OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Maquinista (centre comercial)

El centre comercial La Maquinista està situat al barri del Bon Pastor del districte de Sant Andreu de Barcelona.

## Història i descripció

Va ser inaugurat el 14 de juny de 2000. Compta amb més de 250.000 m² de superfície construïda, dels quals 91.700 m² estan destinats al comerç i oci, i 30.000 m², a espais oberts com avingudes i places. Amb 242 botigues i 2.800 empleats, és el més gran de Catalunya i un dels majors d'Espanya. Disposa de 3 nivells (plantes alta, carrer i baixa) i dos aparcaments gratuïts: un de subterrani de dues plantes i un altre, exterior, que sumen un total de 5.500 places d'estacionament.
El 2012, prop de 15 milions de persones van visitar el recinte, un 3,5% més respecte l'any anterior, i va facturar un total de 390 milions d'euros.

## Vegeu també

* Parc de La Maquinista de Sant Andreu

## Referències

* 1 2 3 «Historia del centro» (en castellà). Grupo Unibail-Rodamco España. Arxivat de l'original el 23-07-2010.
* 1 2 3 «La Maquinista bate récord con 15 millones de visitantes y factura 390 millones en 2012» (en castellà). Europa Press, 31-01-2013.
* 1 2 «Prop de 15 milions de persones van visitar La Maquinista el 2012». El Periódico de Catalunya, 31-01-2013.
* ↑ «La Maquinista recibió 15 millones de visitantes en 2012» (en castellà). El Economista, 31-01-2013.
* ↑ «La Maquinista recibió 15 millones de visitantes en 2012, un 3,5% más» (en castellà). ABC, 31-01-2013. Arxivat de l'original el 2014-11-12.

## Enllaços externs

* La Maquinista - Lloc web oficial
# 1104

El 1104 (MCIV) va ser un any de traspàs que començava en divendres del calendari julià.

## Esdeveniments

* Erupció del volcà Hekla a Islàndia.

## Necrològiques

* Vall d'Aran, Pere I d'Aragó i Pamplona, rei d'Aragó i Pamplona (1094-1104), comte de Ribagorça i Sobrarb (1085-1104).

## Referències

* ↑ Iceland, South. «Hekla volcano» (en anglès). [Consulta: 16 novembre 2024].
* ↑ «Hekla - volcano, Iceland» (en anglès). Encyclopedia Britannica. [Consulta: 27 abril 2018].
* ↑ «Biografia de Pedro I». [Consulta: 16 novembre 2024].
# Ziyad ibn Abihi

Abu-l-Mughira Ziyad ibn Abihi (àrab: أبو المغيرة زِيَاد بن أَبِيهِ, Abū l-Muḡīra Ziyād b. Abīhi) (Taïf, 622 o 623-ath-Thuwayya o ath-Thawiyya, prop de Kufa, 23 d'agost de 673) fou un governador de l'Iraq i de les províncies orientals per compte del califa omeia, del 670 al 673. Se l'assenyala amb diversos noms: Ziyad ibn Abi-Suffín, Ziyad ibn Ubayd, Ziyad ibn Sumayya, Ziyad ibn Abi-Sufyan, Ziyad ibn Ummihi. Ibn Abihi vol dir ‘fill de son pare’.
Va néixer fora del matrimoni a Taïf vers el 622 o 623. Es va fer musulmà sota Abu-Bakr. Després del 657 fou governador d'una fortalesa al Fars (després anomenada Kalat Ziyad), des de la qual es va mantenir fidel a Alí ibn Abi-Tàlib. Després de la mort d'Alí el 661, es va haver de rendir a Muàwiya I, perquè aquest havia pres com a ostatges els seus fills. Després d'una entrevista amb el califa fou reconegut oficialment com a fill d'Abu-Sufyan (665) i nomenat governador de Bàssora (juliol del 665), que incloïa el Khurasan i el Sistan. A la mort d'al-Mughira ibn Xuba, governador de Kufa el 670, aquest govern fou agregat al de Bàssora. A Kufa hi passava els estius, mentre deixava Samura ibn Júnjab com a delegat a Bàssora; i els hiverns els passava a Bàssora, mentre a Jufa hi deixava Amr ibn Hurayth com a representant. Es va enfrontar als kharigites a Bàssora i als alides a Kufa. Els kharigites van marxar de Bàssora, però els alides de Kufa, sota la direcció d'Hujr ibn Adí al-Kindí van seguir operant a la regió. Ziyad va amenaçar el cap alida i va aconseguir aïllar-lo i el 671 el va arrestar i enviar a Damasc, on va ser executat a Mardj Adhra (a l'est de Damasc) juntament amb sis seguidors.
Ziyad probablement esperava ser designat hereu al tron, però el califa va designar el seu fill Yazid com a walí al-ahd (príncep hereu). Ziyad, en compensació, va demanar agregar el Hijaz al seu govern. Sembla que finalment el califa hi va accedir, però el 673, quan es va enviar el nomenament, Ziyad ja havia mort. Al Khurasan els seus lloctinents van avançar cap a l'est: al-Hàkam ibn Amr al-Ghifarí (sotsgovernador, 665-670), Ghàlib ibn Abd-Al·lah al-Laythí i Rabí ibn Ziyad al-Harithí (671-673) van restablir l'autoritat al Tukharistan, i Balkh i Kuhistan foren reocupats; al-Hàkam fins i tot hauria creuat l'Oxus.
Ziyad va encunyar monedes amb el seu nom (com a Ziyad ibn Abi-Sufyan). Va portar al Khurasan 50.000 famílies àrabs procedents de Bàssora i Kufa. Fou un orador notable i va deixar alguns escrits.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, XI, p. 561-564.
# Antípatre

Antípatre（grec antic: Ἀντίπατρος, llatí: Antipater) fou un general macedoni, regent del Regne de Macedònia i pare de Cassandre.
Va servir Filip II de Macedònia i després de la batalla de Queronea (338 aC) el rei el va encarregar conduir a Atenes els cossos dels atenencs caiguts a la lluita. Juntament amb Parmeni va aconsellar Alexandre de no fer l'expedició a Àsia fins a haver-se casat i haver assegurat la successió. Quan el rei va anar-se'n a Àsia el va deixar com a regent a Macedònia l'any 334 aC. Va combatre Memnó de Rodes que atiava la revolta a Tràcia i va acabar la guerra contra Agis III d'Esparta. Sembla que durant l'absència del rei van sorgir algunes diferències entre Antípatre i Olímpies, la mare d'Alexandre.
El 324 aC va ser cridat a Àsia per dur les tropes de refresc que havia demanat Alexandre. Cràter va ser enviat com a regent a Macedònia amb els soldats veterans que retornaven. A la mort d'Alexandre el 323 aC l'assemblea de generals va designar Antípatre com a regent de Macedònia i les ciutats gregues es van sollevar dirigides per Atenes.
Antípatre va ser derrotat per Leòstenes i assetjat a Làmia, mentre l'ambaixada enviada a Atenes per oferir la pau era rebutjada. L'arribada del general Leonat amb forces macedònies va obligar els atenencs a aixecar el setge de Làmia. Leonat era aliat d'Olímpies i enemic d'Antípatre, i va morir en combat contra les forces gregues ara dirigides per Antífil que havia substituït a Leòstenes. Tot seguit a Antípatre es va unir Cràter i conjuntament van derrotar els grecs a Crannon; la lliga grega es va dissoldre i Antípatre va tractar moderadament als derrotats, però amb fermesa. Atenes va haver d'admetre una guarnició macedònia i posar fi a la democràcia, el que va lliurar Demòstenes i els líders del partit democràtic de la seva execució.
Va tornar a Macedònia i va donar a la seva filla Fila en matrimoni a Cràter. A finals d'any va marxar contra Etòlia. Enemistat amb Perdicas d'Orèstia, proclamat regent suprem, va passar a Àsia i va encarregar a Cràter de lluitar contra Èumenes de Cardia i el mateix va marxar contra Perdicas que en aquell moment havia iniciat una lluita contra Ptolemeu. Mort Perdicas la suprema regència va retornar a Antípatre que va convocar una reunió a Triparadisos (Síria) on es va imposar a la reina Eurídice III de Macedònia que reclamava la regència i va repartir les províncies entre els generals aliats (321 aC). A finals del 321 aC va tornar a Europa deixant la regència d'Àsia al seu aliat Antígon el Borni amb l'encàrrec de lluitar contra Èumenes, l'antic lloctinent de Perdicas.
El 320 aC es va posar malalt. Mentre era malalt va rebre Demades d'Atenes que demanava la sortida de la guarnició macedònia d'Atenes. Demades va ser detingut i executat quan van sortir proves que havia mantingut correspondència amb Perdicas.
Quan va morir, va deixar la regència al general Polipercó, amb exclusió del seu fill Cassandre.

## Referències

* ↑ Antipater a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 201-202
# Tanakia tanago

Tanakia tanago és una espècie de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.
Poden assolir els 5 cm de longitud total. Es troba al Japó.

## Referències

* 1 2 Robins, Richard; et alii. World fishes important to North Americans : exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada (en anglès). Bethesda, Md., USA: American Fisheries Society, 1991. ISBN 0-913235-54-7.
* 1 2 Cruz, Tess; Reyes, Rodolfo B. «Tanakia tanago (Tanaka, 1909) Tokyo bitterling» (en anglès). FishBase.
* ↑ Axelrod, H.R., W.E. Burgess, N. Pronek i J.G. Walls 1991 Dr. Axelrod's Atlas of freshwater aquarium fishes. Sisena edició. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
# Lee Young-ja

Lee Young-ja (5 de gener de 1964) és una ex-jugadora d'handbol sud-coreana que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ «Lee Yeong-Ja Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 4 novembre 2019].
# Valle de sombras

Valle de sombras és una pel·lícula de thriller de supervivència espanyola dirigida per Salvador Calvo a partir d'un guió de Alejandro Hernández protagonitzat per Miguel Herrán, al costat de Susana Abaitua, Iván Renedo i Alexandra Masangkay. Té prevsista l’estrena el 24 de gener de 2024

## Argument

La trama està ambientada a l'Himalayas de Himachal Pradesh l'any 1999. Quique és un muntanyer espanyol passa les vacances amb Clara i el petit Lucas. Pateixen un atac dels bandits i resta sol i abandonat. És rescatat per un nadiu, que el porta al seu llogaret. Des d’allí, seguint un riu gelat, intentarà tornar cap a casa.

## Repartiment

* Miguel Herrán com Quique
* Susana Abaitua com Clara
* Iván Renedo com Lucas
* Alexandra Masangkay com Prana
* Stanzin Gombo
* Morup Namgyal

## Producció

El guió va ser escrit per Alejandro Hernández. La pel·lícula és una producció de La Terraza Films, Atresmedia Cine, Ikiru Films, i El Reino de Zanskar AIE. El director de fotografia és Álex Catalán. Els exteriors han estat rodats a la vall de Kullu.

## Estrena

Distribuïda per Buena Vista International, la pel·lícula s'estrenarà a les sales d'Espanya el 12 de gener de 2024.

## Reconeixements

| Any | Premi | Categoria | Nominat | Resultat |
| 2024 | XXXVIII Premis Goya | Millor direcció de producció | Leire Aurrekoetxea, Luis Gutiérrez | Pendent |
| 2024 | XXXVIII Premis Goya | Millor maquillatge i perruqueria | Sarai Rodríguez, Noé Montes, Óscar del Monte | Pendent |
| 2024 | XXXVIII Premis Goya | Millors efectes especials | Raúl Romanillos, Míriam Piquer | Pendent |

## Referències

* 1 2 Salas, Andrés. «Salvador Calvo, el cineasta español que nos transporta a los confines de la Tierra», 03-11-2023.
* 1 2 3 4 5 6 «Valle de sombras», 26-06-2023.
* 1 2 Casañal Calvo, Lucía. «Tráiler de 'Valle de Sombras', thriller de aventuras protagonizado por Miguel Herrán», 23-10-2023.
* 1 2 «Salvador Calvo y Miguel Herrán viajan a India para su última película: "Valle de Sombras"», 23-05-2023.
* ↑ «Finaliza el rodaje en El Himalaya de 'Valle de sombras'», 26-06-2023.
* ↑ «Cómo se hace Valle de Sombras: trascámaras de la nueva película de Salvador Calvo en India», 23-05-2023. Arxivat de l'original el 10 de novembre 2023. [Consulta: 8 gener 2024].
* ↑ «Premios Goya 2024: '20.000 especies de abejas' arrasa en nominaciones por delante de Bayona y Erice», 30-11-2023.

## Enllaços externs

* Tràiler oficial a YouTube
# May Whitty

Dama May Whitty DBE (Liverpool, Anglaterra, 19 de juny de 1865 − Beverly Hills, Califòrnia, 29 de maig de 1948) va ser una actriu anglesa. Ennoblida el 1918 en reconeixement de les seves obres de caritat durant la 1a guerra mundial, va rebre el títol de Dama.

## Biografia

Eminentment actriu de teatre, May Whitty, el veritable nom de la qual era Maria, va debutar a l'escenari el 1882 i al cinema el 1914. Va ser nominada dues vegades a l'Oscar a la millor actriu secundària per Night Must Fall (1937) de Richard Thorpe i Mrs. Miniver (1942) de William Wyler, sense guanyar-ne cap. També hom recorda la seva participació en la pel·lícula The Lady Vanishes (1938), d'Alfred Hitchcock.

## Filmografia

* 1914: Enoch Arden
* 1915: The Little Minister: Nanny Webster
* 1920: Colonel Newcombe, The Perfect Gentleman (1920): Sra. Mackenzie
* 1937: Night Must Fall: Sra. Bramson
* 1937: The Thirteenth Chair: Sra. Rosalie La Grange
* 1937: Conquest: Laetitia Bonaparte
* 1938: Alarma a l'exprés (The Lady Vanishes): Miss Froy
* 1939: Raffles: Lady Kitty Melrose
* 1941: Sospita (Suspicion): Sra. Martha McLaidlaw
* 1942: Mrs. Miniver: Lady Beldon
* 1942: Thunder Birds: Lady Jane Stackhouse
* 1943: Slightly Dangerous, de Wesley Ruggles: Baba
* 1943: The Constant Nymph: Lady Longborough
* 1943: Lassie Come Home: Dally Fadden
* 1943: Flesh and Fantasy: Lady Pamela Hardwick
* 1943: Madame Curie: Sra. Eugène Curie
* 1944: Gaslight: Miss Thwaites
* 1944: The White Cliffs of Dover: Nanny
* 1945: Em dic Julia Ross: Mrs. Hughes
* 1947: Green Dolphin Street: La Mare superiora
* 1947: If Winter Comes: Sra. Perch

## Premis i nominacions
### Nominacions

* 1938. Oscar a la millor actriu secundària per Night Must Fall
* 1943. Oscar a la millor actriu secundària per Mrs. Miniver

## Enllaços externs

* May Whitty a l'Screenonline del British Film Institute (anglès)
# Ariarates X

Ariarates X (grec antic: Ἀριαράθης, Ariaráthēs, llatí: Ariarathes) era rei de Capadòcia, possiblement fill d'Ariobarzanes II i germà d'Ariobarzanes III. Va ser conegut com a Eusebes o Filadelf (Εὐσεϐής Φιλάδελφος, Eusebḗs Philádelphos, ('Pius, amant del seu germà').
Va succeir a son presumpte germà després de la batalla de Filipos (Philippi) l'any 42 aC, quan el rei Ariobarzanes III va morir assassinat per ordre de Cassi Longí, que era al trritori reclutant soldats per la guerra contra Marc Antoni i Octavi (August), acusat de conspirar contra ell; els assassins van prendre al cadàver tot el que tenia valor. Llavors va sorgir un pretendent de nom Sisinnas, que va obtenir el suport de Marc Antoni, influït per Glafira, mare del pretendent i dona de gran bellesa. Una guerra civil poc cruenta va seguir en la qual Sisinnas va portar la pitjor part, fins que el 36 aC Marc Antoni va fer matar Ariarates X i va donar el regne a Arquelau, descendent d'un altre Arquelau, general de Mitridates, l'any 88 aC).

## Referències

* ↑ Estrabó. Geografia, XII, 2,11
* ↑ 4.Archelaus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 263
# Gobiodon multilineatus

Gobiodon multilineatus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes. Va ser descrit per Hang Ling Wu el 1979.
És una espècie monogàmica que pot assolir fins a 3,5 cm de longitud total. Es troba a les Illes Ryukyu i al Mar de la Xina Meridional.

## Referències

* ↑ Wu, Hang Lin «Description of two new species of Gobiodon Bleeker from China» (en xinès, amb resum en anglès). Oceanologia et Limnologia Sinica, 10, 2, 1979, pàg. 157-160.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Uyeno, T.; Yoshino, T. The fishes of the Japanese Archipelago. vol. 1. Tòquio: Tokai University Press, 1984, p. 437. Arxivat 2015-10-25 a Wayback Machine.
* ↑ Garilao, Cristina V.; Valdestamon, Roxanne Rei. «Gobiodon multilineatus Wu, 1979» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William; van der Laan, Richard; Fricke, Ron. «multilineatus, Gobiodon» (en anglès). Eschmeyer's Catalog of Fishes. California Academy of Sciences, 07-12-2020.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma
# Alejandro Rodríguez Apolinario

Alejandro Rodríguez Apolinario, conegut com a Apolinario, (La Laguna, 1 d'octubre de 1892 - Madrid, 28 d'octubre de 1972) fou un futbolista canari de la dècada de 1910.

## Trajectòria

Va jugar un partit amb el Sevilla Balompié (actual Real Betis el novembre de 1909 cedit pel Recreativo de Huelva. Ja amb el Recreativo disputà el Campionat d'Andalusia-Extremadura d'aquella temporada. Després jugà al Madrid FC, club amb el que disputà el Campionat d'Espanya. Fou futbolista de la Real Sociedad Gimnástica de Madrid durant la temporada 1911-12, en la qual fou campió regional de Madrid i arribà a la final del Campionat d'Espanya, que va perdre davant el FC Barcelona. El Barcelona l'incorporà a la seva plantilla per la temporada 1912-13, en la qual fou titular de l'equip i guanyà tots els títols en joc, el Campionat de Catalunya, el d'Espanya i la Copa dels Pirineus. En la final del Campionat d'Espanya marcà un dels gols de la victòria (l'altre fou obra de Berdié). La temporada següent defensà els colors de l'Universitary SC, on jugà fins 1916. El seu darrer club fou el Gran Canaria SC.
Durant la Segona República Espanyola es presentà com a candidat per la província de Las Palmas a les eleccions de febrer de 1936, pel partit de centre. Finalment no fou escollit.

## Palmarès

* Campionat Regional Centre:
** 1911-12
* Copa espanyola:
** 1912-13
* Campionat de Catalunya de futbol:
** 1912-13
* Copa dels Pirineus:
** 1912-13

## Referències

* 1 2 3 4 5 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 3 4 «Alejandro Rodríguez Apolinario (Poli), el primer canario de la Copa». CIHEFE, Cuadernos de Fútbol, nº 166, 01-07-2024. [Consulta: 1r novembre 2024].
* ↑ «El match final». Mundo Deportivo, 11-04-1912. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Campionat d'Espanya a Barcelona». Mundo Deportivo, 13-11-1913. [Consulta: 1r abril 2015].
* ↑ «Las Palmas». Diari ABC, 10-02-1936. [Consulta: 1r abril 2015].
# Sinan Bakış

Sinan Bakış (Troisdorf, 22 d'abril del 1994) es un futbolista turc que juga com a davanter centre al KS Górnik Zabrze, cedit pel Reial Saragossa de la Segona Divisió espanyola.
Llicenciat juvenil del Bayer Leverkusen, Bakış es va incorporar al Kayserispor el 2013. Va debutar a la Süper Lig el 15 de setembre d'aquell any, en un empat 1-1 contra el Gençlerbirliği SK.
El 2016, Bakış es va traslladar a Bursaspor, però va actuar amb moderació abans de fitxar per l'Admira Wacker el 2018.
El 2020, va acceptar un contracte amb l'Heracles Almelo de l'Eredivisie. Bakış va tornar a canviar d'equip i de país l'1 de setembre de 2022, després de signar un contracte d'un any amb el nouvingut de Segona Divisió Espanyola, el FC Andorra.

## Referències

* ↑ «FIFA U-20 World Cup Turkey 2013 List of Players: Citereup» (PDF). FIFA.com. Fédération Internationale de Football Association, 23-06-2013. Arxivat de l'original el 27 juny 2013.
* ↑ Sinan Bakış a worldfootball.net
* ↑ «Sinan Bakış» (en castellà). FC Andorra. Arxivat de l'original el 15 d’octubre 2022. [Consulta: 15 octubre 2022].
* ↑ «Sinan Bakış - Perfil del jugador 23/24» (en castellà). [Consulta: 9 abril 2024].
# Soy Nevenka

Soy Nevenka (lit. ‘Soc la Nevenka’) és una pel·lícula espanyola de drama biogràfic dirigida per Icíar Bollaín, que va coescriure el guió juntament amb Isa Campo. És protagonitzada per Mireia Oriol i Urko Olazabal. Es va estrenar a cinemes espanyols el 27 de setembre de 2024, de la mà de Buena Vista International España.

## Sinopsi

L'any 2000, Nevenka Fernández, de 24 anys, regidora d'Hisenda a l'Ajuntament de Ponferrada, pateix una persecució implacable, tant sentimental com professional, per part de l'alcalde Ismael Álvarez, un home acostumat a fer la seva voluntat política i personal. Nevenka decideix denunciar, encara que sap que haurà de pagar un preu molt alt: el seu entorn no li dóna suport, la societat de Ponferrada li dóna l'esquena i els mitjans la sotmeten a un judici públic.

## Repartiment

* Mireia Oriol com a Nevenka Fernández
* Urko Olazabal com a Ismael Álvarez
* Ricardo Gómez com a Lucas
* Carlos Serrano com a Mario
* Lucía Veiga com a Charo Velasco

## Producció

El gener del 2023 es van començar a difondre rumors que Icíar Bollaín havia visitat la ciutat de Ponferrada, a la recerca de localitzacions per rodar una pel·lícula sobre el cas de Nevenka Fernández. El 18 de gener del 2024 es va anunciar que el rodatge d'una cinta original de Movistar Plus+ sobre el cas, Soy Nevenka, havia començat el seu rodatge a Bilbao i Zamora, amb Bollaín a la direcció i amb Mireia Oriol i Urko Olazabal com a protagonistes. El pressupost total de la cinta és de 4.6 milions d'euros, incloent-hi 1.2 milions d'euros procedents de les ajudes generals de ICAA.

## Referències

* ↑ «Icíar Bollaín: biografía y filmografía» (en castellà). Aloha Criticón, 02-12-2018. Arxivat de l'original el 2021-04-25. [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ Redacció. «‘Soy Nevenka’ de Icíar Bollaín se estrena en cines este viernes» (en castellà). Tercera información, 27-09-2024. [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ Ligero, Manuel. «“Soy Nevenka” és un acte de justícia». El diari de la sanitat, 21-10-2024. [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ Valcárcel, Germán. «LA OVEJA NEGRA. Icíar Bollaín pasea por el Bierzo, buscando a Nevenka Fernández» (en castellà). Bierzo Diario, 28-01-2023. [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ López, Alejandro. «Arranca en Bilbao el rodaje de 'Soy Nevenka', la nueva película de Icíar Bollaín» (en castellà). Deia. [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ «Icíar Bollaín comienza el rodaje de su nueva película 'Soy Nevenka'» (en castellà). Público, 18-01-2024. [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ «El Ministerio de Cultura apoya con 1,2 millones la película de Icíar Bollaín sobre Nevenka» (en castellà). Bierzo Diario, 02-02-2024. [Consulta: 21 novembre 2024].
# Princess Anna Vasa Tour

La Princess Anna Vasa Tour és una cursa femenina de ciclisme per etapes que es celebra a Polònia des de l'any 2020. Està integrada dins el calendari femení de l'UCI com a cursa de categoria 2.2 des de l'any 2022, anteriorment era de categoria nacional. Es disputa anualment pels voltants de Golub-Dobrzyń. La primera vencedora fou la polonesa Marta Jaskulska. El nom de la cursa prové d'Anna de Suècia, que va tenir la seva pròpia cort a la zona de 1605 a 1625.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 2020 | Marta Jaskulska | Karolina Kumięga | Aurela Nerlo |
| 2021 | Karolina Karasiewicz | Aurela Nerlo | Karolina Kumięga |
| 2022 | Agnieszka Skalniak-Sójka | Olga Shekel | Dominika Włodarczyk |
| 2023 | Valeria Kononenko | Dominika Włodarczyk | Olga Zabelínskaia |
| 2024 | Lieke Nooijen | Riejanne Markus | Carlijn Achtereekte |

## Referències

* ↑ «Lieke Nooijen vence la crono final y sale campeona del Princess Anna Vasa Tour» (en castellà). revistamundociclistico. [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ «Princess Anna Vasa Tour» (en castellà). firstcycling. [Consulta: 24 novembre 2024].
# Aristonica

Aristonica (en grec antic: Ἀριστονίκα) va ser una pítia o endevina de l'oracle de Delfos, que va viure a l'època de les guerres mèdiques, cap al 480 aC.
Heròdot explica un oracle que va donar Aristonica quan una delegació de magistrats atenesos va anar a consultar-la davant de l'amenaça de l'Imperi Persa. Explica que la pítia va vaticinar la destrucció de Grècia i la mort dels seus habitants. Sorpresos i abatuts, els enviats atenesos no sabien què fer. Timó, una de les autoritats religioses de Delfos, els va aconsellar que tornessin a consultar l'oracle, però ara amb vestits de suplicant i portant branques d'oliver a la mà. Llavors Aristonica els contestà que havien de fer una muralla de fusta que seria inexpugnable, i que l'exèrcit de terra no esperés els atacs dels perses. Els enviats van posar l'oracle per escrit i arribant a Atenes van reunir el consell, que donava interpretacions diverses a la profecia. Finalment, Temístocles es va imposar, i va dir que l'oracle deia que s'havien de preparar per una batalla naval, perquè era això, i no construir «murades de fusta», el que es referia la pítia. Poc temps després, els atenesos obtenien una gran victòria naval sobre els perses a la batalla de Salamina.
Plutarc diu que Aristonica, igual que les píties i sibil·les més antigues, profetitzava en vers.

## Referències

* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 77-78. ISBN 8481641618.