OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arif Məlikov

Arif Cahangir oğlu Məlikov, en rus Ариф Джангирович Меликов (Bakú, República Socialista Soviètica de l'Azerbaidjan, Unió Soviètica, 13 de setembre, 1933 - Bakú Azerbaidjan, 9 de maig, 2019) va ser un compositor soviètic i azerbaidjanès.
Məlikov va estudiar del 1953 al 1958 al Conservatori de Bakú amb Qara Qarayev. Va impartir classes en aquesta institució des de 1958, com a professor ajudant des de 1971 i com a professor des de 1979. L'antiga Unió Soviètica li va concedir el títol d'Artista Popular de l'URSS el 1986. Una sala de concerts de la Universitat Bilkent d'Ankara va rebre el seu nom.
L'obra de Məlikov es basa en la música popular d'Azerbaidjan, que va combinar amb mitjans compositius contemporanis i formes tradicionals. Va obtenir un gran èxit amb el ballet Legenda o Ljubi (Llegenda de l'amor), que es va estrenar a Leningrad el 1961. Un focus de la seva obra van ser les obres orquestrals (a més d'altres música de ballet, es van crear vuit simfonies a partir de 1958). També va escriure nombroses partitures de pel·lícules.

## Referències

* ↑ Умер народный артист СССР Ариф Меликов. In: TASS, 9. Mai 2019 (russisch)

## Bibliografia

* Aida Hüseynova: Mälikov, Arif Cahangir oğly. A: Ludwig Finscher (ed.): Música en el passat i el present. Segona edició, secció personal, volum 11 (Lesage – Menuhin). Bärenreiter/Metzler, Kassel i altres. 2004, ISBN 3-7618-1121-7 (edició en línia, cal subscripció per accedir-hi)
# Hassan Akesbi

Hassan Akesbi (àrab: حسن أقصبي) (Tànger, 5 de desembre de 1934 - 9 de novembre de 2024) va ser un futbolista marroquí de la dècada de 1960 i entrenador de futbol. Fou internacional amb la selecció del Marroc. Pel que fa a clubs, destacà al Nîmes Olympique i l'Stade de Reims.

## Referències

* ↑ «King Mohammed VI Extends Condolences to Family of Hassan Akesbi» (en anglès). [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ «Meilleur joueur des 50 dernières années 14 Marocains en lice» (en francès). Le Matin, 13-10-2006. Arxivat de l'original el 16 juliol 2011. [Consulta: 18 agost 2013].
* ↑ Hassan Akesbi a worldfootball.net
# Mal de muntanya (cançó)

«Mal de muntanya» és una cançó en català del grup Remei de Ca la Fresca del 2024, presentada en forma de senzill en ple període de sequera com a primer avançament del seu segon àlbum L'ham de la pregunta.
Al videoclip que acompanya la cançó, apareixen els quatre membres del grup amb màscares i vestits d'inspiració de fantasia ballant feréstegament a la riera d'Arbúcies que pateix l'espoli de Font Agudes, l'empresa embotelladora d'aigua del municipi. La lletra, amb un discurs esmolat i poètic, clama contra la privatització de l'aigua i es pregunta de qui és l'aigua del riu, que és com preguntar-se de qui és la muntanya, de qui és la natura o de qui és la Terra. «Mal de muntanya» posa en dubte els discursos oficials i hi assenyala els culpables amb ànim de lucre: «Mentre assenyalen cap a l'altra banda / Que som nosaltres, els pobres morts de gana / Els responsables! / Mal de muntanya, us colgui en terra!».

## Referències

* ↑ «Nota de veu - Remei de Ca La Fresca: la força de la muntanya». CCMA, 04-06-2024. [Consulta: 13 novembre 2024].
* ↑ «Els cinc videoclips destacats de la setmana: Remei de Ca La Fresca torna a la càrrega». 324cat, 07-06-2024. [Consulta: 13 novembre 2024].
* ↑ Cornellà, Albert. «Remei de Ca la Fresca denuncia la privatització de l'aigua amb el tema 'Mal de muntanya'». Diari de Girona, 24-05-2024. [Consulta: 13 novembre 2024].
* ↑ «Remei de Ca la Fresca clama contra la privatització de l'aigua a 'Mal de muntanya'». Primera Fila, 24-05-2024. [Consulta: 13 novembre 2024].
# Russell Allen

Russell Allen (Orwell, Ohio, 10 de març de 1913 - 2 d'abril de 1912) fou un ciclista estatunidenc, professional des del 1936 fins al 1938. Va participar en els Jocs Olímpics d'estiu de 1932.
Després dels Jocs Olímpics va passar al professionalisme i va competir tant a nivell nacional com internacional, fet que el va desqualificar dels futurs Jocs Olímpics. Aviat es va implicar molt en les curses americanes de sis dies, amb un total de trenta. Es va retirar el 1940, quan va esclatar la Segona Guerra Mundial.
Des de la mort de John Sinibaldi, el 2006, fins a la seva, va ser el ciclista olímpic estatunidenc més vell.

## Palmarès

* 1936
** 3r als Sis dies de Buffalo (amb Xavier Van Slembroeck)
* 1937
** 3r als Sis dies de Buffalo (amb Henry O'Brien)
* 1938
** 3r als Sis dies de Buffalo (amb Henry O'Brien)

## Referències

* ↑ «Olympedia – Russell Allen». [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ Hodak, George A. An Olympian's Oral History: Russell Allen. Los Angeles, California, United States: LA84 Foundation, February 1988, p. 18.
* ↑ Fish, Jessica «St. Petersburg club is getting ready for its holiday events». , 07-12-2005 [Consulta: 2 novembre 2009].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a 6dayracing.ca Arxivat 2015-06-29 a Wayback Machine.
# Stanley Chambers

Stanley Chambers (Hackney, Londres, 13 de setembre de 1910 - Hove, East Sussex, 14 d'agost de 1991) va ser un ciclista anglès que es dedicà a la pista i que va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles de 1932, en què guanyà la medalla de plata en la prova de tàndem, fent parella amb el seu germà Ernest Chambers.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Stan Chambers». [Consulta: 15 novembre 2024].
# Ethel Smith

Ethel Smith (Toronto, Ontario, Canadà, 1907 - Toronto, 31 de desembre de 1979) fou una atleta canadenca, guanyadora de dues medalles olímpiques.
L'any 1927 aconseguí guanyar la prova de 220 iardes en el campionat nacional del seu país, i als 20 anys participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 realitzats a Amsterdam (Països Baixos), on aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova de relleus 4x100 metres amb un temps de 48,4 segons, establint un nou rècord del món al costat de Myrtle Cook, Bobbie Rosenfeld i Jane Bell. En aquests mateixos Jocs aconseguí guanyar la medalla de bronze en la prova dels 100 metres llisos per darrere de Betty Robinson (or) i la seva compatriota Bobbie Rosenfeld (plata). Es retirà de la competició activa als Campionats d'Ontario de 1929, on aconseguí guanyar la prova dels 60 metres llisos.

## Millors marques

* 100 metres. 12.3" (1928)
* 200 metres. 26.6" (1927)

## Referències

* ↑ «Olympedia – Ethel Smith». [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 15 novembre 2024].
# Cascades Russell

Les cascades Russell són unes cascades del rierol Russell Falls, que es troben a la regió Central Highlands de Tasmània, Austràlia.

## Localització

Les cascades Russell estan situades al límit oriental del Mount Field National Park, a 100 metres de les cascades Horseshoe, aproximadament 70 km al nord-oest de Hobart a través de les autopistes Brooker i Lyell.
Les cascades són una atracció turística popular i són accessibles per un camí asfaltat. Les cascades baixen sobre les capes horitzontals de limolita marina del Permià, mentre que les cares verticals de les cascades es componen de capes de gres resistents.

## Turisme

Quan es van descobrir es van anomenar «cascades Brownings», al voltant de 1856, però van ser conegudes com les cascades Russell després de 1884, moment en què ja eren una atracció turística popular.
El 1885 es va establir la reserva de les cascades, i el 1899, les cascades Russell van ser seleccionades com una de vuit imatges que s'utilitzarien en un conjunt de segells pictòrics destinats a promoure la creixent indústria turística de la colònia.

## Galeria

* Cortina inferior de les cascades Russell
* La part superior de les cascades Russell

## Referències

* ↑ «Russell Falls and Horseshoe Falls». TasTrails, 2014. [Consulta: 31 maig 2014].
* ↑ «Mt Field National Park». Parks & Wildlife Service. Government of Tasmania, 19-04-2012. Arxivat de l'original el 11 de setembre 2011. [Consulta: 31 maig 2014].
* 1 2 «Mt Field National Park: Highlights». Parks & Wildlife Service. Government of Tasmania, 19-03-2009. Arxivat de l'original el 15 d'octubre 2009. [Consulta: 31 maig 2014].

## Enllaços externs

* «Russell Falls». World of Waterfalls. Johnny T. Cheng, 29-11-2006.

## Vegeu també

* Llista de cascades
* Llista de cascades d'Austràlia
# Ceuthmochares

Ceuthmochares és un gènere d'ocells de la família dels cucúlids (Cuculidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per dues espècies:
* malcoha africà occidental (Ceuthmochares aereus)
* malcoha africà oriental (Ceuthmochares australis)

## Referències

* ↑ «Ceuthmochares Cabanis & Heine, 1863» (en castellà). [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ «Ceuthmochares (Ceuthmochares sp.) - Avibase». [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ «IOC World Bird List v14.2» (en anglès). International Ornithological Congress. [Consulta: 24 novembre 2015].
* ↑ «Malcoha africano occidental - eBird» (en castellà). [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ «Malcoha Africano Oriental - eBird» (en castellà). [Consulta: 15 novembre 2024].
# Alfredo Castelló Sáez

Alfredo Cesáreo Castelló Sáez (Sagunt, 1963) és un advocat i polític valencià, alcalde de Sagunt (Camp de Morvedre) entre 2007 i 2014 i vicepresident primer de les Corts Valencianes des de 2023.
Llicenciat en dret, Alfredo Castelló és militant i president del Partit Popular (PP) a Sagunt des del 1991, ciutat on és regidor des del 1995. El 2007 aconseguí el suport del partit Segregació Portenya (SP) per a convertir-se en alcalde, revalidant el càrrec el 2011 després de la manca d'acord del PSPV amb SP i EUPV.
Alfredo Castelló és també diputat a les Corts Valencianes des de les eleccions de 2011.

## Referències

* ↑ «Alfredo Castelló (PP) retiene la alcaldía de Sagunto». Las Provincias, 11-06-2011. [Consulta: 28 octubre 2011].

## Enllaços externs

* Fitxa a les Corts Valencianes Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
# Elizabeth May

Elizabeth ("Liz") May (Ciutat de Luxemburg, 27 de juliol de 1983) és una atleta luxemburguesa que va competir en el triatló de 2000 a 2013. May és d'origen danès i va ser educada en l'Escola Europea de la ciutat de Luxemburg obtenint una màster en Dret de la Universitat de Copenhaguen.
El 2011 va ser campiona del món d'aquatló i és medallista de plata al Campionat d'Europa de 2009. Va competir en el triatló olímpic als Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 d'Atenes i als de Pequín 2008. Va acabar en dissetè lloc a Atenes, amb un temps total de 2:08:29.22.
Va ser Esportista Luxemburguès de l'Any en categoria femenina durant els anys del 2004 al 2007 i novamente el 2009.

## Referències

* ↑ «Elizabeth May» (en anglès). Sports-Reference.com (SR/Olympic Sports). Arxivat de l'original el 2012-11-02. [Consulta: 10 octubre 2015].
* ↑ «Liz May». SR/Olympic Sports. Arxivat de l'original el 2012-11-02. [Consulta: 10 octubre 2015].
# Els miserables (pel·lícula de 1995)

Els miserables (títol original en francès: Les Misérables) és una pel·lícula francesa dirigida par Claude Lelouch, estrenada el 1995. Ambientada a França durant la primera meitat del segle xx, la pel·lícula tracta d'un home pobre i analfabet anomenat Henri Fortin (Jean-Paul Belmondo) que coneix la clàssica novel·la de 1862 de Victor Hugo Els Misérables i comença a veure paral·lelismes amb la seva pròpia vida. La pel·lícula va guanyar el Globus d'Or de 1995 a la millor pel·lícula en llengua estrangera.

## Argument

Començaments del segle xx. Henri Fortin, acusat equivocadament d'haver matat el seu patró, el comte de Villeneuve, és condemnat a presidi. La seva dona, Catherine es refugia amb el seu fill Henri a la regió d'Arromanches.
De resultes d'una evasió fallida, Henri pare mor. Ja adult, Henri fill es converteix en campió de boxa dels pesos mitjans. El 1940, fent de transportista, ajuda André Ziman, la seva dona Elise i la seva filla, Salomé, a fugir de les persecucions nazis. Durant el viatge cap a el Jura, li expliquen la història de Jean Valjean, malnom que li han donat per la seva força hercúlia...

## Repartiment

* Jean-Paul Belmondo: Henri Fortin / Jean Valjean
* Michel Boujenah: André Ziman
* Alessandra Martines: Madame Ziman
* Salomé Lelouch: Salomé Ziman
* Annie Girardot: Madame Thénardier (1942)
* Philippe Léotard: Thénardier (1942)
* Clémentine Célarié: Catherine / Fantine
* Philippe Khorsand: El policia / Javert
* Ticky Holgado: El trinxeraire
* Rufus: Thénardier (1830)
* Nicole Croisille: Madame Thénardier (1830)
* William Leymergie: Toureiffel
* Jean Marais: Monsenyor Myriel
* Micheline Presle: La mare superiora
* Daniel Toscan du Plantier: El comte de Villeneuve
* Michaël Cohen: Marius
* Jacques Boudet: El metge de campanya
* Robert Hossein: El mestre de cerimònia

## Premis

* Globus d'Or a la millor pel·lícula estrangera 1996
* César a la millor actriu secundària per Annie Girardot

## Notes

* ↑ Viquipèdia:Traducció de noms#Cultura > Obres de teatre i pel·lícules: «Les pel·lícules basades en un llibre que ha estat traduït al català, però la pel·lícula encara no, es pot utilitzar el títol del llibre».

## Referències

* ↑ Bleiler, David. TLA Film, Video, and DVD Guide 2002-2003: The Discerning Film Lover's Guide (en anglès). St. Martin's Publishing Group, 2014-04-08. ISBN 978-1-4668-6757-4.
* ↑ Guyon, Loïc; Watts, Andrew. Aller(s)-Retour(s): Nineteenth-Century France in Motion (en anglès). Cambridge Scholars Publishing, 2014-03-17, p. 245. ISBN 978-1-4438-5756-7.
* ↑ Carr, Steven Alan; Carr, Steve «The Holocaust in the Text: Victor Hugo's "Les Misérables" and the Allegorical Film Adaptation». Film Criticism, 27, 1, 2002, pàg. 50–65. ISSN: 0163-5069.
* ↑ Metz, Walter «From Jean-Paul Belmondo to Stan Brakhage: Romanticism and Intertextuality in "Irma Vep" and "Les Misérables"». Film Criticism, 27, 1, 2002, pàg. 66–83. ISSN: 0163-5069.
# President de Somalilàndia

El president de Somalilàndia (somali: Madaxweynaha Somaliland; àrab: رئيس جمهورية أرض الصومال, raʾīs Jumhūriyyat Arḍ aṣ-Ṣūmāl) és el cap d'estat i cap de govern de Somalilàndia. El president també és el comandant en cap de les Forces Armades de Somalilàndia. El president representa el govern de Somalilàndia.
El primer president de Somalilàndia va ser Abdirahman Ahmed Ali Tuur. L'actual titular del càrrec és el cinquè president Muse Bihi Abdi, que va prendre possessió el 13 de desembre de 2017. El president pot exercir un màxim de dos mandats de cinc anys. La República de Somalilàndia es considera l'estat successor de l'antic protectorat britànic de Somalilàndia, que va ser un país independent durant uns dies l'any 1960 com a Estat de Somalilàndia.

## Elegibilitat

L'article 82 de la Constitució de Somalilàndia menciona que una persona serà elegible per al càrrec de president o vicepresident si (a) és ciutadà de Somalilàndia per naixement i, malgrat residir com a refugiat a un altre país, no ha de tenir cap altra ciutadania; (b) ha de ser musulmà i s'ha de comportar d'acord amb la religió islàmica; c) Ha de tenir com a mínim 40 anys; i (d) compleix altres criteris establerts en aquest article.

## Llista
### Altres

| No. | Foto | Nom (Birth–Death) | Elecció | Termini | Termini | Termini | Partit Polític |
| No. | Foto | Nom (Birth–Death) | Elecció | Inici | Fi | Temps | Partit Polític |
| 1 | | Abdirahman Ahmed Ali Tuur (1931–2003) | 1991 | 28 maig 1991 | 16 maig 1993 | 1 any, 353 dies | SNM |
| 2 | | Muhammad Haji Ibrahim Egal (1928–2002) | 1993 1997 | 16 maig 1993 | 3 maig 2002 (Died in office.) | 8 anys, 352 dies | Independent |
| (2) | | Muhammad Haji Ibrahim Egal (1928–2002) | 1993 1997 | 16 maig 1993 | 3 maig 2002 (Died in office.) | 8 anys, 352 dies | UDUB |
| 3 | | Dahir Riyale Kahin (1952) | 2003 | 3 maig 2002 | 27 juliol 2010 | 8 anys, 85 dies | UDUB |
| 4 | | Ahmed Mohamed Mohamoud (1936–2024) | 2010 | 27 juliol 2010 | 13 desembre 2017 | 7 anys, 139 dies | Kulmiye |
| 5 | | Muse Bihi Abdi (1948) | 2017 | 13 desembre 2017 | Incumbent | 6 anys, 338 dies | Kulmiye |

## Referències

* ↑ , 26-06-1960 [Consulta: 20 juny 2008].
* ↑ , 23-07-2010.
* ↑ 37. Somalia/Somaliland (1960-present).
* ↑ name=Constitution>*The Constitution of the Republic of Somaliland and in Somaliland Official Gazette Arxivat 20 April 2016 a Wayback Machine.
* ↑ «Making the Somaliland constitution and its role in democratisation and peace» (en anglès). Conciliation Resources, 01-02-2010. [Consulta: 11 març 2020].
# Charles Hugo

Charles Hugo va ser un regatista francès que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París on participà en diferents proves del programa de vela. Guanyà dues medalles, una de plata en la 1a cursa de la modalitat d'1 a 2 tones, junt a Auguste Albert, Albert Duval i François Vilamitjana, i una de bronze en la segona cursa de la mateixa categoria.

## Referències

* ↑ «Charles Hugo Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 23 octubre 2015].
# Merenre I

Merenre (I) fou el quart faraó de la dinastia VI de l'antic Egipte, que va governar segons la cronologia mínima vers el 2170 aC i, segons la màxima, cent anys abans.
El seu nom d'Horus fou Ankhkhaw ('El que viu les aparicions'); el seu nom Nebti fou Ankhkhawnebti; el nom d'Horus d'or fou Nebwinub ('Els dos magnífics falcons daurats'); el nom Sa Ra fou Merenre ('Estimat de Re') i el nom de naixença Nemtimsaf ('Protegit de Nemti'). És el Methuspuphis de Manethó.
Encara que el papir de Torí li dona un regnat de 40 anys, sembla que es tractaria d'un error i els egiptòlegs li donen entre 5 i 7 anys.
Va succeir al seu pare Pepi I, que va morir vers els 55 anys. La seva mare fou Ankhnesmerire I, una dama d'Abidos, amb la qual el pare es va casar potser quan ja portava més de 40 anys de regnat, per la qual cosa el fill Merenre només tindria uns 10 anys quan el pare va morir. El seu germà Pepi (II) va néixer coincidint amb la mort del pare.
Es va casar amb Ankhnesmerire II, vídua del seu pare i mare de Pepi II. Va tenir una filla anomenada Ankhnesmerire III, que es va casar amb Pepi II, i un altre de nom Iput o Ipuet II.
Va governar sent molt jove i no devia tenir massa poder; és possible fins i tot que hi hagués una regència fins vers el 14 anys. Segurament, va morir abans dels 20 anys, d'acord amb les anàlisis de la seva suposada mòmia.
Se sap que va viatjar a Assuan i a la primera cascada del Nil en el cinquè any de regnat i que allí va rebre el tribut dels prínceps de Núbia. També se sap que va utilitzar la pedrera d'Hatnub i l'explotació de les mines del Sinaí. El governador d'Elefantina va deixar escrit a la seva tomba que va dirigir quatre expedicions a Núbia durant els regnats de Merenre i Pepi II.
Es conserva d'aquest rei una esfinx de vori (al Museu d'Escòcia a Edimburg) i una caixa de vori d'hipopòtam (al Museu del Louvre a París). S'han trobat inscripcions amb el seu nom a la piràmide de Micerí (Menkaure) a Guiza, i en tombes d'Abidos, Guiza, Deir al-Gabrawi, Edfú, Elefantina i Saqqara; al Wadi Hammamat en direcció a la mar Roja; i en alguna pedrera d'alabastre.
Fou enterrat en un complex amb piràmide al sud de Saqqara. La piràmide es va anomenar la piràmide brillant i bonica de Merenre o la piràmide bonica del brillant Merenre i no es va acabar segurament per la mort sobtada del faraó. Dins, s'hi va trobar una mòmia que se suposa que li correspon, i que és la més antiga que s'ha trobat completa, la qual és al Museu d'Antiguitats Egípcies del Caire pendent d'una anàlisi amb mètodes moderns. El sarcòfag de granit fosc també fou trobat (per Maspero el 1881). La piràmide ja fou excavada vers 1837 i, llavors, encara era visible el temple mortuori, així com les parets que tancaven el recinte; no es va trobar cap temple de la vall al final de la calçada, però no s'han fet modernes excavacions.
El va succeir el seu germanastre, fillastre, cosí i gendre Pepi II.

## Vegeu també

* Llista de mòmies reials egípcies
# Tornar a començar (pel·lícula de 2020)

Tornar a començar (títol original en anglès, Herself) és una pel·lícula dramàtica del 2020 dirigida per Phyllida Lloyd, a partir d'un guió de Malcolm Campbell i Clare Dunne. La pel·lícula és protagonitzada per la mateixa Dunne, Harriet Walter i Conleth Hill. S'ha doblat i subtitulat al català.
Es va projectar per primer cop al Festival de Cinema de Sundance el 24 de gener de 2020 i es va estrenar als Estats Units en una estrena limitada el 30 de desembre del mateix any. Amazon Prime Video la va incorporar al seu catàleg el 8 de gener de 2021.

## Referències

* ↑ Wiseman, Andreas. «'The Favourite' Producer Element Teams With Sharon Horgan's Merman On Next Movie: Female-Fronted Drama 'Herself'». Deadline Hollywood, 07-03-2019. [Consulta: 27 gener 2020].
* ↑ Clarke, Stewart. «Phyllida Lloyd's 'Herself' Adds Cast, Cornerstone Boards Sales (EXCLUSIVE)». Variety, 25-04-2019. [Consulta: 27 gener 2020].
* ↑ «Tornar a començar». Goita què fan, ara!. [Consulta: 12 agost 2024].
* ↑ Siegel, Tatiana. «Sundance Unveils Female-Powered Lineup Featuring Taylor Swift, Gloria Steinem, Abortion Road Trip Drama». The Hollywood Reporter, 04-12-2019. [Consulta: 27 gener 2020].
* ↑ «Yes, Virginia, there are movies this holiday season. Here's where to find them». The Los Angeles Times, 19-11-2020.
# Generació del 36

Generació del 36 o generació de la República és el nom amb què es coneix un grup de poetes en llengua catalana que es trobaven a l'inici de la seva producció literària durant la República i que la Guerra Civil va estroncar.
Joan Fuster va definir la Generació del 36 en l'àmbit català com aquella que formaven els autors que en esclatar la Guerra Civil Espanyola, el 1936, havien assolit feia poc la majora d'edat, i es trobaven, entre els 20 i els 26 anys, en plena iniciació literària.
Els escriptors que s'inclouen en la generació del 36 són Salvador Espriu, Joan Vinyoli, Josep Maria Boix i Selva, Joan Teixidor, Rosa Leveroni, Màrius Torres i Bartomeu Rosselló-Pòrcel.
Es tracta d'un grup d'escriptors molt diversos i d'estètiques diferents. El que els uneix, i per tant, el que permet considerar-los com a grup, és, d'una banda, l'edat o etapa vital, i de l'altra l'experiència de la guerra, que va suposar una ruptura dels projectes personals tot just esbossats. I sobretot, comparteixen la resistència cultural en l'àmbit de la llengua catalana. L'estroncament de la seva producció poètica, en algun cas, és paral·lel a l'exili que van patir, com la majoria d'intel·lectuals, activistes compromesos i els combatents de l'exèrcit de la República. En altres casos, com Salvador Espriu, es veuen sotmesos al que es coneix com a Exili interior. I finalment, en el cas de Bartomeu Rosselló-Pòrcel i Màrius Torres, la mort és el que acaba definitivament amb la producció literària, ambdós a causa d'una malaltia que en aquell temps era incurable, la tuberculosi.

## Bibliografia

* Mosquera, Roberto. L'àngel adolescent. Vida i poesia de Bartomeu Rosselló-Pòrcel. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, Universitat de les Illes Balears i Institut d'Estudis Baleàrics, 2008. ISBN 9788484159421.