OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fugida a Egipte (Van Herp)

Fugida a Egipte és una obra del pintor flamenc Willem van Herp, pintada al fresc entre 1674 i 1676. Es troba a la Capella Santa de la Basílica de l'Asunció de Nostra Senyora de Lekeitio al País Basc.
Representa el passatge de la fugida a Egipte de la Sagrada Família. Es creu que Willem van Herp va ser alumne de Peter Paul Rubens. Generalment va treballar escenes religioses. Malgrat que el seu treball es va centrar a la seua ciutat natal, Anvers, també va exportar diverses obres a Espanya, realitzades per encàrrec.

## Bibliografia

* Muñiz Petralanda, Jesús. Guía del Patrimoni Religioso de Lekeitio. Bilbao / Lekeitio: Museo Diocesano de Arte Sacro / Ayuntamiento de Lekeitio, 2008. ISBN 978-84-87002-32-8.
# Aleksei Konstantínovitx Zaguliàiev

Aleksei Konstantínovitx Zaguliàiev (rus: Алексей Константинович Загуляев; 1924–2007), sovint anomenat incorrectament Zagulajev, fou un entomòleg rus. Va escriure True Mothss sobre les arnes.

## Referències

* ↑ «In memory of A. K. Zagulajev (1924–2007)». Entomological Review. Springer Science+Business Media, 88, 9, pàg. 1208–1215. DOI: 10.1134/S0013873808090170 [Consulta: 19 desembre 2010]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-12-17. [Consulta: 19 agost 2012].
* ↑ True Mothss a Google books
# Fistularia commersonii

Fistularia commersonii és un peix marí estès en aigües tropicals i subtropicals que inclouen el Mar Roig i a través d'ell ha entrat per la migració lessepsiana a la mar Mediterrània cap a l'any 2000.

## Morfologia

Aquest peix és notable per tenir el seu cos inusualment allargat i prim. El seu cos és de color gris verdós a marró amb dues bandes blaves a la part posterior. Pot arribar a fer 1,6 metres de llargada. És comestible.

## Referències

* ↑ «Fistularia commersonii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors), Febrer 2023. [Consulta: 30 març 2023].
* ↑ ; Thompson, Vanessa«Smooth Flutemouth, Fistularia commersonii». Arxivat de l'original el 23 de febrer 2015. [Consulta: 16 setembre 2014].

## Enllaços externs

* http://doris.ffessm.fr/fiche2.asp?fiche_numero=2450&fiche_etat=4&origine= Arxivat 2015-11-18 a Wayback Machine.
* http://fran.cornu.free.fr/affichage/affichage_nom.php?id_espece=41
# Saturno Park

El Saturno Park fou un parc d'atraccions construït dins del Parc de la Ciutadella inaugurat el 25 de maig de 1911 i obert fins al 1926. El projecte va ser envoltat de polèmica degut a casos de corrupció. Hi havia dues atraccions destacades: Witching Waves i Los Urales, una muntanya russa.

## Referències

* ↑ Marimon, Sílvia «Quan els parcs d'atraccions eren cosa d'adults». Diari Ara [Barcelona], 27-12-2011, p.26-27. ISSN: 2014-010X.

## Bibliografia

* Blasco Peris, Albert. Barcelona atracción (1910-1936). Una revista de la Sociedad de atracción de forasteros] (Tesis doctoral). Barcelona: [Universitat Pompeu Fabra, 2005.
* Brotons, Ròmul. Parcs d'atraccions de Barcelona des de 1853 fins a l'actualitat. Barcelona: Albertí Editor, 2011, p. 67-84. ISBN 978-84-7246-091-1.

## Enllaços externs

* «Imatges del parc d'atraccions».
# Otago II d'Abkhàzia

Otago II d'Abkhàzia (mort l'any 1213) fou el segon duc d'Abkhàzia de la dinastia dels Xarvaixidze.
Otago II Xarvaixidze va néixer durant la segona meitat del segle xii, fill del príncep Otago I d'Abkhàzia. Durant la seva joventut, es va titular « príncep de Sukhumi » i va succeir al seu pare en el tron d'Abkhàzia, regió sobre la qual va regnar en qualitat d'eristavi (duc), independent del regne georgià.
Va morir el 1213 i Abkhàzia va conèixer llavors un interregne durant alguns anys, fins que el seu fill Dardan d'Abkhàzia fou designat eristavi.

## Referències

* ↑ G. Tskitishvili. "Eulogy of the Crown Bearers". - Georgia in the epoch of Rustaveli. Tb., 1966, p. 222-227
* ↑ I. Antelava. "History and Eulogy". - Xl-XIVth centuries. Georgian Historical Sources. Tb., 1988, p. 42-47;
# Sant Feliu de Llagostera

Sant Feliu és una església parroquial que ocupa el lloc més alt del barri vell de la vila de Llagostera considerat un dels monuments de Llagostera. El temple de planta rectangular d'una sola nau i absis poligonal. La volta és d'arcuacions gòtiques del segle xv, reforçada exteriorment amb contraforts. Parets portants de pedra morterada i façana principal amb pedra de Girona concertada. És interessant la portalada d'estil barroc català amb columnes i frontó trencat per volutes. La fornícula central sobre la porta és coberta amb volta de petxina i tenia una imatge de Sant Feliu, desapareguda durant la guerra civil. Hi ha també una rosassa circular. Sobresurt del conjunt el campanar poligonal, rematat amb una balustrada, i amb una alçada de 50 m, és la fita més important del poble. És

## Història

De la parròquia es tenen les primeres notícies l'any 855 en un diploma de Carles el Calb, confirmant els béns i privilegis d'aquesta parròquia a favor del monestir de Santa Maria de la Grassa. L'any 1021, la comtessa Ermessenda pagà obres de reforma i l'any 1058, la comtessa posà a l'església sota la jurisdicció del bisbat de Girona. D'aquesta primitiva església només en resta una clau de volta, a la paret del campanar, i va desaparèixer del tot en construir, al segle xv, l'actual edifici.
Al 1925 s'encarregà a Rafael Masó, arquitecte gironí, la reforma de l'interior de l'església i el projecte de construcció d'una nova capella annexa. No obstant, aquesta no s'arribà a realitzar i de la reforma de l'església actualment no en queden restes. Els dibuixos i plànols a l'AHG demostren l'existéncia d'aquests projectes.

## Les Campanes

El campanar de Llagostera acull sis campanes distribuïdes en dos nivells diferents, dins el campanar hi ha quatre campanes litúrgiques i al copulí del terrat la dels quarts i la de les hores.
| Noms | Fonedor | Any | Boca (cm) | Massa (kg) | Afinació |
| Maria dels Àngels, Dominga i Josefa | Barberí (Olot, Girona) | 1951 | 60 | 150 | Re# 4 alt. |
| Petra, Maria Cristina i Matilde | Barberí (Olot, Girona) | 1951 | 86 | 450 | La 3 alt. |
| Sant Josep, Sant Ampèlit i Sant Llorenç | Royal Eijsbouts (Països Baixos) | 1998 | 103 | 719 | Sol 3 (Afinació determinada) |
| Feliua, Caterina i Fermina | Hijo de Barberí (Olot, Girona) | 1951 | 120 | 1000 | Mi 3 Baix. |
| Santa Bàrbara, quarts. | Pere Coromina (Olot, Girona) | 1743 | 55 | 60 | Mi 4 baix. |
| Santa Marta, Bàrbara i Narcisa, hores. | Jose Texido (La Bisbal d'Empordà, Girona) | 1846 | 107 | 800 | Fa 4 alt. |

## Referències

* 1 2 «Església Parroquial de Sant Feliu de Llagostera». patmapa.gencat.cat. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 setembre 2014].
* ↑ Val a dir que el germà d'Ermessenda, Pere, n'era el bisbe.
* ↑ Tarrús, Joan i COMADIRA, Narcís. Rafael Masó arquitecte noucentista. Barcelona: Lunwerg Editores, 1996.

## Enllaços externs

* Grau, Josep Maria «Retaules barrocs». Crònica de l'Arxiu Municipal, 15, 1997. Arxivat de l'original el 6 de novembre 2014 [Consulta: 6 novembre 2014]. Arxivat 6 de novembre 2014 a Wayback Machine.
# Sainshand

Sainshand (en mongol Сайншанд) és una ciutat de Mongòlia, capital de la Província de Dornogovi. està situada a l'est del desert de Gobi a la zona d'estepa semiàrida. Té una població de 25,210 (cens del 2000.
És una estació del ferrocarril transmongolià. Hi ha una base militar soviètica abandonada. En les proximitat de la ciutat es troba, restaurat, el monestir budista Khamariin Khiid (Khamar). A la ciutat hi ha un museu sobre el mestre del budisme tibetà Danzanravjaa.

## Clima

Sainshand té un clima continental extrem semiàrid que en la Classificació de Köppen queda com BWk. Els hiverns són molt freds, però no tant com en altres zones de Mongòlia (la temperatura mitjana de gener és de -18,1 °C) els estius són els més càlids del país (la mitjana de juliol és de 22,7 °C i de juny a agost les mitjanes superen els 20 °C). Les pluges són molt escasses (111 litres la pluviometria anual) amb el màxim a l'estiu. El màxim, respecte a Mongòlia, de temperatures a l'estiu s'explica pel fet que la ciutat es troba, relativament, a baixa altitud i baixa latitud a més de la gran insolació estival.

## Referències

* ↑ Dorngovi aimag statistic service annual report 2006

## Enllaços externs

* Saynshand at young-0.com
# Landen

Landen és una petita ciutat de la província del Brabant Flamenc a Bèlgica.

## Nuclis

A més de Landen, el terme municipal també inclou els següents nuclis de població des de l'1 de gener de 1977:
* Attenhoven
* Eliksem
* Ezemaal
* Laar
* Neerlanden
* Neerwinden
* Overwinden
* Rumsdorp
* Wange
* Waasmont
* Walsbets
* Walshoutem
* Wezeren

## Història

Landen és conegut com a lloc de naixement de Pipí de Landen, majordom de palau merovingí. Després de la Dinastia carolíngia es poble escau al ducat de Brabant, però depèn del bisbat de Lieja per als afers religiosos. El 1211, Enric I de Brabant va atorgar els drets de ciutat al poble que aleshores tenia un paper important en les relacions comercials amb la regió del Rin.
Fins a la fi de l'antic règim, Landen i els nuclis d'Eliksem, Ezemaal, Laar, Neerwinden, Overwinden, Wange, Neerlanden, Rumsdorp i Waasmont pertanyien al ducat de Brabant, Walsbets, Walshoutem i Wezeren al principat de Lieja i Attenhoven és una senyoria lliure que Lieja i Brabant van disputar-se durant anys.
Va ser l'escenari de la batalla de Landen durant la Guerra dels Nou Anys el 1693, entre les forces anglo-aliades de Guillem d'Anglaterra i les tropes franceses liderades pel Duc de Luxembourg, qui es va fer amb la victòria.
El 1793 hi va haver una segona batalla durant les Guerres de la Revolució Francesa entre els austríacs i els francesos liderats pel Dumouriez. (Aquesta segona batalla sovint s'anomena batalla de Neerwinden).
L'administració revolucionària sota l'ocupació francesa va crear un districte nou sense Ezemaal i en afegir els pobles Neerhespen i Overhespen i els pobles francòfons de Avernas-le-Bauduin, Cras-Avernas, Grand-Hallet, Petit-Hallet, Lincent, Racour, Trognée i Wansin integrat al departament de l'Ourte. Landen va perdre el seu títol de ciutat.
Després de la creació del Regne Unit dels Països Baixos el 1815 el departament va esdevenir la província de Lieja. Ja el 1816 el municipi va demanar –en va– un canvi de província. El 1917, l'ocupant prussià va transferir el districte a la província de Limburg, però aquest canvi va anul·lar-se després de la primera guerra mundial. Només a l'1 de setembre de 1963 el districte es transferirà a la Brabant, tret del nuclis de parla francesa que romanen a la província de Lieja.
Al 5 de juny de 1985 una llei torna a atorgar el títol de ciutat. L'1 de gener de 1995 la ciutat passà a la província del Brabant Flamenc.
# DJ Hell

DJ Hell (Altenmarkt an der Alz, 6 de setembre de 1962) és un discjòquei alemany. Va començar a punxar música a la dècada del 1990 i és un dels artistes d'electrònica alemanys més populars a nivell internacional.

## Discografia

* Geteert & Gefedert (Disko B)
* Mixes Of Gary Numan Vol. 2 (Random Records)
* Repassion (International Deejay Gigolo Records)
* My Definition Of House Music (R&S)
* Red Bull From Hell EP (Disko B)
* Sprung Aus Den Wolken / Butter Säure (Kickin Records)
* Three Degrees Kelvin / Like That! (Magnetic North)
* Ultraworld EP Vol. 1 (Disko B)
* Allerseelen (Disko B)
* Albino EP (Disko B)
* Original Street Techno (Disko B)
* Totmacher (Disko B)
* Totmacher Interpretationen (Disko B)
* Munich Machine (V2 Records, Inc.)
* Suicide Commando (V2 Records, Inc.)
* Copa (Disko B)
* Rock My Body To The Beat (International Deejay Gigolo Records)
* Keep On Waiting (International Deejay Gigolo Records)
* N.Y. Muscle (2003, Motor Music)
* Listen To The Hiss feat. Alan Vega (International Deejay Gigolo Records)
* Je regrette Everything feat. Billy Ray Martin International Deejay Gigolo Records)
* Best of Hell (International Deejay Gigolo Records)
* Fun Boy (International Deejay Gigolo Records)
* Teufelswerk (2009, International Deejay Gigolo Records)
* Teufelswerk House Remixes Part I (2011, Embassy of Music)
* Teufelswerk House Remixes Part II (2012, Embassy of Music)

## Referències

* ↑ Mamy, Simon. «El gran poder de la música electrónica sigue siendo enviar mensajes sin palabras» (en castellà), 10-10-2024. [Consulta: 17 novembre 2024].
* ↑ «DJ HELL: DERRICK MAY DIJO QUE YO ERA EL DJ BLANCO MÁS NEGRO QUE HABÍA ESCUCHADO» (en espanyol europeu), 16-09-2019. [Consulta: 17 novembre 2024].
* ↑ García, Ruth. «Entrevista: DJ Hell» (en castellà), 12-07-2022. [Consulta: 17 novembre 2024].
* ↑ «En órbita - Programa de música de baile en RTVE Play» (en castellà), 03-02-2024. [Consulta: 17 novembre 2024].
* ↑ «Nuevo disco de Dj Hell» (en castellà). Mondo Sonoro, 11-02-2009. [Consulta: 17 novembre 2024].
* ↑ Naylor, Tony «DJ Hell creates dance music heaven at last» (en anglès). The Guardian, 02-03-2009. ISSN: 0261-3077.
# Fei Ren Zai

Fei Ren Zai (xinès simplificat: 非人哉, pinyin: Fēi rén zāi, literalment 'Inhumà') és un còmic serialitzat a Sina Weibo, Youyaoqi, NetEase Comics i Bilibili Comics. El nom original és Shenme Gui? (xinès simplificat: 神么鬼, pinyin: Shénme guǐ, literalment 'Quin Déu?').
L'obra es serialitza al canal oficial de Weibo des del 21 d'agost de 2015. El còmic explica la història d'un grup de déus i monstres llegendaris que viuen a la capital imperial. Més tard es va adaptar a una sèrie animada. El Weibo oficial va llançar un vídeo musical animat el 16 de març de 2018, amb Luo Tianyi cantant el tema principal. L'animació es va estrenar exclusivament a Tencent Video el 29 de març de 2018. S'emeté també a Bilibili a partir del 7 de febrer de 2019. Al Japó, fou emesa per TV Tokyo a partir del 5 de juliol de 2023.

## Referències

* ↑ «《非人哉》喜迎动画化!这部超人气国漫究竟讲的是啥?». 千寻生活, 02-01-2018. Arxivat de l'original el 2018-04-04. [Consulta: 29 octubre 2019].
* ↑ «《非人哉》动画2018春季上线 洛天依献唱主题曲». 今日头条. Arxivat de l'original el 2022-03-07. [Consulta: 13 agost 2019].
* ↑ «微博210万粉丝的《非人哉》动画化 定档3.29腾讯视频独播». Arxivat de l'original el 2018-04-04. [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ «东京电视台非人哉节目官网». Arxivat de l'original el 2023-09-03. [Consulta: 24 maig 2023].
# Bat Galim

Bat Galim (en hebreu: בת גלים) és un barri de Haifa, Israel, localitzat als peus del Mont Carmel a les costes de la mar Mediterrània. Bat Galim és conegut pels seus passejos marítims i les seves platges de sorra. El Centre Mèdic Rambam, La Facultat de Medicina Rappaport del Technion, i l'Institut de la família Rappaport de recerca de les ciències mèdiques es troben en el nord de Bat Galim, prop de la costa. L'estació de ferrocarril de Haifa-Bat Galim dona servei a Bat Galim i als barris propers. Bat Galim és una estació del telefèric de Haifa.

## Història

Bat Galim va ser el primer punt d'assentament jueu en la moderna Haifa. El barri va ser establert en la dècada de 1920 com un jardí suburbà per a habitatges particulars dissenyats per l'arquitecte Bauhaus, Richard Kaufmann. Durant el Mandat Britànic, Bat Galim va ser el centre d'entreteniments de Haifa. El Casino, un edifici de referència en el passeig marítim Bat Galim, que allotjava un cafè freqüentat per oficials britànics, encara que mai va ser utilitzat per al joc. També va ser un centre d'esports aquàtics i una piscina de natació.

## Referències

* ↑ The Technion campus
* ↑ «Western Haifa - Bat-Galim and Kiryat Eliezer». Arxivat de l'original el 2013-10-12. [Consulta: 4 gener 2018].
* ↑ Can Bat Galim be saved?
* ↑ Rule Britannia: The British Influence and the Maccabiah Games
# Tràgul de l'Índia

El tràgul de l'Índia (Moschiola indica) és una espècie d'artiodàctil de la família dels tragúlids que viu a l'Índia i possiblement al Nepal. Té una llargada corporal de 57,5 cm, amb una cua que fa 2,5 cm; pesa aproximadament 3 quilograms. Aquest tragúlid viu en selves pluvials i és nocturn. Anteriorment se l'incloïa en el nom de Tragulus meminna, però estudis sobre la sistemàtica d'aquest grup han fet que aquest nom sigui actualment restringit al tràgul tacat.

## Referències

* ↑ «tràgul de l'Índia». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ Groves, C. & Meijaard, E. (2005) Intraspecific variation in Moschiola, the Indian Chevrotain. The Raffles Bulletin of Zoology. Supplement 12:413-421 PDF Arxivat 2008-07-27 a Wayback Machine.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Cultura de Swifterbant

La Cultura de Swifterbant (5300 - 3400 aC.) és una cultura arqueològica del subneolític. Va ser anomenada pel poble de Swifterbant al Flevopolder, on es van fer les primeres trobades.

## Història

Als anys 50 i 60 del segle passat, es van trobar restes d'un sistema de rases petites i preses d'aigua naturals de la prehistòria a 5-6 metres sota el N.A.P. als pòlders que acabaven de ser dessecats. També es van trobar les restes de poblacions del mesolític i neolític. Del 1962 fins al 1978 les poblacions van ser excavades i les trobades van ser analitzades, el que va resultar en algunes publicacions als anys 90. Hi ha 14 poblacions conegudes, de les quals dues van ser excavades.

## Estil de vida

La cultura es troba sobretot en zones amb molta aigua. Encara no han trobat poblacions a parts més alts.
Les comunitats d'entre 40 i 80 persones van viure sobretot de pesca (com el lluç de riu, l'esturió comú, el salmó europeu, l'anguila i el silúrid) i de la caça (com el cérvol, la llúdria, l'ant, l'os bru i ocells d'aigua). També van col·leccionar plantes salvatges com l'avellaner, la pomera silvestre europea, la móra i la gatassa. Al voltant de 4500 aC. la ramaderia (porcs i bous) va començar a tenir un paper més a més important. També coneixien la pisana i l'ordi.

## Referències

* ↑ Hans Peeters, Willem-Jan Hogestijn, Theo Holleman, De Swifterbantcultuur, Uniepers, 2004.
# Salvatge i encantador

Salvatge i encantador (títol original: Wild and Wonderful) és una pel·lícula de comèdia estatunidenca de 1964 dirigida per Michael Anderson i protagonitzada per Tony Curtis i Christine Kaufmann. El guió tracta d'un caniche francès intel·ligent anomenat "Monsieur Cognac", i l'efecte del gos en la parella recent casada interpretada per Curtis i Kaufmann. La pel·lícula va ser coproduïda per Harold Hecht i Curtis, l'última de l'actor sota la seva llarga relació contractual amb Universal Studios. Està doblada al català.

## Argument

"Monsieur Cognac", un caniche mascle blanc, és una estrella de televisió i publicitat del París dels anys 60. El gos crea problemes matrimonials a la seva propietària Giselle quan es posa gelós del seu nou marit.

## Repartiment

* Tony Curtis com Terry Williams
* Christine Kaufmann com Giselle Ponchon
* Larry Storch com Rufus Gibbs
* Pierre Olaf com Jacquot
* Marty Ingels com Doc Bailey
* Jacques Aubuchon com Papa Ponchon
* Sarah Marshall com Pamela
* Marcel Dalio com Dr. Reynard
* Jules Munshin com Rousseleau
* Marcel Hillaire com Inspector Duviver
* Cliff Osmond com Hercule
* Fifi D'Orsay com Simone
* Vito Scotti com Andre
* Steven Geray com cambrer

## Recepció

La pel·lícula tenia sis escriptors acreditats, inclòs Waldo Salt, que aleshores encara estava treballant després d'anys a la llista negra de Hollywood i que, segons es diu, "odiava" la pel·lícula. En el seu obituari de 1999 per a Larry Markes, un altre dels escriptors acreditats, Dick Vosburgh, de The Independent, va comentar: "Als crítics els va costar acceptar que s'havien necessitat sis escriptors per crear la història tan fina d'un flautista de jazz el matrimoni del qual amb una estrella de cinema francesa està amenaçat pels trucs gelosos de Monsieur Cognac, el seu caniche francès neuròtic i alcohòlic". En el seu obituari per a Tony Curtis el 2010, el crític de cinema Dave Kehr va desestimar la pel·lícula com a "desastrosa", i va assenyalar que Curtis estava reconstruint la seva reputació després d'una aventura anterior amb Kaufmann, la seva coprotagonista a Wild and Wonderful, i el divorci posterior. de Janet Leigh.

## Referències

* ↑ "'Wild and Wonderful' is Wild and Wacky Fun", Boxoffice reprinted in Evening Independent, June 4, 1964.
* ↑ Biography Arxivat 2012-09-04 a Wayback Machine. at tonycurtis.com official website.
* ↑ «Salvatge i encantador». esadir.cat. [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ Buhle, Paul. Hide in Plain Sight: The Hollywood Blacklistees in Film and Television, 1950-2002. Palgrave Macmillan, 2005, p. 208. ISBN 978-1403966841.
* ↑ Vosburgh «Obituary: Larry Markes». The Independent, 10-06-1999. Arxivat de gener 25, 2013, at Archive.is.
* ↑ Kehr «Tony Curtis, Hollywood Leading Man, Dies at 85». The New York Times, 30-09-2010.
# Lapseki

Lapseki és una ciutat turca, i districte de la província de Çanakkale. Se situa a 34 km del centre de Çanakkale. El districte té una població de 27.149 habitants i una superfície de 955 km².

## Història

Làmpsac (en grec: Λάμψακος, en llatí: Lampsacus o Lampsacum) fou una de les principals ciutats gregues de Mísia, a la vora de l'Hel·lespont. Fou fundada amb el nom de Pitiüssa i després va rebre colons jonis de Milet i Focea. Era a l'altre costat de Cal·lípolis, al Quersonès Traci, i tenia un port excel·lent. El seu territori produïa un bon vi. A Làmpsac hi havia una estàtua d'un lleó postrat molt ben feta, obra de Lísip, però fou traslladada per Agripa a Roma, al Camp de Mart.
Làmpsac fou el lloc on suposadament nasqué Príap –déu de la fertilitat en la mitologia grega, representat amb uns grans genitals–, fill d'Afrodita.
Va combatre contra Milcíades el Vell, que s'havia establert al Quersonès Traci i que va atacar la ciutat, però Milcíades fou fet presoner i només posteriorment alliberat per la mediació del rei de Lídia, Cresos.
Va participar en la rebel·lió de Jònia, que aviat fou recuperada pels perses. Fou governada per un tirà local amb suport dels perses, anomenat Hipocle. El seu fill Eàntides es va casar amb Arquedice, filla d'Hípies i neta de Pisístrat. Per aquesta època es va produir l'intent de cop d'estat d'Euagon, que va voler ocupar l'acròpoli i proclamar-se tirà. Després de la batalla de Mícale el 479 aC, la ciutat va esdevenir aliada d'Atenes, va ingressar en la Lliga Dèlica i va pagar un tribut de 12 talents (una gran quantitat per a l'època). El 413 aC, després del fracàs de l'expedició a Sicília, es va revoltar, però com que no tenia fortificacions fou recuperada fàcilment per una flota atenenca dirigida per Estrombíquides. Al segle següent, com la resta de ciutats, va passar a la sobirania persa i va conservar el seu govern.
Va rebre els macedonis i va pertànyer a l'imperi d'Alexandre i els seus diàdocs.
Fou atacada per Antíoc III el 196 aC i la ciutat es va declarar a favor de Roma; va votar oferir una corona d'or a la República Romana a canvi de la qual foren acceptats com a aliats. En temps d'Estrabó encara era una ciutat important.
Fou lloc de naixement de diversos poetes, escriptors i filòsofs, com Caró, historiador; Anaxímenes, orador; Metròdor, deixeble d'Epicuri (que hi va residir per uns anys); i d'altres.

## Cultura

Lapseki és famosa pels seus cirerers i s'hi organitza un Festival de Cirerers anual. L'any 2015 se'n va celebrar l'edició número 30.

## Esports

A Lapseki es fa un Torneig Internacional de Voleibol de Platja anual. El 2015 se'n va realitzar la versió 19.

## Referències

* ↑ http://www.milliyet.com.tr/lapseki-kiraz-festivali-sona-erdi-canakkale-yerelhaber-838517/
* ↑ http://www.haberler.com/lapseki-belediyesi-geleneksel-19-plaj-voleybolu-7565839-haberi/

## Enllaços externs

* Kaymakamlık (govern) de Lapseki.
* Ajuntament de Lapseki.