# Batalla de Noirmoutier (12 octubre 1793)

La batalla de Noirmoutier (12 octubre 1793) fou la segona batalla de Noirmoutier, va tenir lloc el 12 d'octubre de 1793 durant la Revolta de La Vendée. Acaba amb la victòria dels Vendeans que s'apoderen de l'illa de Noirmoutier.

## Preludi

A principis d'octubre de 1793, l'exèrcit d'Anjou i Haut-Poitou es trobava en dificultats als voltants de Cholet. El generalíssim Maurice D'Elbée i el general Charles de Bonchamps van enviar diverses cartes a Charette demanant-li que ataqués l'exèrcit de Magúncia per darrere, però no van obtenir resposta.
Charette, ignora o no rep aquestes trucades d'ajuda. Després del seu fracàs del 30 de setembre, va decidir llançar un nou atac contra l'illa de Noirmoutier. El 9 d'octubre va reunir les seves tropes a Legé, després es va traslladar cap a Machecoul, abans d'arribar a l'illa de Bouin la nit de l'11 al 121 d'octubre. Després de la seva marxa, Legé va ser ocupat per una columna republicana de 3.000 homes comandada pel general Nicolas Haxo.

## Nombre de forces

El nombre de bel·ligerants és poc conegut. Pel que fa als Vendeans, François de Charette estava al capdavant de 3.000 homes. segons Le Bouvier-Desmortiers i fonts reialistes. A les seves memòries, François Piet, aleshores oficial de l'exèrcit republicà i jutge de pau del cantó de Noirmoutier a la dècada de 1830, parla de 10.000 homes. Legrand, advocat de París, esmenta entre 15.000 i 20.000 agressors en una «memòria per a la vídua i els fills de Wieland»,
Al costat dels republicans, el general Jean-Michel Beysser va deixar una guarnició de 200 homes a Noirmoutier a l'abril sota les ordres del comandant del batalló Jean-Conrad Wieland. Poc després, va demanar 200 homes més, però no era segur que la guarnició s'hagués reforçat. A l'abril també s'havia format una companyia de 60 artillers per Beysser i posada sota el comandament d'un comerciant de l'illa, François Richer. Aquest últim també havia demanat al maig la formació d'una segona companyia, necessària segons ell per donar servei eficaçment a les set bateries de Noirmoutier. El reialista Le Bouvier-Desmortiers augmenta el nombre de republicans a 800 en el moment de l'atac de les tropes de Charette. El gruix de les tropes està format pel 5e bataillon de volontaires de la Manche.

## Desenvolupament

Després d'haver acampat a Bouin, els Vendeans van sortir al Pas del Gois la nit de l'11 al 12 d'octubre, a la 1 o a les 2 de la matinada. Charette decideix aquesta vegada participar en la marea pujant perquè les seves tropes no tinguin la possibilitat de retirar-se. Per no perdre's, probablement segueix el camí natural, senyalitzat uns mesos abans.
Cap a la una de la matinada, els vendens es van acostar sense incidents a l'illa i van assaltar la bateria de La Bassotière, que cobria l'entrada del Passage du Gois. François Richer, el comandant de la guàrdia nacional, hi troba la mort. Segons Le Bouvier-Desmortiers, va ser abatut pel mateix Charette, amb un tret de rifle. A 2. Aleshores es van conquerir les altres bateries, probablement amb l'ajuda dels habitants de Barbâtre, i a primera hora del matí, tot el sud de l'illa està en mans dels Vendeus.
Mentrestant, al nord de l'illa, a la localitat de Noirmoutier-en-l'Île, el comandant Wieland va arribar al port de La Chaise, on va organitzar l'embarcament i l'evacuació a Nantes de la seva dona i els seus fills.10. Tanmateix, els republicans creuen que intenta fugir, fet que provoca un moviment de pànic. Alguns fugitius es van llançar a tots els vaixells disponibles i van salpar8. Wieland va tornar llavors a la ciutat i es va tancar dins del castell amb les seves tropes
Els Vendeus apareixen llavors i s'apoderen de la ciutat sense trobar cap resistència. Impressionat pel nombre dels seus adversaris, un destacament d'un centenar de voluntaris del 5è Batalló del Canal amb dos canons va fugir sense lluitar. Els vendens van saquejar les botigues i les cases dels patriotes i segons les memòries de François Piet, els pacients republicans trobats a l'hospital de Noirmoutier van ser massacrats.
Envoltat al castell, sense reserves d'aliments i municions, el comandant Wieland va capitular. Segons Le Bouvier-Desmortiers, Charette imposa una rendició de sis punts. Els republicans rendeixen l'illa i entren les seves armes, canons i vaixells. La guarnició és presonera de guerra i està tancada al castell. Wieland dona el seu sabre a Charette, que li retorna.

## Notes

* ↑ El 12 d'octubre, Charette va entrar a l'illa al capdavant de quinze a vint mil homes i va aconseguir, a cobert de la nit, aconseguir una part de les seves tropes per un pantà que fins aleshores es pensava infranquejable; de dia va fer que es retiressin les piles que defensaven el pas. Aquest avantatge el va fer amo de l'illa. Wieland, veient que era impossible salvar-la, va voler almenys defensar les aproximacions a la ciutat. Va enviar la seva dona embarassada i els seus dos fills petits, va tenir totes les barques preparades per salvar, en cas de fi, les municions i la resta de tropes. Els fugitius van provocar alarma i desordre entre els soldats i els habitants; un gran nombre es va apoderar de les barques, les va allunyar de la costa i així va fer impossible qualsevol retirada. Wieland i les seves tropes restants es van retirar a la ciutat, decidits a vendre cara les seves vides. Charette es va presentar sobtadament davant les muralles, amb set a vuit mil homes, i va proposar una capitulació, oferint la vida als qui deposarien les armes. En el mateix moment tota la tropa va fer un crit unànime de rendició; els caps, no tenint cap mitjà de resistència, van cedir al desig general, i Wieland va tenir la ciutat com a presó. Aquest esdeveniment aviat es va conèixer a Nantes. Tothom en parlava de manera diferent. Els amics de Wieland van publicar que havia mort en el camp d'honor, defensant valentament el seu càrrec. Els seus enemics, homes de sang i carnisseria, es van estendre al contrari que ell havia traït i lliurat el lloc. Com que llavors tenien tota l'autoritat, van actuar d'acord amb aquesta idea. Van fer arrestar la parella, la dona i els fills del desgraciat Wieland, els van arrossegar als calabossos i van posar segells als seus papers i efectes. Memòria per a la vídua i fills de Wieland, adreçat per Legrand, procurador de París, al ministre de la Guerra, l'any VI, adreçat a l'any VI al ministre de Guerra.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Dumarcet 1998, p. 277
* ↑ Savary, t. II, 1824, p. 229
* ↑ Chassin, t. III, 1894, p. 176
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 Dumarcet 1998, p. 278-279
* ↑ Le Bouvier-Desmortier, t. I, 1809, p. 179
* 1 2 3 Dumarcet 1998, p. 282
* 1 2 3 4 5 Chassin, t. III, 1894, p. 177-179
* 1 2 Baguenier Desormeaux, 1893, p. 5-7
* ↑ Dumarcet 1998, p. 294
* 1 2 Gabory 2009, p. 326-327
* ↑ Dumarcet 1998, p. 282
* ↑ Gras 1994, p. 81
* ↑ Dumarcet 1998, p. 282
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Chassin, t. III, 1894, p. 177-179
* ↑ Dumarcet 1998, p. 282
* ↑ Dumarcet 1998, p. 282

## Bibliografia

* Imprimerie Lafolye. Documents sur Noirmoutier et sur la mort de d'Elbée et de ses compagnons, 1893, p. 56. HBD.
* Paul Dupont, éditeur. La Vendée Patriote 1793-1795, 1894, p. 575. Chassin.
* Les 3 Orangers. François Athanase Charette de La Contrie, 1998, p. 536. Dumarcet. ISBN 978-2-912883-00-1.
* Éditions Robert Laffont. Les Guerres de Vendée, 2009, p. 1504. Gabory. ISBN 978-2-221-11309-7.
* Centre vendéen de recherches historiques. Vendée (en francès), 2013, p. 684. GérardArchives. ISBN 978-2-911253-55-3.
* Gras, Yves. Economica. La guerre de Vendée (en francès), 1994, p. 184. Gras. ISBN 978-2-7178-2600-5.
* Librairie Jules Tallandier. Mémoires politiques et militaires 1793-1794, 1989, p. 346. Kléber. .
* Réfutation des calomnies publiées contre le général Charette, 1809, p. 630. Le Bouvier-Desmortiers.
* Les Éditions du Bocage. Lucas de La Championnière, Mémoires d'un officier vendéen 1793-1796, 1994, p. 208. Lucas.
* Baudoin Frères, libraires-éditeurs. Guerres des Vendéens et des Chouans contre la République, 1824, p. 515. Savary.
* Economica. Paris contre la Province, les guerres de l'Ouest (en francès), 2008, p. 286. Tabeur. ISBN 978-2-7178-5641-5. .