OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kepler-11

Kepler-11 és un estel similar al Sol amb un sistema d'almenys sis exoplanetes amb òrbites de període curts, es va anunciar el 2 de febrer del 2011. Està en la direcció de la constel·lació del Cigne i a prop de 2.000 anys llum de distància. Va ser descobert pel telescopi espacial Kepler. Els planetes es van anomenar alfabèticament, començant pel més intern: Kepler-11b, Kepler-11c, Kepler-11d, Kepler-11e, Kepler-11f, Kepler-11g.

## Planetes

Les estimacions de baixa densitat de planetes b - f implica que cap d'ells té una composició similar a la Terra, una significativa atmosfera d'hidrogen està indicada per a planetes d, e, i potser f, mentre que b i c probablement contenen importants quantitats de gel i/o H/He.

## Galeria de fotos i video

* Aquesta concepció artística mostra el sistema planetari Kepler-11 i el nostre sistema solar des d'una perspectiva inclinada per demostrar que les òrbites de cada un es troben en plans similars.
* Animació: Kepler-11 i sis planetes que l'orbiten.
* Concepció artística de la Missió Kepler al sistema solar distant.

## Referències

* 1 2 3 4 «Magnetic Activity and Physical Parameters of Exoplanet Host Stars Based on LAMOST DR7, TESS, Kepler, and K2 Surveys». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 8-2022. DOI: 10.3847/1538-4365/AC7151.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* 1 2 3 Afirmat a: Enciclopèdia Extrasolar Planets. Identificador Extrasolar Planets Encyclopaedia d'exoplaneta: kepler_11_b--809. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès.
* ↑ Afirmat a: VizieR Online Data Catalog: UCAC4 Catalogue (Zacharias+, 2012). Indicat a la font segons: SIMBAD. Autor: Arne Henden. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: juliol 2012.
* ↑ Howard Isaacson «The California-Kepler Survey. I. High-resolution Spectroscopy of 1305 Stars Hosting Kepler Transiting Planets». Astronomical Journal, 3, 24-08-2017, pàg. 107. DOI: 10.3847/1538-3881/AA80DE.
* ↑ Afirmat a: Gaia DR3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 13 juny 2022.
* ↑ Astronomers Find 6-Pack of Planets in Alien Solar System
* ↑ «Kepler-11», 02-02-2011. Arxivat de l'original el 2020-02-01. [Consulta: 20 maig 2021]. NASA.
* ↑ «Star : Kepler-11». Extrasolar Planets Encyclopaedia. Arxivat de l'original el 6 de febrer de 2011. [Consulta: 2 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Telescopi Espacial Kepler de la NASA descobreix un extraordinari nou sistema planetari Arxivat 2020-02-01 a Wayback Machine.
* Kepler-11 en Exoplanet
* La Missió Kepler de la NASA descobreix sis planetes de la mida de la Terra a la zona d'habitabilitat en YouTube
# Mare de Déu de Montserrat (Clariana)

la Mare de Déu de Montserrat és un temple al nucli urbà de Clariana (Alt Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local. L'església de Clariana és un edifici aïllat de planta irregular. Es tracta d'una construcció que combina la utilització de materials actuals, com el formigó armat, amb formes inspirades en vocabularis arquitectònics anteriors, cosa que li dona una aparença força insòlita. En són elements remarcables, a la part exterior, el cimbori i el campanar, ambdós hexagonals, i a l'interior la utilització d'arcs el·líptics i de voltes hiperbòliques.
El temple de la Mare de Déu de Montserrat es va construir en substitució de l'anterior capella de Sant Jaume, destruïda en temps de la Guerra Civil Espanyola. L'obra va ser iniciada l'any 1968 gràcies al llegat fet per la senyora Antònia Romeu. El projecte fou realitzat per l'arquitecte Joan Bassegoda i Nonell, i l'obra fou dirigida pel mestre d'obres Domènec Feliu Maymo. Hi van col·laborar en els treballs de decoració Santiago Padrós (mosaic), Tomàs Bel (relleus), i Joaquim Datsira (vidrieres). Segons consta en una inscripció, l'església va ser consagrada el 27 de maig del 1973.

## Notes

* 1 2 «Temple de la Mare de Déu de Montserrat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Siebenrockiella

Siebenrockiella és un gènere de tortuga de la família dels Geoemydidae. Abans era considerat un tàxon monotípic, però ara té dues espècies amb l'addició de la Siebenrockiella leytensis (desplaçat del gènere Heosemys).

## Taxonomia

Conté les següents espècies:
* Siebenrockiella crassicollis — (Gray, 1831)
* Siebenrockiella leytensis — (Taylor, 1920)

## Referències

* Imatges a Chelonia.org
# Russell Alan Hulse

Russell Alan Hulse (Nova York, EUA 1950) és un astrofísic i professor universitari estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Física l'any 1993 pels seus treballs sobre els púlsars.

## Biografia

Va néixer el 28 de novembre de 1950 a la ciutat nord-americana de Nova York. Va estudiar física a la Universitat de Massachusetts a Amherst, on es doctorà l'any 1975 sota la supervisió de Joseph Hooton Taylor.
Posteriorment Hulse treballà al Radiobservatori Nacional de Green Bank, situat a l'estat nord-americà de Virgínia de l'Oest, així com al Laboratori de Plasma de la Universitat de Princeton, i el 2003 fou nomenat professor visitant de la Universitat de Dallas.

## Recerca científica

A la Universitat de Massachusetts va treballar al costat de Taylor en l'observació de púlsars usant els paràmetres de l'Observatori d'Arecibo de Puerto Rico. El 1974 van descobrir el primer púlsar binari PSR B1913+16, compost d'un púlsar i una estrella negra d'acompanyament. La rotació de l'estrella de neutrons emet impulsos que són extremadament regulars i estables de radiació electromagnètica per la qual cosa està prop de la gravitació material condensada del cos, i que no és detectable al camp visible.
Hulse, Taylor i altres col·legues han utilitzat aquest primer púlsar binari per a fer les proves d'alta precisió de relativitat general, demostrant l'existència de la radiació gravitacional. Una aproximació d'aquesta energia radiant fou descrita l'any 1918 per la fórmula de la radiació quadropolar d'Albert Einstein.
El 1979, els investigadors van anunciar mesuraments dels efectes l'acceleració dels moviments orbitals d'un púlsar. Aquesta fou la prova inicial que el sistema d'aquestes dues masses mòbils emeten ones gravitatòries.
El 1993 fou guardonat, juntament amb Joseph Hooton Taylor, amb el Premi Nobel de Física pel descobriment d'un nou tipus de púlsar i les noves possibilitats d'estudi al voltant de la gravitació.

## Enllaços externs

* «Russell Alan Hulse» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Estercuel

Estercuel és un poble envoltat d'explotacions mineres, a la comarca d'Andorra-Sierra de Arcos, a la província de Terol. Està situat al vessant de la serra de Sant Just i no lluny de la serra de Los Moros, a la banda esquerra del riu Escuriza. Amb una població de 386 habitants, el poble està situat a una altitud de 829 m sobre el nivell del mar i ocupa una extensió de 55,9 km². La distància per carretera amb Terol és de 120 kilòmetres. S'hi pot accedir per les carreteres N-420 i N-211 (de Gargallo a Estercuel existeix un desviament per la TE-V 1332).
Al seu terme es troba l'important monestir mercedari de l'Olivar, on Tirso de Molina va ambientar la seva obra La dama del Olivar. La realitat d'Estercuel està molt vinculada a la història minera d'aquesta zona; també cal destacar una cooperativa d'oli d'oliva. Estercuel celebra les seves festes patronals en honor de Sant Toribi, el 16 d'abril, les de Nuestra Señora del Olivar, el 9 de setembre i des de fa molts anys també el 15 d'agost, amb el fet de fer-les coincidir amb les vacances de la majoria dels descendents del poble que viuen a Barcelona i Saragossa principalment. Però el que li ha donat la fama és l'"Encamisada", una cavalcada i processó que obre les festes dels "Sanantones" al mes de gener.

## Referències

* ↑ «Estercuel. Gobierno de Aragón» (en espanyol europeu). [Consulta: 16 novembre 2024].
# Marc Fulvi Flac (triumvir)

Marc Fulvi Flac (en llatí Marcus Fulvius Flaccus) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Formava part de la gens Fúlvia, una gens romana d'origen plebeu, i era de la família dels Flac.
Va ser un dels triumviri coloniae deducendae nomenats per dirigir les colònies de Pol·lència i Pisaurum l'any 184 aC.

## Referències

* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXXIX, 44
# Ricard Font i Hereu

Ricard Font i Hereu (la Seu d'Urgell, 1971) és un advocat català, secretari general del Departament de la Vicepresidència i de Polítiques Digitals i Territori des de juny de 2021. Ha estat president de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) des del juliol de 2018 fins al seu canvi al Departament.
És llicenciat en ciències jurídiques per la Universitat de Girona (1997); màster en Gestió i Administració de Societats i Cooperatives realitzat a la Universitat de Girona (1999); màster en Dret del Territori, Urbanisme i el Medi Ambient, realitzat a la Universitat Pompeu Fabra (2004); postgrau en Direcció Urbanística, Universitat Autònoma de Barcelona (2001); i postgrau en Dret Urbanístic, per la Universitat Pompeu Fabra (2002).
Afiliat el 1992 a la Joventut Nacionalista de Catalunya, va ser membre del seu comitè executiu nacional entre 1996 i 2002.
En la seva trajectòria professional ha exercit d’advocat i ha treballat a l'Administració de la Generalitat com a cap del Gabinet del Conseller de Política Territorial d'Obres Públiques a la demarcació de Girona (1998-1999) i com a cap del Gabinet del Conseller a Girona i cap de Relacions Institucionals de Política Territorial i Obres Públiques (1999-2001). El 2011 va ser nomenat director general de Transports i Mobilitat i el 2013 secretari d'Infraestructures i Mobilitat del Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya. Dins del mateix àmbit, ha estat membre de la Comissió d'Urbanisme de Girona.
Ha sigut president d'Infraestructures Ferroviàries de Catalunya (2015-2019), d'Infraestructures de la Generalitat de Catalunya (2015-16), d'Aeroports de Catalunya (2013-18), de Ports de la Generalitat (2013-18), de la Fundació Rego (2011-18), del Comitè de Desenvolupament de Rutes Aèries de Barcelona (2013-18), del Consorci del Port de Mataró (2011-18), vicepresident del Patronat de la Fundació Centre d’Estudis del Transport de la Mediterrània Occidental (CETMO) (2013-18) i membre del Consell d’Administració del Port de Barcelona (2017-18), de Centrals i Infraestructures per a la Mobilitat i les Activitats Logístiques (2011-18), de Barcelona Sagrera Alta Velocitat (2011-18), de l'Institut Català del Sòl (2013-18), del Consorci per a la reforma de la Gran Via de l’Hospitalet de Llobregat (2013-18) i del Consell Rector de l’Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya (2013-18).
Des del 2018, Ricard Font és president dels Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC). També és president d’Autometro SA; de Cargometro Rail Transport, SA i de Vallter, SA. És membre del Consell d’Administració de l’Autoritat del Transport Metropolità (ATM) de Barcelona, del Consell d’Administració de Transports Metropolitans de Barcelona (TMB) i del Consell d’Administració de Trambaix i Trambesòs.

## Referències

* ↑ «Nomenaments». Generalitat de Catalunya, 08-01-2013. Arxivat de l'original el 5 de desembre 2014. [Consulta: 28 novembre 2014].
* ↑ «Ricard Font, nuevo presidente de Ferrocarrils de la Generalitat» (en castellà), 10-07-2018. [Consulta: 21 novembre 2019].
# Dècada del 610 aC

La dècada del 610 aC comprèn el període que va des de l'1 de gener del 619 aC fins al 31 de desembre del 610 aC.

## Esdeveniments

* 612 aC- Una aliança de medes, perses, escites, neobabilonis i suzeis assetgen i conquereixen Nínive a la batalla de Nínive. El rei Sinxarixkun d'Assíria és assassinat.

## Personatges destacats

* 610 aC - Neix Anaximandre de Milet, filòsof grec.

## Referències

* ↑ Briant, Pierre. From Cyrus to Alexander: A History of the Persian Empire (en anglès). Penn State Press, 2002-06-23, p. 13. ISBN 978-1-57506-574-8.
* ↑ Brereton, Gareth. «The Fall of Assyria and the Aftermath of the Empire». A: I am Ashurbanipal: King of the World, King of Assyria (en anglès). National Geographic Books, 2020-06-09, p. 276-285. ISBN 978-0-500-48044-1.
# Rafetus

Rafetus és un gènere de tortuga en perill d'extinció de la família dels Trionychidae.

## Taxonomia

Conté les següents espècies:
* Rafetus euphraticus
* Rafetus swinhoei
'Rafetus leloii s'ha proposat com una espècie, però ja no es considera com un tàxon vàlid, sinó que ara es considera un sinònim més modern de Rafetus swinhoei.

## Referències

* ↑ Farkas, B and Webb, R.G. 2003. Rafetus leloii Hà Dinh Dúc, 2000—an invalid species of softshell turtle from Hoan Kiem Lake, Hanoi, Vietnam (Reptilia, Testudines, Trionychidae). Zool. Abhandl. (Dresden), 53: 107-112.
# Riu Cessa

El riu Cessa (en francès, Cesse) és un afluent del riu Aude que es troba a Occitània (tant a l'Occitània històrica com a la regió francesa homònima). La longitud del seu curs d'aigua és de 53,6 km.
Travessa dos departaments i setze municipis:
* Erau: Menèrba, La Cauneta, Agèl;
* Aude: Bisa, Mirapeisset, Sallèles d'Aude.
La Cessa té trenta-cinc afluents, dels quals 33 rierols i dos rius.

## Referències

* ↑ erni
# Aguilar d'Alfambra

Aguilar d'Alfambra és un municipi de la província de Terol, situat a la comarca de la Comunitat de Terol, Aragó.

## Història

Apareix amb el nom d'Aguilar en un text de 1212.

## Demografia

Té 75 habitants, 41 homes i 34 dones, segons el cens de l'INE de 2006.

## Clima

Temperatura mitjana anual de 8,2 °C i 530 mm de precipitació anual.

## Festes locals

* 19 i 20 d'octubre.

## Referències

* ↑ «Aguilar del Alfambra. Gobierno de Aragón» (en espanyol europeu). [Consulta: 16 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Web oficial del municipi Arxivat 2021-01-19 a Wayback Machine.
# Usanata

Usanata, Ushanat o Uznu fou una ciutat de Fenícia que correspondria a la moderna Kalat al-Hosn (el lloc famós pel Krak dels Cavallers a Síria prop de la frontera nord del Líban). Apareix en la coalició establerta el 854 aC contra Salmanassar III d'Assíria, lliga que fou derrotada en la batalla de Qarqar. Al seu costat hi havia les ciutats fenícies d'Arvad, Irkanata (Arka), Shianu (Sidó) i Gabala (Biblos, encara que per un probable error del copista aquest nom apareix com Ga-a-a en comptes de Ga-bal-a-a i s'havia pensat que era el regne de Que)

## Referències

* Gaston Maspero, falsePassing of the Empires 850 BC to 330 BC.
# Kepler-352

Kepler 352 és una estrella un 20% més petita i menys massiva que el sol. Està situada a 912 anys llum de la terra (280 parsecs). S'hi han detectat dos planetes: Kepler-352b i Kepler-352c.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Martin Paegert «The Revised TESS Input Catalog and Candidate Target List». Astronomical Journal, 4, 09-09-2019, pàg. 138. DOI: 10.3847/1538-3881/AB3467.
* 1 2 Martin Paegert «The Revised TESS Input Catalog and Candidate Target List». Astronomical Journal, 4, 09-09-2019, pàg. 138. DOI: 10.3847/1538-3881/AB3467.
* 1 2 John M. Brewer «Spectral Properties of Cool Stars: Extended Abundance Analysis of Kepler Objects of Interest». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 22-08-2018, pàg. 38. DOI: 10.3847/1538-4365/AAD501.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Verne V. Smith «A Spectroscopic Analysis of the California-Kepler Survey Sample. I. Stellar Parameters, Planetary Radii, and a Slope in the Radius Gap». Astrophysical Journal, 1, 10-04-2019, pàg. 29. DOI: 10.3847/1538-4357/AB0D93.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Jason F. Rowe «False positive probabilities for all Kepler objects of interest: 1284 newly validated planets and 428 likely false positives» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 10-05-2016, pàg. 86–86. DOI: 10.3847/0004-637X/822/2/86.
* ↑ «Kepler-352». [Consulta: 16 gener 2021].
* ↑ «Open Exoplanet Catalogue - Kepler-352 b». [Consulta: 16 gener 2021].
# Arctonyx

Arctonyx és un gènere de toixons que viuen a l'est i el sud-est d'Àsia. Tot i que tradicionalment es cregué que era un gènere monotípic, amb el toixó porcí (A. collaris) com a única espècie, un article del 2008 hi ajuntà dues espècies més, el toixó de gola blanca (A. albogularis) i el toixó porcí de Sumatra (A. hoevenii).

## Referències

* ↑ Entrada «Arctonyx» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Helgen, K. M.; Lim, N. T-L.; Helgen, L. «The hog-badger is not an edentate: systematics and evolution of the genus Arctonyx (Mammalia: Mustelidae)» (en anglès). Blackwell Publishing.
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Coscile

El Coscile és un riu del sud-oest d'Itàlia, a la regió de Calàbria, afluent del riu Crati. El seu nom antic era Síbaris i encara avui se l'anomena Sibari. Es deia que aquest nom de Síbaris li havien posat els colons grecs que van fundar la ciutat, i era el nom d'una font que hi havia a la ciutat de Bura a l'Acaia, segons diu Estrabó. També explica que les aigües del riu feien tornar tímids els cavalls, i per això no hi deixaven beure als ramats.
Neix a 668 m d'altura (Sorgente Coscile) a les pendents del monte il Cappellazzo (1210 metres). És afluent per l'esquerra del riu Crati, prop de Thurio. Al seu costat corre la carretera entre Thurio i Stazione di Spezzano Albanese.
S'hi poden pescar truites i anguiles. Rep a l'esquerra el torrent de Garda i a la dreta els rius Esaro i Garga i el torrent anomenat Tiro.

## Referències

* ↑ Estrabó. Geografia, VIII, 7, 5
* ↑ The Times Comprehensive Atlas of the World. Londres: Harpercollins, 2014, p. 78-79. ISBN 9780007551408.
# Sari van Veenendaal

Sari van Veenendaal (Nieuwegein, 3 d'abril de 1990) és una jugadora de futbol, que juga com a portera. És internacional des del 2011 amb els Països Baixos, amb els que ha jugat l'Eurocopa 2013 i el Mundial 2015.

## Trajectòria

| Temporades | Lliga | Club | P | G | Actualitzat |
| 07/08 - 09/10 | D1 | FC Utrecht | 002 | 00 |
| 10/11 - 14/15 | D1 | FC Twente | 112 | 00 |
| 2015 - act. | D1 | Arsenal FC | 020 | 00 | 10/02/2017 |
| 2011 - act. | Selecció absoluta | Selecció absoluta | 027 | 00 | 10/02/2017 |

## Palmarès

Títols — Seleccions nacionals :
| Títols — Clubs ||||||||||||||||||||
| 4 Lligues | 10/11 | 12/13 | 13/14 | 14/15 |
| 2 Copes | 09/10 | 14/15 |
| 1 Copa | 15/16 |
| 1 Copa de la Lliga | 14/15 |
| Reconeixements — Premis ||||||||||||||||||||
| Reconeixements — Seleccions de jugadores ||||||||||||||||||||

## Referències

* ↑ «Vrouwenvoetbal Nederland». Arxivat de l'original el 2013-09-05. [Consulta: 17 juliol 2016].
* ↑ «FIFA». Arxivat de l'original el 2016-08-19. [Consulta: 17 juliol 2016].
# Voljàntxik

Voljàntxik (en rus: Волжанчик) és un poble (un khútor) de l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 7 habitants. Pertany al districte de Kastórnoie.

## Referències

* ↑ «Общая Информация о районе». Официальный сайт Администрации Касторенского района. Arxivat de l'original el 2020-06-18. [Consulta: 3 desembre 2019].
# Prionailurus

Prionailurus és un gènere de felins que inclou diverses espècies asiàtiques petites. Els animals d'aquest gènere es diferencien dels del gènere Felis per la cua més gruixuda i considerablement més curta que el cos, el musell més curt i els ulls grossos. Tot això els dona un aspecte que, en el cas del gat capplà, pot arribar a resultar inusual.

## Referències

Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Jarque de Moncayo

Jarque de Moncayo és un municipi d'Aragó enquadrat a la comarca d'Aranda i a la província de Saragossa.

## Referències

* ↑ «Jarque de Moncayo» (en castellà). [Consulta: 16 novembre 2024].
# Ermengol VII d'Urgell

Ermengol VII d'Urgell (1120 ↔ 1130 - Requena, 11 d'agost de 1184 $^{(Gregorià)}$) anomenat Ermengol VII el de València , fou comte d'Urgell (1154-1184).

## Biografia

Fill d'Ermengol VI d'Urgell i la seva primer muller, Arsenda de Cabrera.
Es casà vers el 1157 amb Dolça de Foix, filla de Roger III de Foix i Ximena d'Osona, la qual va actuar de regent del comtat. D'aquest matrimoni nasqueren:
* l'infant Ermengol VIII d'Urgell (1158-1209), comte d'Urgell
* la infanta Marquesa d'Urgell, casada el 1194 amb Ponç III de Cabrera, vescomte de Cabrera

## Vida política

Sense cap possibilitat d'expansió territorial, se sentí més atret per les seves possessions castellanes, heretades de la seva àvia. Així, va passar bona part del seu regnat com a vassall de Ferran II de Lleó, del qual fou majordom i tinent d'un bon nombre dels castells de l'Extremadura lleonesa.
Va fundar la canònica de Bellpuig de les Avellanes vers el 1166 i va atorgar cartes de poblament a Agramunt el 1163 i a Balaguer el 1174. Així mateix, el 1164 va encunyar la moneda d'Agramunt, privativa del comtat. Així doncs, Agramunt fou considerada la capital econòmica del comtat.
El Gesta Comitum Barcinonensis indica que morí el 1184, junt amb el seu germà Galceran de Sales, prop de València. Antonio Ubieto, tenint en compte que el comte Ermengol havia passat la major part de la seva vida al Regne de Lleó, i que aquell any el rei de Lleó i Ermengol eren a Ciudad Rodrigo, al capdavant d'una expedició per assetjar Càceres, la València on hauria mort el comte Ermengol fou Valencia de Alcántara.
Durant molt de temps, es va considerar que el seu sepulcre fou dipositat a Bellpuig de les Avellanes i que l'any 1906 fou venut i traslladat als Estats Units, on formaria part de la col·lecció de The Cloisters de Nova York. No obstant això, ja l'any 1995 es va resoldre que el sepulcre tradicionalment considerat d'Ermengol VII és realment el d'Ermengol X.

## Referències

* ↑ Antonio Ubieto Arteta, «El condado de Urgel», en Creación y desarrollo de la Corona de Aragón, Zaragoza, Anubar (Historia de Aragón), 1987, págs. 288-89. ISBN 84-7013-227-X
* ↑ Imatge del sepulcre d'Ermengol VII al catàleg del MET
* ↑ Notícia al diari La Vanguardia sobre les intencions de la Generalitat de recuperar els sepulcres
* ↑ Francesca Español. «Els comtes d'Urgell i el seu panteó dinàstic». A: El comtat d'Urgell. Lleida: Edicions de la Universitat de Lleida, 1995, p. 149-183.
* ↑ Francesca Español. «El panteó dels comtes d'Urgell al monestir de Bellpuig de les Avellanes». A: L'art gòtic a Catalunya. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. 80-86.
# Hulubelu

Hulubelu és una caldera el·líptica de 4 km de llarg que es troba al sud-est de Sumatra. La caldera es troba a uns 700 metres sobre el nivell del mar i està envoltada de parets escarpades . El vulcanisme posterior a la caldera va formar cons centrals i volcans de flanc basàltics i andesítics. Hi ha presència de fumaroles, volcans de fang i aigües termals en diverses zones de la caldera. Es desconeix quan va tenir lloc la darrera erupció.

## Referències

* ↑ «Global Volcanism Program | Ulubelu» (en anglès). [Consulta: 12 novembre 2024].
* ↑ «Hulubelu Volcano, Sumatra, Indonesia | John Seach». [Consulta: 12 novembre 2024].