OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alfa de la Cabellera de Berenice

Alfa de la Cabellera de Berenice (α Comae Berenices) és un estel binari, el segon més brillant de la constel·lació de la Cabellera de Berenice, després de β Comae Berenices. El component principal du el nom de Diadem (que també és el nom tradicional del sistema), d'origen incert, i es diu que representa la diadema de la reina Berenice II. Es troba aproximadament a 60 anys llum de distància del sistema solar.
Alfa de la Cabellera de Berenice és un estel binari compost per dos estels pràcticament idèntics, cadascun d'ells de magnitud aparent +5,07 i tipus espectral F5V. Ambdós són estels blanc-grocs de la seqüència principal, i formen un sistema similar al de Porrima (γ Virginis), si bé les components d'aquest últim són una mica més calentes que les d'Alfa de la Cabellera de Berenice. Amb una temperatura efectiva de 6.500 K, cadascun dels estels té una lluminositat 2,5 vegades major que la del Sol i la seva massa és un 25% més gran que la massa solar.
Els dos components del sistema tenen un període orbital de 25,85 anys, i des de la Terra l'òrbita s'observa pràcticament de perfil. No obstant això, una petitíssima inclinació del pla orbital respecte a la línia de visió fa que el sistema no arribi a constituir una binària eclipsant. Visualment, en l'apoastre —màxima distància entre les components— els dos estels s'hi troben separats 0,7 segons d'arc, mentre que al periastre no es poden resoldre. La separació real entre ambdues varia entre 6 i 19 ua.

## Referències

* ↑ Barbara Funk «Circumstellar habitable zones of binary-star systems in the solar neighbourhood» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 4, 22-11-2012, pàg. 3104–3113. DOI: 10.1093/MNRAS/STS257.
* ↑ «Sloan magnitudes for the brightest stars». Journal of the American Association of Variable Star Observers, 2014, pàg. 443.
* 1 2 «Lithium abundance patterns of late-F stars: an in-depth analysis of the lithium desert» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 12-06-2018, pàg. 55–55. DOI: 10.1051/0004-6361/201732209.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ David Montes «Chromospheric activity and rotation of FGK stars in the solar vicinity» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 9-2010, pàg. 79–79. DOI: 10.1051/0004-6361/200913725.
* ↑ Caroline Soubiran «Gaia Data Release 2. The catalogue of radial velocity standard stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 8-2018. DOI: 10.1051/0004-6361/201832795.
* ↑ «Lithium abundances in nearby FGK dwarf and subgiant stars: internal destruction, galactic chemical evolution, and exoplanets» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 13-08-2012, pàg. 46. DOI: 10.1088/0004-637X/756/1/46.
* ↑ «Diadem A» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 15 maig 2021].
* ↑ «Diadem B» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 15 maig 2021].
# Alfa de la Corona Austral

Alfa de la Corona Austral (α Coronae Australis) és una estrella de la constel·lació de la Corona Austral. És coneguda com a 鱉六 (la sisena estrella del Riu de la Tortuga) en xinès.
Pertany a la classe espectral A2V i té una magnitud aparent de +4.10. Se situa a uns 130 anys llum de la Terra.

## Referències

* ↑ Christopher J. Corbally «Contributions to the Nearby Stars (NStars) Project: Spectroscopy of Stars Earlier than M0 within 40 pc--The Southern Sample» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 02-06-2006, pàg. 161–170. DOI: 10.1086/504637.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2012. DOI: 10.1051/0004-6361/201117691.
* ↑ «Accurate stellar rotational velocities using the Fourier transform of the cross correlation maximum» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 7-2011. DOI: 10.1051/0004-6361/201016386.
* ↑ Afirmat a: Gaia DR3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 13 juny 2022.
* ↑ Robert Rich «Spectroscopy of New High Proper Motion Stars in the Northern Sky. I. New Nearby Stars, New High-Velocity Stars, and an Enhanced Classification Scheme for M Dwarfs» (en anglès). Astronomical Journal, 3, 3-2003, pàg. 1598–1622. DOI: 10.1086/345972.
* ↑ «Automated spectroscopic abundances of A and F-type stars using echelle spectrographs II. Abundances of 140 A-F stars from ELODIE and CORALIE» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2003, pàg. 1121–1135. DOI: 10.1051/0004-6361:20021711.
# Alfa del Dofí

Alfa del Dofí (α Delphini) és un sistema estel·lar múltiple de la constel·lació del Dofí, el segon element més brillant després de Beta del Dofí, amb magnitud aparent +3,77. El seu component principal Aa rep el nom de Sualocin, nom que té un curiós origen. Va aparèixer per primera vegada al catàleg d'estels de Palerm de 1814, constituint un misteri per a tots. Posteriorment, l'astrònom Thomas Webb va descobrir que el terme es deu a l'ajudant de l'astrònom Giuseppe Piazzi, Niccolo Cacciatore, qui va invertir la versió llatinitzada del seu nom Nicolaus, convertint-ho en Sualocin.
Alfa del Dofí és un sistema binari a 243 anys llum del Sistema Solar. La component principal té tipus espectral B9, sent un estel de la seqüència principal o una subgegant que acaba de començar a evolucionar. Amb una temperatura superficial de 11.000 K, la seva lluminositat és 175 vegades major que la del Sol. Com la major part dels estels de tipus B, mostra una alta velocitat de rotació —160 km/s—, 70 vegades major que la solar.
A menys d'1 segon d'arc s'hi troba la component secundària del sistema, un estel blanc de la seqüència principal, la lluentor de la qual és una desena part del de la seva companya. Orbita al voltant de l'estel principal cada 17 anys, amb una separació mitjana de 12 ua. El sistema té una massa total de 5,8 masses solars, la major part de la massa continguda en la component principal —per sobre de tres masses solars—. L'edat aproximada del sistema és de 140 milions d'anys.

## Referències

* ↑ «Spectral Classification» (en anglès). Anual Review of Astronomy and Astrophysics, 1, 9-1973, pàg. 29-50. DOI: 10.1146/ANNUREV.AA.11.090173.000333.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ «UBV photometry of stars whose positions are accurately known. VII». Astronomy and Astrophysics, 1993, pàg. 591–592.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2012. DOI: 10.1051/0004-6361/201117691.
* ↑ Norberto Castro «The IACOB project. III. New observational clues to understand macroturbulent broadening in massive O- and B-type stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 19-12-2016. DOI: 10.1051/0004-6361/201628541.
* ↑ Ralf-Dieter Scholz «Astrophysical supplements to the ASCC-2.5: Ia. Radial velocities of ∼55000 stars and mean radial velocities of 516 Galactic open clusters and associations». Astronomische Nachrichten, 9, 11-2007, pàg. 889-896. DOI: 10.1002/ASNA.200710776.
* ↑ Alfa Delphini - Star in double system (SIMBAD)
* ↑ Sualocin (The Fixed Stars)
* 1 2 Sualocin (Stars, Jim Kaler)
* ↑ G. H. Rieke, K. Y. L. Su, J. A. Stansberry, D. Trilling, G. Bryden, J. Muzerolle, B. White, N. Gorlova, E. T. Young, C. A. Beichman, K. R. Stapelfeldt & D. C. Hines «Decay of Planetary Debris Disks». The Astrophysical Journal, 620, 2, 2005. pp. 1010-1026.
# Alfa del Llangardaix

Alfa del Llangardaix (α Lacertae) és l'estel més brillant en la constel·lació Lacerta, el llangardaix, de magnitud aparent +3,76. Es troba a 102 anys llum de distància del Sistema Solar.
Alfa del Llangardaix és un estel blanc de la seqüència principal de tipus espectral A1V amb una temperatura superficial de 9200 K. La seva lluminositat equival a la de 27 sols i el seu radi és el doble del radi solar. De característiques físiques similars a la coneguda Sírius, la seva menor lluentor és conseqüència de la distància, ja que està unes dotze vegades més allunyada que aquesta. La velocitat de rotació d'Alfa del Llangardaix és d'almenys 146 km/s, completant un gir en menys de 17 hores. Amb una massa doble que la massa solar es pensa que és un estel relativament jove, que fa poc ha iniciat la fusió d'hidrogen entrant en la seqüència principal.
Un estel de magnitud 12 a 36 segons d'arc forma una doble òptica al costat d'Alfa del Llangardaix. És també un estel blanc (de tipus A5) però unes 27 vegades més distant.

## Referències

* ↑ Anne Cowley «A study of the bright A stars. I. A catalogue of spectral classifications» (en anglès). Astronomical Journal, 4-1969, pàg. 375–406. DOI: 10.1086/110819.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ Tabetha S. Boyajian «Stellar diameters and temperatures. III. Main-sequence A, F, G, and K stars: additional high-precision measurements and empirical relations» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 13-06-2013, pàg. 40. DOI: 10.1088/0004-637X/771/1/40.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars in the northern hemisphere. II. Measurement of v sin i» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 10-2002, pàg. 897-911. DOI: 10.1051/0004-6361:20020943.
* ↑ Afirmat a: Gaia DR3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 13 juny 2022.
* ↑ Tabetha S. Boyajian «Stellar diameters and temperatures. I. Main-sequence A, F, and G stars» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 27-01-2012, pàg. 101. DOI: 10.1088/0004-637X/746/1/101.
* ↑ Alfa Lacertae (SIMBAD)
* 1 2 Alpha Lacertae (Stars, Jim Kaler)
# Bernard Lama

Bernard Lama (7 d'abril de 1963) és un exfutbolista francès d'origen guaianès que jugava en la posició de porter.

## Selecció de França

Va formar part de l'equip francès a la Copa del Món de 1998.

## Referències

* ↑ Hugh Dauncey. France and the 1998 World Cup: The National Impact of a World Sporting Event. Routledge, 8 abril 2014, p. 180–. ISBN 978-1-135-22862-0.
* ↑ «Bernard Lama en visite à Luchin» (en francès). Losc.fr.
# Premi Català de l'Any

El Premi Català de l'Any és un guardó que atorguen els lectors d'El Periódico de Catalunya i els espectadors del programa Els matins de Televisió de Catalunya des de l'any 2000 a una personalitat destacada de la societat catalana. Els lectors del diari proposen els candidats i són els encarregats de decidir el guanyador.
El premi es lliura conjuntament amb els premis Iniciativa Empresarial, Esdeveniment de l'Any i Iniciativa Solidària.

## Premiats

* 2000: Ernest Lluch (a títol pòstum), polític
* 2001: Pau Gasol, jugador de bàsquet
* 2002: Manuela de Madre, política
* 2003: Ferran Adrià, cuiner
* 2004: Joan Manuel Serrat, cantant
* 2005: Joan Massagué i Solé, bioquímic
* 2006: Neus Català, supervivent dels camps de concentració nazis
* 2007: Pasqual Maragall i Mira, President de la Generalitat de Catalunya (2003-2006)
* 2008: Vicenç Ferrer i Moncho, cooperant
* 2009: Pep Guardiola, entrenador del Futbol Club Barcelona
* 2010: David Miret, cap de colla dels Castellers de Vilafranca
* 2011: Joaquim Maria Puyal, periodista
* 2012: Josep Sánchez de Toledo, responsable d'oncologia infantil de la Vall d'Hebron
* 2013: Josefina Castellví i Piulachs, oceanògrafa, primera dona a dirigir una base científica a l'Antàrtida
* 2014: Lucía Caram, religiosa, activista social. Nominats: Jordi Évole, Eduard Gratacós.
* 2015: Òscar Camps, activista. Finalistes: el músic Pau Donés i l'escriptor Josep Maria Espinàs.
* 2016: Oriol Mitjà, metge investigador. Finalistes: Francisco Ibáñez, dibuixant i Manel Pousa, sacerdot.
* 2017: Josep Maria Pou, actor i director. Finalistes: Maria del Mar Bonet, cantant i Manola Brunet, doctora climatòloga.
* 2018: no celebrat.
* 2019: no celebrat.
* 2021: Jaume Plensa.
* 2022: no celebrat.
* 2023: Antonio Díaz Cascajosa (Mago Pop)

## Referències

* 1 2 ACN «Lucía Caram, premi Català de l'Any 2014». Vilaweb, 17-04-2015 [Consulta: 17 abril 2015].
* ↑ «Sor Lucía Caram guanya la 15ª edició del premi Català de l'Any» (en castellà). La Vanguardia, 16-04-2015 [Consulta: 17 abril 2015].
* ↑ «L'impressionant discurs d'Òscar Camps, director de l'ONG Proactiva Open Arms, Català de l'Any 2015». Vilaweb, 08-04-2016 [Consulta: 11 abril 2016].
* ↑ «L'escultor Jaume Plensa rep el premi Català de l'Any 2021». [Consulta: 4 juliol 2022].
* ↑ Boada, Gisela. «El Mago Pop recibirá el premio Català de l'Any 2023» (en castellà), 29-10-2023. [Consulta: 29 octubre 2023].

## Enllaços externs

* Premi Català de l'Any Arxivat 2008-03-11 a Wayback Machine.
# Ksi del Bover

Ksi del Bover (ξ Bootis) és un estel binari de magnitud aparent +4,55 en la constel·lació del Bover, el pastor de bous. S'hi troba a només 22 anys llum de distància del Sistema Solar i forma part del corrent d'estels de l'Associació estel·lar de l'Ossa Major. L'estel conegut més propera a Ksi Bootis és Gliese 526, distant 6,9 anys llum.
L'estel principal del sistema, Ksi del Bover A (GJ 566 A), és una nana groga de tipus espectral G8V, una mica més freda i menys lluminosa que el Sol. La seva temperatura superficial és de 5.130 K i la seva lluminositat és la meitat de la que té el Sol. La seva massa (entre 0,90 i 0,94 masses solars) i el seu radi (0,89 radis solars) revelen un estel una mica més petit que el Sol, però l'edat del qual sembla significativament menor, compresa entre 60 i 1.000 milions d'anys. Presenta intensa activitat cromosfèrica i és un estel variable BY Draconis, amb una variació de 0,15 magnituds al llarg d'un cicle de 10,137 dies.
L'estel secundari, Ksi del Bover B (GJ 566 B), és una nana taronja de tipus K4V amb una massa entorn del 70% de la massa solar i un radi el 71% del solar. La seva lluminositat és només el 6,1% de la del Sol. La separació entre ambdues estels fluctua entre 16,5 i 50,7 UA en una òrbita excèntrica en la qual empren uns 152 anys a completar.
Petites variacions en la velocitat orbital de Ksi del Bover B poden deure's a l'existència d'un tercer cos amb una massa entre 1 i 9 vegades la massa de Júpiter orbitant al voltant d'aquest estel.

## Referències

* ↑ Christopher J. Corbally «Contributions to the Nearby Stars (NStars) Project: Spectroscopy of Stars Earlier than M0 within 40 Parsecs: The Northern Sample. I» (en anglès). Astronomical Journal, 4, 10-2003, pàg. 2048–2059. DOI: 10.1086/378365.
* ↑ «Photometric and astrometric observations of close visual binaries». Astronomy and Astrophysics, 1982, pàg. 221–235.
* 1 2 «Lithium abundance patterns of late-F stars: an in-depth analysis of the lithium desert» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 12-06-2018, pàg. 55–55. DOI: 10.1051/0004-6361/201732209.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ David Montes «Chromospheric activity and rotation of FGK stars in the solar vicinity» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 9-2010, pàg. 79–79. DOI: 10.1051/0004-6361/200913725.
* ↑ David Montes «A spectroscopy study of nearby late-type stars, possible members of stellar kinematic groups» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 10-2010, pàg. A12. DOI: 10.1051/0004-6361/201014948.
* ↑ Ulrike Heiter «Stars within 15 Parsecs: Abundances for a Northern Sample» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 2-2005, pàg. 1063–1083. DOI: 10.1086/427250.
* 1 2 Xi Bootis (Solstation)
* ↑ GJ 566 A - Star in double system (SIMBAD)
* ↑ Xi Bootis Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (The Bright Star Catalogue)
* ↑ GJ 566 B - Star in double system (SIMBAD)
* ↑ Campbell, B., Walker, G. A. H., & Yang, S. «A search for substellar companions to solar-type stars». Astrophysical Journal, 331, 1988. pp. 902-921.
# 207

El 207 (CCVII) fou un any comú començat en dijous del calendari julià. En aquell temps, era conegut com a any del consolat de Màxim i Sever (o, més rarament, any 960 ab urbe condita). L'ús del nom «207» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini esdevingué el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments

* Possible ocupació de Carpow (Escòcia) per tropes romanes menades per l'emperador Caracal·la.
* Setembre o octubre - Xina: el general Cao Cao derrota els wu-huan en la batalla de la Muntanya del Llop Blanc.

## Referències

* ↑ Fraser, 2009, p. 380.
* ↑ De Crespigny, 2017, p. 15.

## Bibliografia

* De Crespigny, R. Fire over Luoyang: A History of the Later Han Dynasty 23-220 AD (en anglès). Brill, 2017. ISBN 9789004325203.
* Fraser, J. E. From Caledonia to Pictland: Scotland to 795 (en anglès). Edinburgh University Press, 2009. ISBN 9780748628209.
# Søren Sørensen

Søren Larsen Sørensen (Drigstrup, Kerteminde, Dinamarca Meridional, 20 d'abril de 1897 – Malling, Århus, 11 de març de 1965) va ser un gimnasta artístic danès que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla de plata en el concurs per equips, sistema suec del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Søren Sørensen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 de setembre 2011. [Consulta: 11 juliol 2017].
# Thierno Mamadou Barry

Thierno Mamadou Barry (nascut el 21 d'octubre de 2002) és un futbolista professional francès que juga principalment com a davanter al club de la Lliga Vila-real CF.

## Carrera
### Carrera inicial

Nascut a Lió, Barry va jugar al SC Toulon abans de traslladar-se al FC Sochaux-Montbéliard el 2021; inicialment va ser destinat a l'equip de reserva del Championnat Nacional 3. Tot i marcar de manera regular, mai va jugar amb el primer equip.
El 6 de juliol de 2022, després d'un període de proves amb èxit, Barry va rebre un contracte per dues temporades a Bèlgica amb Beveren. Va acabar la temporada amb 20 gols en total, ja que es va perdre per poc l'ascens.

### Basilea

El 3 de juliol de 2023, el club de la Superliga suïssa FC Basel va anunciar que Barry havia signat un contracte de quatre anys. Es va unir al primer equip del Basilea per a la temporada 2023-24 amb l'entrenador en cap Timo Schultz. Després de jugar dos partits de prova, Barry va debutar a la lliga amb el club en un partit fora de casa al Kybunpark el 22 de juliol contra St. Gallen. Barry rebria una segona targeta groga i va ser expulsat al minut 69, ja que el Basilea va ser derrotat per 2-1.
Barry va marcar el seu primer gol amb el seu nou club en el seu següent partit cinc dies després, arribant a l'anada de la segona ronda de classificació de la UEFA Europa Conference League el 27 de juliol contra el Tobol del Kazakhstan. No obstant això, Barry rebria una targeta vermella directa més tard en el partit, i va ser acomiadat per segona vegada en les seves dues primeres aparicions competitives amb el club quan el Basilea va patir una derrota per 3-1.

### Vila-real

El 21 d'agost de 2024, Barry va fitxar pel club de la Lliga Vila-real CF amb un contracte de cinc anys.

## Vida personal

Nascut a França, Barry és d'ascendència guineana.

## Referències

* ↑ «FC Sochaux : Barry, Alvero, Mayenda… Qui sont les pépites de demain ?» (en francès). L'Est Républicain, 18-11-2021. [Consulta: 23 agost 2024].
* ↑ Merlen, Valy Van de. «WELKOM OP DE FREETHIEL, THIERNO BARRY!», 06-07-2022.
* ↑ FC Basel 1893. «Thierno Barry stürmt neu für den FCB» (en alemany). FC Basel 1893 AG, 03-07-2023. [Consulta: 3 juliol 2023].
* ↑ Verein "Basler Fussballarchiv”. «FC St. Gallen - FC Basel 2:1 (1:1)». Verein "Basler Fussballarchiv”, 22-07-2023. [Consulta: 16 novembre 2023].
* ↑ Verein "Basler Fussballarchiv”. «FC Basel - FC Tobol Kostanay 1:3 (1:0)». Verein "Basler Fussballarchiv”, 27-07-2023. [Consulta: 16 novembre 2023].
* ↑ , 21-08-2024.
* ↑ «De Toulon à Beveren, Thierno Barry se raconte», 31-05-2023.

## Enllaços externs

* Thierno Barry, Fitxa a Soccerway
# Tolerància zero

Tolerància zero (títol original en anglès, Zero Tolerance) és una pel·lícula d'acció tailandesa-estatunidenca del 2015 dirigida per Wych Kaosayananda i protagonitzada per Dustin Nguyen, Gary Daniels i Scott Adkins. Es va estrenar el 10 de febrer de 2015 al Festival Internacional de Destinacions de Cinema de Tailàndia. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Premissa

Dos antics agents paramilitars, en Johnny (Nguyen) i el seu amic detectiu Peter (Boonthanakit), patrullen per Bangkok per trobar els assassins de la petita filla d'en Johnny, l'Angel (Paosut) i donar-li la retribució.

## Producció

La pel·lícula es va produir l'any 2011 i originalment es va titular Angels. Inicialment, es va concebre com una aventura lenta i impulsada pels personatges abans de convertir-se en un drama d'acció de ritme ràpid. L'esposa de Dustin Nguyen, Bebe Pham, va assumir el paper de la madam d'un club sexual de gamma alta.

## Referències

* 1 2 3 4 «KAOS theory». The Nation, 13-02-2015. Arxivat de l'original el de juny 19, 2019. [Consulta: 11 desembre 2015].
* ↑ «Tolerància zero». Goita què fan, ara!. [Consulta: 12 setembre 2023].
# Tom i Jerry: L'anell màgic

Tom i Jerry: L'anell màgic (títol original: Tom and Jerry: The Magic Ring) és un llargmetratge d'animació estatunidenc de James Tim Walker, estrenat l'any 2002. Ha estat doblat al català.

## Argument

En una mansió en ruïnes, Chip, un jove bruixot ha d'absentar-se de casa per trobar un ingredient a l'estranger. Posa el seu anell màgic sota la vigilància del seu gat Tom però el ratolí Jerry en un descuit la posa sobre el seu cap com un barret i s'escapoleix. Té lloc llavors una carrera persecució entre el gat i el ratolí durant tota la nit.

## Repartiment (veus originals)

* Jeff Bennett: Tom
* Frank Welker: Jerry
* Charlie Schlatter: Chip
* Jim Cummings: Butch
* Maurici LaMarche: Spike / El gat
* Tress MacNeille: Margaret / La mare
* Maile Flanagan: El nen
* Jess Harnell: El policia
* Tara Strong: Nibbles
* Billy West: Freddie

## Referències

* ↑ S.A., (ASI) Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals,. «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Tom i Jerry: L'anell màgic». [Consulta: 23 setembre 2018].
* ↑ «Tom and Jerry: The Magic Ring» (en anglès). [Consulta: 23 setembre 2018].