OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Catàleg General de Velocitats Radials d'Estels

El Catàleg General de Velocitats Radials d'Estels (en anglès General Catalogue of Stellar Radial Velocities) és un catàleg estel·lar que inclou velocitats radials de 15.106 estels. Va ser recopilat per Ralph Elmer Wilson i publicat pel Carnegie Institution of Washington en 1953. Moltes de les mesures de velocitat es van dur a terme des de l'Observatori de Mont Wilson.

## Nomenclatura

Les entrades del catàleg apareixen amb la sigla GCRV d'acord al format GCRV NNNNN, sent NNNNN menor de 15.107. En la següent taula figuren entrades d'aquest catàleg d'alguns estels ordenats segons la distància a la qual s'hi troben.
| Nombre de catàleg GCRV | Nom comú | Constel·lació | Velocitat radial (km/s) | Característiques destacables |
| GCRV 11260 | Ross 154 | Sagitari | -4,0 | Nana vermella; setè estel més proper al sistema solar |
| GCRV 998 | Gliese 75 | Cassiopea | +2,8 | Nana taronja i estel variable BY Draconis |
| GCRV 10581 | Iota Pavonis | Gall dindi | +29,7 | Nana groga i anàleg solar a 58 anys llum del sistema solar |
| GCRV 5425 | 18 Puppis | Popa | +37,7 | Estel binari compost per una nana blanc-groga i una nana vermella |
| GCRV 12881 | Zeta Delphini | Dofí | -25,0 | Estel blanc de la seqüència principal distant 227 anys llum |
| GCRV 5359 | Naos | Puppis | -24,0 | L'estel de tipus espectral O més brillant del cel nocturn |

## Referències

* ↑ p. 18, The Observation and Analysis of Stellar Photospheres, David F. Gray, Cambridge University Press, 2005, ISBN 0-521-85186-6
* ↑ General catalogue of stellar radial velocities, Ralph Elmer Wilson, Washington, DC: Carnegie Institution of Washington, 1953, Bibcode: 1953QB901.W495.....
* ↑ Catalog of Individual Radial Velocities, 12$^h$–24$^h$, Measured by Astronomers of the Mount Wilson Observatory, Helmut A. Abt, Astrophysical Journal Supplement 26 (1973), pp. 365–489, Bibcode: 1973ApJS...26..365A
# Biagio Assereto

Biagio Assereto fou un almirall genovès del segle xv.
Nascut a Recco fill d'un ferrer, fou seguit per Francesco Spinola, el senyor de la ciutat, qui el va prendre de patge. En 1423 es va traslladar a Gènova, per iniciar una carrera militar. Durant les Guerres de Llombardia, com a almirall de la República, en aquell moment governada per Filippo Maria Visconti, el duc de Milà, va liderar una flota per ajudar a Joana II de Nàpols en 1425, va capturar el florentí Ferruccio Verro el 1426 i va fer retrocedir Domenico Campofregoso i els seus aliats florentins el setembre de 1427.
En 1435, durant la Conquesta del Regne de Nàpols va dirigir una petita flota de Gaeta en el rescat de Francesco Spinola, assetjat per Alfons el Magnànim, i va obtenir la victòria en la batalla naval de Ponça. Malgrat la seva negativa a continuar la guerra contra la Corona d'Aragó, a causa de la falta de tropes per envair el Regne de Nàpols, va rebre el feu de Serravalle Scrivia i, de Filippo Maria Visconti, el càrrec de governador de Milà.
Més tard va ser comissari ducal de Parma i el comandant de l'exèrcit milanès en la guerra contra Venècia, derrotant en febrer de 1439 un estol venecià protegit per Gattamelatta que es va transportar de l'Adige al Llac de Garda per terra amb l'objectiu d'aixecar el setge milanès de Brescia, i el juliol de 1448 va derrotar l'almirall venecià Andrea Quirini a la batalla de Casalmaggiore. Va servir Francesc I Sforza des de 1450, però, dos anys més tard, va abandonar qualsevol càrrec públic i es va retirar a Serravalle Scrivia per dedicar-se a la literatura. Entre els seus amics es van incloure Enea Silvio Piccolomini, el futur papa Pius II. Va morir a Serravalle en 1456.

## Referències

* ↑ Scalamonti, Francesco. Transactions of the American Philosophical Society. Vol. 86, pt. 4: Vita viri clarissimi et famosissimi kyriaci anconitani (en italià). American Philosophical Society, 1996, p. 163. ISBN 0871698641.
* ↑ Mallett, M. E.; Hale, J. R.. The Military Organisation of a Renaissance State: Venice C. 1400 To 1617 (en anglès). Cambridge University Press, 2006, p. 98-99. ISBN 0521032474.
* ↑ Corio, Bernardino. Storia di Milano (en italià). vol 3 (1447-1499). F. Colombo, 1857, p. 106.
# Manu Bonmariage

Emmanuel Bonmariage, dit Manu Bonmariage, és un director de cinema belga, nascut el 29 de març de 1941 a Chevron prop de Lieja i mort el 6 de novembre de 2021.

## Biografia

Després d'estudiar ciències de la comunicació a l'Institut d'Estudis Avançats en Comunicacions Socials (IHECS) a Brussel·les, Manu Bonmariage treballa com a operador de càmera per a llargmetratges i ficció, i com a reporter càmera a la Radio-Télévision belge de la Communauté française, on va ser director. També ensenya reportatge a Louvain-la-Neuve. Fan del cinema verité, és el pare espiritual del programa de televisió Strip-tease. Ha dirigit una cinquantena de documentals, així com un llargmetratge de ficció Babylone el 1990.
Patia la malaltia d'Alzheimer i va morir el 6 de novembre de 2021 a l'edat de 80 anys.

### Família

Manu Bonmariage és pare de 8 fills, entre els quals la ballarina Milan Emmanuel belga, el cantant Matthieu Thonon i l'actriu i directora Emmanuelle Bonmariage.

## Filmografia
### Per l'emissió Strip-tease

Comprèn 47 pel·lícules :
* Du beurre dans les tartines (1980)
* Malaises (1984)
* Gustavine et Khalifa (1986) :
* Les petits des "petits de" (1987)
* Le baron (1988)
* Vaisselle (1988 )
* Merci patron (1998)
* Meurtre aux champs (1990)
* Pas si fou (1990)
* Valeurs sûres (1992)
* Keufs dans la ville (1994)
* Dorés sur tranche (1995)
* En quête de banlieue (1995)
* Repas de famille (1996 )
* Hamsa la rage au ventre (1996)
* Tour de France (1996)
* Les lions indomptables (1998)
* Amours fous (1999)
* Tout en camion (2000)
* Le serment d'hypocrite (2001)

### No classificat

* De Saïgon à Ho-Chi-Minh (1975), codirigida amb Josy Dubié
* J'ose (1983) amb José Bragard
* Allô police (1987) – Documental filmat a Charleroi. (DVD Coffret Manu Bonmariage, 2008)
* Les Amants d'assises (1992) - (DVD Coffret Manu Bonmariage, {2008)
* Baria et le Grand Mariage (2001) (DVD Coffret Manu Bonmariage, {2008)
* Ainsi soit-il (2007) (DVD Coffret Manu Bonmariage, {2008)
* Nkpiti : la rancune et le prophète, film de Jean-Paul Colleyn i Manu Bonmariage, Charleroi : ACME, Charleroi, 1989, (VHS)
* Vivre sa mort (2015) -

## Notes i referències

* ↑ «Le réalisateur belge Manu Bonmariage est décédé». RTBF Info, 06-11-2021..
* ↑ Critique sur cinergie.
# Leontocephalus

Leontocephalus és un gènere extint de gorgonòpids. Gràcies a les marques de desgast del crani de Leontocephalus, s'ha pogut saber que era capaç d'obrir la mandíbula amb un angle de 90°, per tal de separar els seus grans ullals abans de mossegar la presa. Algunes fonts el consideren un sinònim d'Aelurognathus.

## Referències

* ↑ Kemp, 2005, p. 53.
* ↑ Entrada «Rubidgeinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 9 gener 2023].

## Bibliografia

* Kemp, T. S. The Origin and Evolution of Mammals (en anglès). Oxford University Press, 2005. ISBN 9780198507611.

## Enllaços externs

* www.paleofile.com - Alphabetical list, Section L
* adsabs.harvard.edu
# Unió Esportiva Tossa

La Unió Esportiva Tossa és un club de futbol català de la vila de Tossa de Mar. Fundat l'any 1922, el seu primer equip masculí milita al Grup 1 de la Primera Catalana. Avui en dia, el club està format per 10 equips de futbol 11 i una escola de futbol per a nens i nenes de 4 i 5 anys.
Durant la temporada 1991/92, l'equip va arribar a la final de la Copa Catalana de Futbol Femení contra l'Barça, i a la temporada següent, 1992/93, va disputar la Copa de la Reina contra l'Sports Port de Castelló a doble partit.
Des de l'any 1962-63 fins a l'any 2010-11 el club ha militat 11 temporades a Primera Regional i Regional Preferent, 24 temporades a Segona Regional i Segona Territorial i 3 temporades a Tercera Regional. Actualment La UE Tossa compta amb aproximadament 331 socis i sòcies i una penya oficial, la Tossa Hooligans.

## Referències

* ↑ «Equip de la UE Tossa». Federació Catalana de Futbol.
* ↑ «Seccions UE Tossa». Federació Catalana de Futbol.
* ↑ «Copa de la Reina 1993». RSSSF, 23-06-2021. Arxivat de l'original el 3 de febrer 2023. [Consulta: 26 d’abril 2024].
* ↑ «Turissa L'Esport a Tossa», 01-04-1992.
* ↑ «Estadistíques UE Tossa». futbol-regional.es.
* ↑ «Estadistíques UD Tossa». futbol-regional.es.
* ↑ «Molt suport a les graderies i bon ambient entre els aficionats». Diari de Girona, 16-06-2008.

## Bibliografia

* 75 anys de la Unió Esportiva Tossa. Tossa de Mar: Revista Tulissa, 1997.
* Narbona, Francisco. Enciclopedia del Fútbol, 1950.

## Enllaços externs

* Unió Esportiva Tossa - Lloc web oficial
# Garnatxa peluda

La garnatxa peluda, garnatxa grisa, garnatxa roja (a la Catalunya del Nord), lledoner pelut o lledoner gris és una varietat de cep negra produïda per mutació de la garnatxa negra. Produeix raïms de mida mitjana i compactes. El gra és ovalat, mitjà, de pell gruixuda. El revers de la fulla està recobert d'una pilositat d'on li ve el nom. El brot és primerenc i madura entre finals de setembre i principis d'octubre.
La garnatxa peluda produeix un vi de qualitat de graduació alcohòlica alta. S'oxida amb facilitat i s'utilitza preferentment com a complement de cupatges.
És una varietat autòctona de Catalunya que es cultiva com a varietat recomanada o principal a les AOC Banyuls, DO Catalunya, AOC Costers del Rosselló, AOC Costers del Rosselló Vilatges, AOC Maurí, DO Montsant, DOQ Priorat, AOC Ribesaltes i DO Terra Alta. També és una varietat autoritzada a la DO Empordà. Fora del Principat només destaca el cultiu al Llenguadoc.

## Bibliografia

* Pierre Galet: Dictionnaire encyclopédique des cépages Hachette Livre, 1. édition 2000 ISBN 2-0123633-18 .
* Guy Lavignac, Cépages du sud-ouest 2000 ans d'histoire, 2001, Éditions du Rouergue, ISBN 2-84156-289-1.

## Referències

* ↑ «‘Vins de la memòria’ enllesteix el Badiu, un vi de Badalona» (PDF). Papers de Vi. Denominació d'Origen Alella, 63, 2020, pàg. 21 [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «Varietats recomanades i autoritzades a la DO Empordà». Consell Regulador de la DO Empordà.
# Celeno (estrella)

Celeno, oficialment Celaeno (16 del Taure / 16 Tauri), és un estel a la constel·lació del Taure que forma part del cúmul obert de les Plèiades. La seva magnitud aparent és +5,45 i s'hi troba a uns 440 anys llum de distància. De vegades és coneguda com la Plèiade Perduda, ja que —a excepció d'Astèrope—, és la més tènue entre els estels d'aquest cúmul que posseeixen nom propi. El seu nom correspon a una de les set Plèiades, filles del tità Atles i la oceànide Plèione.
Celeno apareix catalogada com una subgeganta blanc-blavosa de tipus espectral B7IV amb una temperatura de 13.200 K. 240 vegades més lluminosa que el Sol, el seu radi és 3 vegades més gran que el radi solar. Té una velocitat de rotació d'almenys 185 km/s, el que la porta a completar una volta en menys de 19 hores. D'acord amb el professor Jim Kaler, en el seu interior l'hidrogen se segueix transformant en heli, i per això no és una veritable subgeganta, si no un estel de la seqüència principal; d'acord amb la seva massa -equivalent a 3,7 masses solars-, la seva permanència en la seqüència principal és de 225 milions d'anys, mentre que l'edat de les Plèiades és de només 130 milions d'anys.
Celeno és un estel binari amb una companya propera, detectada mitjançant interferometria, a 0,0062 segons d'arc. Sis vegades més tènue que l'estel principal, la seva lluentor correspon a un estel blanc de tipus A3, distant menys d'1 ua de l'estel principal, amb un període orbital lleugerament inferior a mig any.

## Referències

* ↑ «The kinematics of the Gould belt: an expanding group ?». The Astrophysical Journal Supplement Series, 12-1968, pàg. 371. DOI: 10.1086/190179.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2012. DOI: 10.1051/0004-6361/201117691.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ «Rotational Velocities of B Stars» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 7-2002, pàg. 359–365. DOI: 10.1086/340590.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ «Celeno» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 11 desembre 2020].
* ↑ «Celaeno» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 11 desembre 2020].
# Blazon Stone

Blazon Stone és el sisè àlbum del grup alemany Running Wild.

## Cançons

* "Blazon Stone" (Rolf Kasparek) – 6:29
* "Lonewolf" (Rolf Kasparek) – 4:47
* "Slavery" (Rolf Kasparek) – 5:14
* "Fire & Ice" (AC) – 4:08
* "Little Big Horn" (Rolf Kasparek) – 4:57
* "Over the Rainbow" (Jens Becker) – 1:55
* "White Masque" (Rolf Kasparek) – 4:16
* "Rolling Wheels" (Jens Becker) – 5:31
* "Bloody Red Rose" (Rolf Kasparek) – 5:04
* "Straight to Hell" (Jens Becker) – 3:49
* "Heads or Tails" (Rolf Kasparek) – 4:57
* "Billy The Kid" (AC/Rolf Kasparek - AC) (Bonus) – 4:49
* "Genocide" (Phil Lynott) (Bonus) – 4:47
"Genocide" és una versió de Thin Lizzy. "Little Big Horn" explica la batalla de Little Bighorn el 1876. "Billy The Kid" explica el famós lladre i assassí americà del segle dinou, Billy el Nen.

## Membres

* "Rock 'n'" Rolf Kasparek - veu i guitarra
* Axel Morgan - guitarra
* Jens Becker - Baix elèctric
* AC - Bateria
# John Fernhout

John Fernhout, de vegades acreditat com a John Ferno (Bergen (Holanda del Nord), 9 d'agost de 1913 – Jerusalem, 1 de març de 1987) va ser un director de cinema neerlandès. També va exercir com a director de fotografia i productor.
Va ser nominat a un Oscar el 1968 per Sky Over Holland i va guanyar la Palma d'Or al millor curtmetratge el 1967.

## Biografia

Era fill del pintor holandès Charley Toorop, i germà del pintor holandès Edgar Fernhout (1912-1974). Va estar casat amb la fotògrafa Eva Besnyö (el 1932-1945), la ballarina nord-americana Polly Korchien (el 1945-1962) i l'escriptora jueva russa Julia Wiener (el 1978-1987).

## Filmografia
### Director

* Hallo Everybody (1933) (assistent)
* L'île de Pâques (1934)
* The Last Shot (1946) (com John Ferno)
* Forgotten Island (1947) (com John Ferno)
* Fortress of Peace (1965)
* Sky Over Holland (1967)

### Director de fotografia

* Branding (1929)
* Zuiderzeewerken (1930)
* Philips Radio (1932)
* Nieuwe gronden (1933)
* Productie van gastroduodenal ulcers bij de hond (1934)
* Het Meisje met den Blauwen Hoed (1934)
* The Spanish Earth (1937) (als John Ferno)
* The 400 Million (1939) (als John Ferno)

## Referències

* ↑ Fernhout, John (Ferno) (1913-08-09 - 1987-03-01) Nederlands Fotomuseum
* ↑ «Official Selection 1967: All the Selection». festival-cannes.fr. Arxivat de l'original el 26 December 2013.
* ↑ Fernhout, Johannes Hendrik, Instituut voor Nederlandse Geschiedenis
# Arctodictis

Arctodictis és un gènere de marsupial sud-americà extint que visqué durant el Miocè inferior. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina.

## Referències

* ↑ The Paleobiology Database. Taxonomia i distribució de plantes i animals fòssils.
# Rierol Ojeda

El rierol Ojeda és un curs d'aigua permanent que discorre per la zona nord de la ciutat de Resistència (Província del Chaco, Argentina) i que mor al riu Negre després d'un recorregut de 4 quilòmetres.
La conca de l'Ojeda ocupa una àrea rural entre les tutes nacionals 11 i 16 i delimita al nord amb el riu Tragadero, tot abastant l'àrea del Parc Caraguatá. Cap a l'oest de la Ruta 11 pren la forma d'un canal artificial. El rierol neix a prop de l'Aautòdrom Santiago Yaco Guarnieri de Resistència, on va ser rectificat. Després discorre pel barri Don Santiago, travessa la ruta Nacional 16 per un embornal i aboca un quilòmetre més envall, al riu Negre.

## Referències

* ↑ «Parque Caraguatá - Proyecto: Lago Central» (en castellà). Administración Provincial del Agua. Arxivat de l'original el 2 de diciembre de 2006. [Consulta: 25 maig 2009].
* ↑ «Anexo - Acoplamiento de los procesos de escurrimiento superficial e infiltración» (en castellà). Facultado de Ciencias Exactas de la Universidad Nacional de Córdoba. Arxivat de l'original el 21 de julio de 2010. [Consulta: 25 maig 2009].
# Home Rule (Irlanda)

El Home Rule d'Irlanda va ser l'estatut que dotava a Irlanda de certa autonomia, dins del Regne Unit de la Gran Bretanya i Irlanda.
Des de finals del segle xix, els líders del Partit Parlamentari Irlandès van demandar una major autonomia per a Irlanda, amb, entre altres mesures, la creació d'un parlament irlandès dins del Regne Unit. El PPI va presentar 4 projectes de Home Rule pel Parlament del Regne Unit:
* 1886: no va superar la Cambra dels Comuns en ser derrotat per l'aliança del Partit Conservador conservadors amb el nou Partit Liberal Unionista.
* 1893: Després de ser aprovat per la Cambra dels Comuns, va ser rebutjat per la Cambra dels Lords
* 1912: Aprovat pel Parlament, però que no va entrar en vigor per l'esclat de la Primera Guerra Mundial (1914-1918) i l'Alçament de Pasqua (1916)
* 1920: L'únic Home Rule a entrar en vigor, sota el nom d'Estatut de Govern d'Irlanda ( Government of Ireland Act )
Des del tercer Home Rule (1912), els unionistes es van posicionar en contra d'aquest, signant els seus opositors, amb Edward Carson al capdavant, el Pacte de l'Ulster. El següent estatut confirmaria la divisió de l'Illa d'Irlanda.

## Referències

* ↑ «El debat sobre la Home Rule per a Irlanda- Sapiens.cat». [Consulta: 6 novembre 2018].

## Vegeu també

* Partició d'Irlanda
* Pacte de l'Ulster
* Estatut de Govern d'Irlanda (1920) ( Government of Ireland Act )
* Tractat Angloirlandès
* Acord de Belfast (1998)
# 1380

L'any 1380 (MCCCLXXX) va ser un any de traspàs que començava en diumenge del calendari julià.

## Esdeveniments

* Carles VI esdevé rei de França
* Felip d'Anglesola esdevé el 8è President de la Diputació del General de Catalunya per al trienni 1380-1383.
* Ferran I de Portugal funda la Companhia das Naus, associació portuguesa per a l'assegurança per a navegants i comerciants marítims.

## Naixements

* 27 de novembre - Medina del Campo (Valladolid, Espanya): Ferran I, rei de la Corona d'Aragó.
* Barcelona: Felip de Malla, 17è President de la Generalitat de Catalunya
* Jaume II d'Urgell, a Balaguer

## Necrològiques

* 16 de setembre, Carles V de França, a Beauté-sur-Marne
* 7 d'octubre - Lleida: Romeu Sescomes, 2n President de la Generalitat de Catalunya
* Felip d'Anglesola, 8è President de la Generalitat de Catalunya.
# Achaenodon

Achaenodon és un gènere d'artiodàctil extint de la família dels helòhids que visqué durant l'Eocè. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units.
Tenia les dents bunodontes (amb cúspides baixes i arrodonides).

## Referències

* 1 2 Entrada «Achaenodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Prothero i Foss, 2007, «Family Helohyidae» (S. E. Foss).

## Bibliografia

* Prothero, D. R.; Foss, S. E. The Evolution of Artiodactyls (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2007. ISBN 978-0-8018-8735-2.
# Cometa 5D/Brorsen

5D/Brorsen (també conegut com a cometa Brorsen) és un cometa descobert el 26 de febrer 1846, per l'astrònom danès Theodor Brorsen.
El periheli de 5D/Brorsen va ser el 25 de febrer, just un dia abans del seu descobriment, i va mantenir l'aproximació a la Terra després d'això; al més prop que va passar de la Terra va ser el 27 de març (a una distància de 0,52 unitats astronòmiques). Com a resultat d'aquesta trobada propera amb la Terra, el diàmetre de la cua del cometa va augmentar. Johann Friedrich Julius Schmidt va fer una estimació de 3 a 4 minuts d'arc al 9 de març, i 8 a 10 minuts d'arc al 22 del mateix mes. Vist per última vegada el 22 d'abril, quan estava estacionat prop de 20 graus des del pol nord celeste. Al final d'aquesta primera aparició, va ser identificat el període orbital de 5,5 anys.
El període de 5,5 anys del cometa significaria que les aparicions s'alternarien entre anys favorables i dolents per a l'observació. Com era d'esperar, el cometa no es va veure en la seva aparició de 1851, quan només es va acostar fins a 1,5 ua de la terra.
L'òrbita del cometa era encara relativament incerta, cosa agreujat pel fet que s'havia acostat a Júpiter el 1854. El 1857, Karl Christian Bruhns va trobar un cometa el 18 de març. Aviat se'n va calcular l'òrbita, i es va constatar que era 5D/Brorsen, tot i que les prediccions van ser amb una diferència de tres mesos. El cometa va ser seguit fins al juny de 1857.
El cometa es va perdre el 1862, i la recuperació en seria el 1868. Una aproximació a Júpiter va escurçar el període prou perquè el cometa fos visible el 1873. El 1879 va tenir una aparició molt favorable, que va permetre que el cometa tingués el major temps observació fins a la data (quatre mesos). El cometa es va perdre el 1884, a causa de les circumstàncies d'observació, i es va perdre també el 1890, quan en corresponia una aparició favorable. La següent aparició favorable era prevista pel 1901, però en les cerques no va poder ser localitzat.
Una recerca seriosa es va realitzar per Brian Marsden, que va creure que el cometa s'havia esvaït, però va calcular que l'òrbita de 1973 seria de molt favorable aparició. Observadors japonesos van realitzar una recerca intensiva del cometa, però no va aparèixer. El cometa és considerat perdut (vegeu cometa extingit).

## Referències

* ((Note | LN)) Orbital data taken from this preprint: Neslusan, Lubos:"The identification of Asteroid 1996 SK with the extinct nucleus of Comet 5D/Brorsen",'Memòria della Societé astrònom italià' ,Spec. Vol: Proc. Internat. Conf held at Palerm, Italy, June 11-16, 2001.

## Enllaços externs

* 5D at Gary W. Kronk's Cometography.