OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Zandvoorde (Zonnebeke)

Zandvoorde és un poble de l'actual municipi de Zonnebeke a la província Flandes Occidental de Bèlgica. L'1 de gener de 1977 es va fusionar amb Zonnebeke. El 2009 tenia 482 habitants. Es troba a una cresta arrenosa als marges del Bassevillebeek i Kasteelbeek en la conca del Leie a terres argiloses-arenoses. És un poble rural i residencial.
El primer esment escrit Santfort data del 1102, quan l'església parroquial va ser sotmesa al prebost de l'abadia de Voormezele. Depenia de la senyoria de Komen. El nom prové de zand (sorra) i voorde (gual). El 1971 va fusionar amb Geluveld i el 1977 amb Zonnebeke. Abans la fusió, el nom oficial del municipi era Zandvoorde-bij-Ieper (Zandvoorde d'Ieper), els britànics utilitzen l'ortografia Zantvoorde, en relats sobre la Primera Guerra Mundial.
En aquesta guerra el poble va ser totalment arrasat. La màxima violència es va produir durant la batalla de Passendale del 31 de juliol fins al 10 de novembre del 1917. Després de la guerra, el poble va ser reconstruït segons els plans de l'arquitecte de Kortrijk H. Allaert. Romain Brel, pare del cantautor Jacques Brel hi va néixer.
El poble compta un cementiri militar (Zantvoorde British Cemetery), un monument del Regne Unit i uns búnquers alemanys.
* Zantvoorde British Cemetery
* Panorama

## Referències

* ↑ Sanders, Antoon. «Castellania Iprensis». A: Flandria Illustrata (en llati). Colònia: Cornelius van Egmondt, 1641, p. 399-400.
* 1 2 «Zandvoorde». Inventaris van het Bouwkundig Erfgoed. Brussel·les: Agentschap Onroerend Erfgoed, 2005,. [Consulta: 25 març 2016]. (Fitxa de l'Agència del patrimoni immoble de Flandes)
# Zhang He

    En aquest nom xinès, el cognom és Zhang.
Zhang He (mort el 231 EC) va ser un general militar servint sota el senyor de la guerra Cao Cao durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa. Ell va continuar servint fins a la seva mort a l'estat de Cao Wei durant el període dels Tres Regnes.
Zhang va començar la seva carrera militar quan la Rebel·lió dels Turbants Grocs va esclatar en el 184, i posteriorment va servir sota Han Fu i Yuan Shao abans d'efectuar una defecció cap al bàndol de Cao Cao durant la batalla de Guandu. He va participar en moltes campanyes importants de Cao Cao, incloent-hi aquelles contra Yuan Tan, Zhang Lu, Ma Chao, i Liu Bei. Després de la mort de Cao en el 220, Zhang es dedicà principalment a la defensa de Cao Wei contra les Expedicions del Nord dirigides per Zhuge Liang de Shu Han. Ell va morir a causa d'una ferida de fletxa rebuda durant una topada amb les forces de Zhuge en el 231.
He va ser famós pel seu enginy, tant que fins i tot Zhuge Liang va tenir cautela dels seus moviments. Zhang va ser considerat per Chen Shou, autor dels Registres dels Tres Regnes, com un dels cinc generals més importants de Cao Wei, juntament amb Zhang Liao, Xu Huang, Yue Jin i Yu Jin. També es va dir que tenia el respecte dels acadèmics confucians, i va donar suport a la mesura de fer ensenyament dels Cinc Clàssics a la cort de Cao Pi.

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes

## Referències

* ↑ de Crespigny, Rafe. A biographical dictionary of Later Han to the Three Kingdoms (23–220 AD). Brill, 2007, p. 1048. ISBN 978-90-04-15605-0.
* Chen Shou. Records of Three Kingdoms, Capítol 17, Biografia de Zhang He. Yue Lu Shu She, 2002. ISBN 7-80665-198-5.

## Enllaços externs

* Biografia de Zhang He a Kongming's Archives (anglès)
# Zhang Liao

Zhang Liao (169 - 222) va ser un general militar sota el comandament del poderós senyor de la guerra Cao Cao durant la Dinastia Han Oriental i l'era dels Tres Regnes de la història xinesa. Va participar en moltes campanyes, incloses les de contra els hereus de Yuan Shao i la tribu Wuhuan. Però va ser més conegut pel seu paper fonamental en la Batalla de Hefei en el 208 EC, on va defensar amb èxit la ciutat de Hefei contra els avenços de l'exèrcit massiu de Sun Quan.

## Referències

* Chen Shou. San Guo Zhi. Yue Lu Shu She, 2002. ISBN 7-80665-198-5.
* Luo Guanzhong. San Guo Yan Yi. Yue Lu Shu She, 1986. ISBN 7-80520-013-0.
* Lo Kuan-chung; tr. C.H. Brewitt-Taylor. Romance of the Three Kingdoms. Tuttle Publishing, 2002. ISBN 0-8048-3467-9.

## Vegeu també

* Tres Regnes
* Personatges dels Tres Regnes
* Bisento
# Jorge Sesán

Juan Jorge Sesán (Laferrere, 1978) és un actor i director de cinema i televisió argentí. És conegut per protagonitzar i interpretar a Pablo, un lladre amb asma a la pel·lícula Pizza, birra, faso (1998), i és destacada la seva actuació en altres cintes com Una de dos (2004) i Motín en Sierra Chica (2013) i a Okupas. Forma part de la ventrada d'actors i realitzadors del moviment del Nou cinema argentí.

## Filmografia

* Emilia (2020)
* Marea alta (2020)
* Los áridos (2019) com a director
* Cartero (2019)
* El sonido de la campana (curtmetratge 2019)
* Al desierto (2017)
* Fuga de la Patagonia (2016)
* QTH (2016)
* El Hijo de Dios (2015)
* El ardor (2013)
* Motín en Sierra Chica (2013)
* De martes a martes (2012)
* La araña vampiro (2012)
* Juan y Eva (2011)
* El túnel de los huesos (2011)
* Desbordar (2011)
* El Sol (2010)
* Mate al Fondo (curtmetratge, 2007)
* Gigantes de Valdés (2007)
* El sueño del perro (2007)
* Garúa (2005)
* Pollo gira (cortometraje, 2005)
* La vanidad de las luciérnagas (curtmetratge, 2005)
* La mentira (curtmetratge, 2004)
* Vida en Marte (2004)
* Una de dos (2004)
* La expresión del deseo (curtmetratge, 1998)
* Pizza, birra, faso (1997)

## Televisió

* Nafta Súper (2016)
* 23 pares (2012)
* El hombre de tu vida (2011)
* Disputas (2003)
* Calientes (2000)
* Okupas (2000)

## Referències

* ↑ Le tenía miedo a la tele Consultado 15 de agosto de 2020
* ↑ Jorge Sesán: "No me muero por actuar" Consultado el 15 de agosto de 2020
* ↑ Jorge Sesán - Tomatazos 15 de agosto de 2020

## Enllaços externs

* Fitxa a Cinenacional.com
* Fitxa a Alternativa teatral
# L'École des facteurs

L'École des facteurs és una pel·lícula francesa de curtmetratge dirigida per Jacques Tati, estrenada el 1947. La pel·lícula va ser restaurada, estrenada el 2013.

## Argument

François, un carter, fa la seva volta per un poble: hi ha moltes aventures.

## Repartiment

* Jacques Tati : le carter.
* Paul Demange : el cap de l'agència postal.

## Anècdota

Aquest curtmetratge constitueix una mena d'esborrany del llargmetratge Dia de festa realitzat l'any següent.

## Referències

* ↑ L'Écoles des facteurs a unifrance.org
* ↑ L’Ecole des facteurs a passioncinema.ch

## Enllaços externs

* L'École des facteurs a Internet Archive
# Caràcter (pel·lícula)

Caràcter (títol original: Karakter) fou dirigida pel realitzador neerlandès Mike van Diem a partir de la novel·la del mateix títol de Ferdinand Bordewijk. L'any 1997 va obtenir el premi Oscar de l'Acadèmia de Hollywood a la millor pel·lícula de parla no anglesa. Ha estat doblada al català.

## Argument

A Rotterdam, als anys 1920, Jacob Katadreuffe viu amb la seva mare, Joba, voltat d'una gran pobresa. El seu pare, Dreverhaven, un notable amb qui la seva mare ha rebutjat sempre casar-s'hi, no fa res per facilitar l'existència del seu fill, ben al contrari. Malgrat les dificultats, Jacob es mostra àvid de coneixement, i fa tot el possible per realitzar el seu somni, esdevenir advocat.

## Premis i nominacions
### Premis

* 1998: Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa

## Referències

* 1 2 «Caràcter». esadir.cat.
* ↑ «Karacter» (en anglès). The New York Times.
Viccionari
# Club Sportivo Cienciano

El Cienciano del Cusco és un club peruà de futbol de la ciutat de Cusco.

## Història

Va ser fundat l'any 1901 com a equip del Colegio Nacional Ciencias del Cusco. Primer participà en lligues regionals i l'any 1972 començà a participar en la primera divisió peruana de futbol.
L'estadi del club, anomenat Garcilaso de la Vega en honor de l'escriptor peruà Inca Garcilaso de la Vega, va ser inaugurat el 1950 amb una capacitat per a 30.000 espectadors, que l'any 2004 va ser augmentada fins a 42.000. Paul Cominges fou nomenat entrenador el 2015.

## Palmarès

* Copa Sud-americana:
** 2003
* Recopa Sud-americana:
** 2004
* finalista de la Lliga peruana de futbol:
** 2001, 2005, 2006

## Referències

* ↑ ; Carlos Manuel Nieto Tarazona«Peru - Foundation Dates of Clubs». RSSSF, 14-03-2013. [Consulta: 16 març 2015].
* ↑ Cienciano presentó a Paul Cominges como su nuevo director técnico America TV
* ↑ «Peru - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].

## Enllaços externs

* Web oficial
* Web de seguidors
# Kim Choon-rye

Kim Choon-rye (coreà: 김춘례) (21 de juny de 1966) és una ex-jugadora d'handbol sud-coreana que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, guanyà la medalla d'or en la mateixa competició.

## Referències

* ↑ «Kim Chun-Rye Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 4 novembre 2019].
# Kim Ok-hwa

Kim Ok-hwa (11 d'agost de 1958) és una ex-jugadora d'handbol sud-coreana que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ «Kim Ok-Hwa Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 4 novembre 2019].
# Mastodonsauroïdeus

Els mastodonsauroïdeus (Mastodonsauroidea) constitueixen una superfamília gran i diversa d'amfibis temnospòndils extints que van viure del període Triàsic al període Juràssic. Les restes fòssils dels membres d'aquesta superfamília s'han trobat a Amèrica del Nord, Groenlàndia, Europa, Àsia i Austràlia.
Els mastodonsauroïdeus adults eren grans i aplanats dorsoventralment, amb una aparença superficialment crocodiliana deguda al musell allargat. Eren carnívors i duien un estil de vida semiaquàtic.

## Referències

* ↑ Damiani, Ross J «A systematic revision and phylogenetic analysis of Triassic mastodonsauroids (Temnospondyli: Sterospondyli)» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, 133, 2001, pàg. 379-482. DOI: 10.1006/zjls.2001.0304.
* The Paleobiology Database (anglès)
* Moser, Markus& Schoch, Rainer 2007 "Revision of the type material and nomenclature of Mastodonsaurus giganteus (Jaeger) (Temnospondyli) from the middle Triassic of Germany" Palaeontology 50 5: 1245-1266
# Formació d'Isalo III

La Formació geològica Isalo III (en anglès: Isalo III Formation) és una formació geològica que es troba a Madagascar. Data des del subperíode Bathonià del Juràssic mitjà, en l'era del Mesozoic.

## Fauna de vertebrats

Dinosaures de la Formació Isalo III :
| Tàxons | Presència | Notes |
| Superfamília: Allosauroidea Possibles restes d'un al·losàurid indeterminat. | Geogràficament localitzat a Faritany Majunga, Madagascar. | |
| Gènere: Lapparentosaurus L. madagascariensis | Geogràficament localitzat a Faritany Majunga, Madagascar. | "Més de quatre esquelets parcials sense crani ni dents." |
| Infraordre: Sauropoda Indeterminate remains. | Geogràficament localitzat a Faritany Majunga, Madagascar. | "(=Bothriospondylus madagascariensis)" "Vèrtebres aïllades, membre de com a mínim 10 individus." |

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 Weishampel, David B; et al. (2004). "Dinosaur distribution (Middle Jurassic, Africa)." In: Weishampel, David B.; Dodson, Peter; and Osmólska, Halszka (eds.): The Dinosauria, 2nd, Berkeley: University of California Press. Pp. 542-543. ISBN 0-520-24209-2
* ↑ "Table 13.1," in Weishampel, et al. (2004). Pàgina, 266.
* ↑ "Table 13.1," in Weishampel, et al. (2004). Pàgina, 270.
# Eoplectreurys

Eoplectreurys és un gènere extint d'aranyes araneomorfes de la família dels plectrèurids (Plectreuridae). Fou descrit per primera vegada l'any 2010 per Selden i Huang. Hi ha una única espècie coneguda, Eoplectreurys gertschi.
Els fòssils d'Eoplectreurys es van trobar en una formació de Daohugou, en la Mongòlia interior, Xina. Es calcula que té 164 milions d'anys, del Juràssic mitjà.

## Descripció

L'holotip està dipositat en l'Institut de Geologia i Paleontologia de Nanjing i fou descrit a partir de set exemplars adults. Eoplectreurys va ser estudiat i descrit per Paul Selden i Diying Huang, que van publicar la descripció de l'espècie tipus en la revista Naturwissenschaften l'any 2010. És considerada l'aranya descrita més antiga dins de les haplogines, anterior a les aranyes haplogines descrites d'ambres del Cretaci de Jordània i el Líban.
Eoplectreurys era una aranya petita, amb una longitud del cos mitjana, d'uns 3 mm. El número dels ulls no és distingeix en els fòssils. Però pel que fa a l'estructura és més similar a Plectreurys tristis.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Selden, P.A. «The oldest haplogyne spider (Araneae: Plectreuridae), from the Middle Jurassic of China». Naturwissenschaften, 97, 5, 2010, pàg. 449–59. DOI: 10.1007/s00114-010-0649-z. PMID: 20140419.
* ↑ (anglès) World Spider Catalog: Eoplectreurys Selden & Huang, 2010 en la família Plectreuridae +base de dades. Accés el 4 de gener de 2019.
* ↑ Dunlop, J. A., Penney, D. & Jekel, D. 2018. "A summary list of fossil spiders and their relatives". A World Spider Catalog. Natural History Museum Bern, online a http://wsc.nmbe.ch, versió 19.0. Accés el 13 de desembre de 2018.
# Múslim ibn Uqba

Múslim ibn Uqba al-Murrí o, senzillament, Múslim ibn Uqba, conegut com «el Borni» perquè li mancava un ull, fou un general de la tribu dels Banu Murra, al servei dels califes omeies sufyànides.
Va dirigir una divisió a la batalla de Siffin. Després va atacar l'oasi de Dúmat al-Jàndal, en poder d'Alí ibn Abi-Tàlib, però va fracassar. Després fou encarregat del kharaj o impost de la terra a Palestina, ofici lucratiu del que no es va aprofitar. Muàwiya I, al seu llit de mort, li va encarregar la regència juntament amb ad-Dahhak ibn Qays aix-Xaybaní, fins a l'arribada de Yazid I que era a Anatòlia amb l'exèrcit.
Yazid el va enviar junt amb altres a Medina per convèncer els ansars de sotmetre's. En no aconseguir-ho, el califa va decidir recórrer a la força i va encomanar la missió al mateix Múslim, que estava malalt. Va obeir i pel camí va trobar, al Wadi l-Kurra, als pro-meies expulsats de Medina que el van informar de la situació. Després, en arribar a Medina, va iniciar converses durant tres dies amb la ciutat i al quart dia va decidir atacar (26 o 27 d'agost de 683) i els rebels foren derrotats. Els sirians van entrar a la ciutat, que fou saquejada; a les poques hores Múslim hi va posar fi i va restablir la disciplina de les tropes. Va jutjar els caps rebels i va nomenar governador Rawh ibn Zinbà. Llavors va marxar a la Meca per atacar a Abd-Al·lah ibn az-Zubayr, però a causa de la malaltia que patia es va haver d'aturar a Mushallal, deixant el comandament a al-Hussayn ibn Numayr. Va morir poc després a Mushallal. A la seva mort tenia més de 60 anys (alguns fonts diuen que 90) i era pobre, per a la seva posició.

## Referències

H. Lammens, Califat de Yazid Ier
# Carretelà

Carretelà és un jaciment arqueològic situat a Aitona, al Segrià. Es tracta d'un petit assentament de l'edat del bronze establert sobre la riba del riu Segre.

## Història arqueològica

Les investigacions fetes han permès extreure valuosa informació sobre el poblament d'aquestes terres en l'edat del bronze. La gent que hi habità tenia una economia basada en l'agricultura del cereal (espelta, ordi i mill) i en la ramaderia d'ovelles, cabres i porcs.
Hi ha les restes d'una torre defensiva circular a la zona d'accés al poblat. En el curs de la investigació arqueològica es van poder recuperar restes d'un fetus nounat que havia estat enterrat sota el paviment d'un habitatge.
Bona part dels materials recuperats poden contemplar-se al Museu Diocesà i Comarcal de Lleida.

## Vegeu també

* Llista de jaciments arqueològics de Catalunya

## Bibliografia

* MAYA, JL, LÓPEZ, J.,; GONZÁLEZ, JR; JUNYENT, E.; RODRÍGUEZ, JI, (2001), "Excavacions al poblat de Carretelà (Segrià, Lleida), 1981-1983", Revista d'Arqueologia de Ponent, 10, Lleida.
# Corral

Un corral és un petit recinte tancat per acollir-hi animals domèstics. Els més comuns solen ser els destinats a porcs, vaques, ovelles i gallines. També se solen denominar corrals els recintes més amplis i sense sostre on s'alberguen cavalls o toros. Fins a la creació de les grans ciutats a causa de l'èxode rural, era molt comú que cada família tingués un corral prop del seu habitatge, on es produïen ous, llet i carn per al consum propi. Romanen elements comuns en el medi rural. Els corrals a la zona mediterrània solien estar fets de pedra seca.

## Referències

* ↑ «corral | enciclopedia.cat». [Consulta: 11 maig 2024].
Viccionari
# Cristina Clemente i Gàlvez

Cristina Clemente i Gálvez (Barcelona, 1977) és una escriptora formada a l'Institut del Teatre de Barcelona i a la Sala Beckett.

## Obres

* Paradise Band, (Teatre Lliure, cicle d'Assajos Oberts, 2007)
* Marc i Paula (Institut del Teatre i Obrador de la Sala Beckett, 2008)
* Zèppelin, dirigida per ella mateixa (lectura dramatitzada, Sala Beckett, 2008)
* Volem anar al Tibidabo, dirigida per ella mateixa (Premi Revelació de la Crítica de Barcelona 2009 i projecte Alcover, Versus Teatre)
* La gran nit de Lurdes G, coescrita i codirigida amb Josep Maria Miró (Accèssit al premi Lluís Solà 2008, Versus Teatre)
* La millor obra del teatre català, dirigida per ella mateixa (La Cuina, Festival Grec, 2009)
* Vimbodí versus Praga (TNC, 2010)
* Nit de ràdio 2.0 (Sala Flyhard, Villarroel, 2011)
* La nostra Champions particular (Teatre Gaudí, 2012)
* Consell familiar (Sala Beckett, 2013)
* Ventura (Temporada Alta, 2015)
* Lapònia (Club Capitol, 2019)
* Andrea Pixelada (Sala Beckett / El Pavón Teatro Kamikaze / Teatre Principal de Palma, 2019)
En cinema, ha coescrit amb Sergi Belbel el guió de la pel·lícula Eva. En televisió ha treballat com a guionista a El cor de la ciutat (TV3), de La Riera (TV3), Sin identidad (Antena 3), actualment és guionista de Com si fos ahir (TV3)

## Bibliografia

* Clemente Gálvez, Cristina; Miró Coromina, Josep Maria. La gran nit de Lurdes G (monografia). Publicacions Abadia Montserrat, S.A., 2009. ISBN 978-84-9883-114-6.
* Clemente, Cristina. Vimbodí vs. Praga. 1a ed.. Tarragona: Arola Editors, 2011. ISBN 9788415248262.
* Clemente, Cristina. Nit de ràdio dos punt zero. 1a ed.. Barcelona: FlyHard, 2013. ISBN 9788494088131.
* Clemente, Cristina. Ventura - Volem anar al Tibidabo. 1a ed.. Barcelona: Comanegra, 2017. ISBN 9788417188160.

## Referències

* 1 2 Salvador, Mar. «Entrevista Cristina Clemente». La Finestra Digital, 19-04-2012. Arxivat de l'original el 28 de setembre 2023. [Consulta: 20 maig 2014].
* ↑ La gran nit de Lourdes G., al Versus Teatre
* ↑ Catalan Drama
* «Cristina Clemente». Sala Beckett. [Consulta: 20 maig 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa personal a Catalan Drama
# Futbol a Costa d'Ivori

El futbol és l'esport més popular a Costa d'Ivori.
La selecció nacional es proclamà campiona d'Àfrica el 1992. L'any 2006 participà en la Copa del Món de futbol d'Alemanya i el 2015 guanyà la seva segona Copa d'Àfrica.

## Competicions

* Lligues:
** Ligue 1
** Ligue 2
** Championnat D3
* Copes:
** Copa ivoriana de futbol
** Copa de la Lliga ivoriana de futbol
** Copa Houphouët-Boigny

## Principals clubs

Clubs amb més títols nacionals a 2019.
* ASEC Mimosas
* Africa Sports
* Stade d'Abidjan
* Stella Club d'Adjamé
* Séwé Sport
* AS Tanda
* SC Gagnoa
* SO Armée

## Jugadors destacats

Fonts:
Des de 1960
* Joseph Bléziri
* Jean Keita
* Henri Konan
* Yoboué Konan
* Eustache Manglé
Des de 1970
* Laurent Pokou
* Ernest Kallet Bialy
* Jean-Baptiste Akassou Akran
Des de 1980
* Youssouf Fofana
* Pascal Miézan
Des de 1990
* Cyril Domoraud
* Alain Gouaméné
* Tchiressoua Guel
* Serge Maguy
* Joël Tiéhi
Des de 2000
* Ibrahima Bakayoko
* Boubacar Barry
* Arthur Boka
* Didier Drogba
* Emmanuel Eboue
* Abdoulaye Méïté
* Siaka Tiéné
* Kolo Touré
* Yaya Touré
* Didier Zokora
Des de 2010
* Serge Aurier
* Wilfried Bony
* Seydou Doumbia
* Gervinho
* Salomon Kalou

## Principals estadis

| # | Estadi | Capacitat | Ciutat |
| 1 | Estadi Nacional de la Costa d'Ivori | 60.000 | Abidjan |
| 2 | Estadi Félix Houphouët-Boigny | 45.000 | Abidjan |
| 3 | Estadi de Bouaké | 35.000 | Bouaké |
| 4 | Estadi de Yamoussoukro | 20.000 | Yamoussoukro |
| 5 | Estadi de San Pédro | 20.000 | San-Pédro |
| 6 | Estadi de Korhogo | 20.000 | Korhogo |
| 7 | Estadi Municipal d'Abidjan | 10.000 | Abidjan |
| 8 | Estadi Municipal de Bouna | 10.000 | Bouna |

## Vegeu també

* Federació Ivoriana de Futbol
* Selecció de futbol de Costa d'Ivori

## Referències

* ↑ Kingsley Kobo. «Snubbing the Elephants of Ivory Coast». [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ «‘Football only unifying force in Ivory Coast’». FOOTBALL. AlJazeera. [Consulta: 10 agost 2013].
* ↑ «The time is now for Ivory Coast». AFRICA CUP OF NATIONS 2012. AlJazeera. [Consulta: 10 agost 2013].
* ↑ «Ivory Coast 0-0 Ghana (9-8 on penalties)». BBC Sport. [Consulta: 30 març 2016].
* ↑ «Ivory Coast – List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Ivory Coast - List of Cup Winners». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Ivory Coast Greatest All-Time Team». soccerfootballwhatever.blogspot.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Subsaharan Africa Union». xtralegend.blogspot.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Ivory Coast All Stars». pesmitidelcalcio.com. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Ivory Coast All Stars». pesstatsdatabase.com. Arxivat de l'original el 2019-08-22. [Consulta: 9 febrer 2019].
* ↑ «Ivory Coast: China offer 60,000-capacity stadium in Abidjan».
# Àl·lia

Àl·lia (grec antic: ῾ο Ἀλίας) és un riu situat a 18 km de Roma, afluent del Tíber pel seu costat esquerre, a unes 11 milles al nord de Roma, on es va lliurar la batalla de l'Àl·lia l'any 387 aC entre els romans i els gals sènons comandats pel cabdill Brennus, que van prendre i destruir la ciutat.
Els romans van recular (18 de juliol) i es van refugiar darrere les muralles de Veïs i els gals van ocupar Roma (que no tenia muralla). Els romans assetjats van comprar la seva retirada al cap de set mesos pagant una forta suma.
Un temps més tard, Tit Quinti Cincinnat Capitolí va lluitar en aquell lloc contra els praenestins i els seus aliats que s'havien aixecat contra Roma, i els va vèncer.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Allia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 maig 2023].
# Neonemateri

El neonemateri (Neonematherium flabellatum) és una espècie extinta de mamífer pilós de la família dels milodòntids que visqué a Sud-amèrica durant el Miocè mitjà, fa entre 11 i 13,8 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Colòmbia, incloent-hi el jaciment de La Venta. Es tracta de l'única espècie del gènere Neonematherium i un dels representants més antics que es coneixen de la seva família. El nom genèric Neonematherium significa ‘nou Nematherium’, mentre que el nom específic flabellatum significa ‘flabel·lat’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Neonematherium flabellatum» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 6 novembre 2024].
* ↑ Defler, 2019, p. 206.
* ↑ Thenius, 1969, p. 276.

## Bibliografia

* Defler, T. History of Terrestrial Mammals in South America: How South American Mammalian Fauna Changed from the Mesozoic to Recent Times (en anglès). Springer, 2019. DOI 10.1007/978-3-319-98449-0. ISBN 978-3-319-98448-3.
* Thenius, E. Phylogenie der Mammalia: Stammesgeschichte der Säugetiere (einschließlich der Hominiden) (en alemany). Walter de Gruyter & Co., 1969. DOI 10.1515/9783111646824. ISBN 9783111646824.