* Wolbachia

## Referències

* ↑ «Rapid communication. Indoor development of Aedes aegypti in Germany, 2016» (html/pdf) (en anglès). Eurosurveillance, Volume 21, Issue 47, 24-11-2016 [Consulta: 18 gener 2017].
# Frédéric Caudron

Frédéric Caudron (Mons, 27 de gener de 1968) fou un jugador professional belga de billar a tres bandes i de billar de caramboles. Era conegut amb el sobrenom de l'Extraterrestre.
Va ser dos cops campió del món de billar a tres bandes els anys 1999 i 2013. A més, va vèncer el Sang Lee International Open els anys 2006 i 2007 i fou campió d'Europa els anys 2002 i 2006.

## Palmarès
### Campionat d'Europa

* Campionat d'Europa de billar a tres bandes: 2002, 2006
* Copa d'Europa de clubs a tres bandes: 2003, 2004, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2019
* Campionat d'Europa de billar a una banda: 1990, 1991, 1993, 2008, 2008, 2009, 2011, 2013 , 2015, 2017
* Campionat d'Europa de billar de carambola quadre 47/2: 2009
* Campionat d'Europa de billar de carambola quadre 47/1: 2004
* Campionat d'Europa de billar de carambola quadre 71/2: 1991
* Campionat d'Europa Pentatló per equips: 1990

### Campionat del Món

* Campionat del Món de billar a tres bandes: 1999, 2013, 2017
* Campionat del Món de billar a tres bandes per seleccions: 2012, 2013, 2014, 2015
* Campionat del Món de billar a una banda: 2014
* Campionat del Món de billar de carambola quadre 47/2: 2003
* Campionat del Món de billar de carambola quadre 71/2: 1991, 2000
* Campionat del Món de triatló per seleccions: 1990

### Copa del Món

* Copa del Món de billar a tres bandes: 2005, 2009, 2014, 2018

## Referències

* ↑ «Profile». Kozoom. [Consulta: 22 març 2013].
* ↑ «Palmares». Kozoom. [Consulta: 22 març 2013].
# Làmia (ciutat)

Làmia (grec: Λαμία; a l'edat mitjana anomenada Zituni, grec: Zητούνι; en català medieval el Citó) és una ciutat de la Grècia Central que fa part de la unitat perifèrica de Ftiòtida, situada a una plana vora el golf Malíac, la desembocadura del riu Esperqueu. La ciutat supera els 60.000 habitants, mentre que el municipi ronda els 75.000.

## Història

Làmia era famosa per la guerra entre els atenesos i els grecs confederats contra Antípatre l'any 323 aC. Antípatre va ser inicialment derrotat i es va refugiar a la ciutat, on els grecs el van assetjar, durant la guerra coneguda com a guerra de Làmia. Antípatre va rebre socors de Cràter i es va poder retirar al nord, i després va derrotar els aliats a la batalla de Crannó el 322 aC.
L'any 208 aC, Filip V de Macedònia, fill de Demetri II, va derrotar els etolis prop de Làmia. El 192 aC Làmia es va sotmetre voluntàriament a Antíoc III el Gran i l'any següent (191 aC) la va assetjar Filip V de Macedònia i els romans, que actuaven conjuntament. Segons Titus Livi, el setge era complicat perquè la roca de la rodalia ajudava a la defensa i els assetjadors no la podien penetrar, però finalment els romans la van ocupar l'any 190 aC.
Encara existia al segle vi, quan les murades foren reconstruïdes per Justinià el Gran; llavors la ciutat era anomenada Zitúnion (grec antic: Ζητοῦνιον; pronúncia moderna: Zituni). Segles més tard va formar part del Ducat de Neopàtria (a partir de 1319), i es va mantenir en mans catalanes fins a l'any 1393; en català fou coneguda com el Citó. El seu castell és un dels testimonis de la presència catalana a Grècia.
Amb la incorporació de Zituni al regne de Grècia i el 1832, l'estat imposà la recuperació del nom antic com a topònim oficial, Làmia. Al turó on s'alça la ciutat es conserven restes de la fortificació i algunes restes de la ciutat.

## Referències

* 1 2 3 Smith, William (ed.). «Lamia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 19 novembre 2022].
* ↑ «Marul·la de Verona». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 18 maig 2022].
* ↑ Ayensa, Eusebi.. Els catalans a Grècia: castells i torres a la terra dels Déus. ISBN 9788415711636.

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de l'Ajuntament de Làmia (grec)
# Mionès

Mionès o Mionessos (en llatí Myonnesus, en grec antic Μυόννησος o Μυόνησος) era un promontori de la costa de Jònia, al sud-oest de Lebedos, a la part nord de la badia d'Efes.
Aquest promontori el descriu Titus Livi, i el situa entre Samos i Teos, i diu que s'elevava a partir d'una base àmplia fins a un cim acabat en punta. Per la banda de terra s'hi accedia per un camí estret, i a la banda del mar estava rodejada per roques molt desgastades per les onades. Al promontori hi havia una petita ciutat anomenada també Mionessos. El seu nom posterior va ser Hypsilibounos. Plini el Vell parla d'una illa del mateix nom, que formava junt amb les d'Anthinae i Diarrheusa, el grup de les Pisistrati Insulae.
El lloc és famós per la victòria naval romana (la flota romana la va dirigir Luci Emili Regil) sobre Antíoc III el Gran, l'ant 190 aC.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Myonnesus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, V, 37
# Ernesto Chulià Ramiro

Ernesto Chulià Ramiro és un trompetista nascut a Catarroja, València al 1974. Actualment és professor de trompeta al Conservatori José Iturbi.
Ernesto Chulià va nàixer el 11 de Juny de 1974 en una família dedicada a la música. El seu pare, Salvador Chulià, va traspassar-li a ell i al seu germà, Vicente, l'amor per la música. Va estudiar en els conservatoris José Iturbi i Joaquin Rodrigo, on va estudiar de la mà de Vicente Lopez (alumne del trompetista Maurice André).
A l'any 1994 va acabar la carrera de superior al Conservatori Municipal de Barcelona. Al acabar, va començar a fer sortides a França, on va col·laborar amb molts trompetistes en París o Presle, pero el més especial per a ell va ser Sant Joan Lohitzune, on va conèixer per primera vegada a Maurice André.
Entre 1996 i 2006 va fer nombrosos concerts per tota Espanya. A més, ha colaborat en algunes orquestes, la més important la Sinfónica de Madrid. També era molt buscat per a impartir cursos en Espanya i Amèrica Llatina. Entre 1996 i 2011 va ser professor de trompeta al Conservatori Municipal de Fuenlabrada. A la misma vegada, era solista de Fliscorn a la Simfònica de Madrid treball que va deixar a l'any 2013. Des d'aquest any, es professor de trompeta al Conservatori José Iturbi de València.

## Referències

* ↑ «Maurice André in Saint-Jean-de-Luz (France)». [Consulta: 25 abril 2024].
* ↑ «datos.bne.es» (en castellà). [Consulta: 25 abril 2024].

## Enllaços externs

* https://www.maspalomastrumpetfest.com/profesores/ernesto-chulia/