# Nostra Senyora de París (pel·lícula)

Nostra Senyora de París (títol original en francés: Notre-Dame de Paris) és una pel·lícula franco- italiana dirigida per Jean Delannoy, estrenada el 1956. Ha estat doblada al català.

## Argument

A París, sota el regnat de Lluís XI, la bella bohèmia Esmeralda, que balla sobre l'atri de Notre-Dame, fa girar el cap a Claude Frollo, sinistre alquimista, a Quasimodo, campaner geperut de les campanes de la catedral i recollit per Frollo, a Gringoire, poeta, i a Foebus, capità dels arquers. Viu una curta relació amb aquest últim, després s'acostuma a Quasimodo i se n'enamora.

## Repartiment

* Gina Lollobrigida: Esmeralda
* Anthony Quinn: Quasimodo
* Alain Cuny: Claude Frollo
* Robert Hirsch: Pierre Gringoire
* Jean Danet: Capità Foebus de Châteaupers
* Philippe Clay: Clopin Trouillefou
* Jean Tissier: Lluís XI
* Maurice Sarfati: Jehan Frollo
* Valentine Tessier: Aloyse de Gondelaurier
* Marianne Oswald: La Falourdel
* Danièle Dumont: Flor de Lys
* Jacques Hilling: Charmolue
* Jacques Dufilho: Guillaume Rousseau
* Roger Blin: Mathias Hungadi i El duc de Bohèmia
* Piéral: El nabot
* Robert Lombard: Jacques Coppenole
* Dominique Davray: Gilette La Charonne
* Hubert de Lapparent: Guillaume d'Harancourt
* Paul Bonifas: Gilles El Cornu
* Georges Douking: François Chanteprune, un truà
* Madeleine Barbulée: Madame Le Cornu
* Camille Guérini: El president del tribunal
* Albert Rémy: Jupiter
* Roland Bailly: Pierrot Torterue
* Daniel Emilfork: Andry El Roux
* Michel Etcheverry: un archidiacre
* Damia: la cantant
* Boris Vian: El Cardenal de Paris
* Yette Lucas: Claude Rongeoreille

## Producció
### Guió

La novel·la de Victor Hugo, rodada en una reconstrucció fastuosa del París de la Cort dels miracles, ha estat adaptada per Jacques Prévert.

### Càsting

Anthony Quinn, Gina Lollobrigida i Alain Cuny encarnen els personatges de Quasimodo, Esmeralda i Claude Frollo.

### Rodatge

Entre els llocs reconstruïts en els Estudis de Boulogne: Notre-Dame de París i sobretot l'interior, les teulades, les torres i l'atri; una taverna; els carrerons envoltant la plaça de Grève.
Els immensos decorats medievals engoleixen més de la meitat del pressupost de la pel·lícula. Mil figurants són reclutats per a les escenes de multitud. Es tracta de la primera versió en color i en CinemaScope d'aquesta obra. Així, la trama es desenvolupa davant un dels rosetons multicolors de la catedral, i la decoració restitueix (evoca seria més just) la policromia original de l'estatuària gòtica, sobretot a les portades de Notre-Dame de París.

### Difusió i censura

Per permetre la difusió de la pel·lícula als Estats Units, encara sota la influència del codi Hays, no era possible designar verbalment Frollo com a archidiacre o sacerdot. Però Preverd es burla hàbilment de la censura deixant moltes vegades en els diàlegs indicis que suggereixen que Frollo és un home d'Església. Contràriament al Notre-Dame de París amb Lon Chaney (1923) i al Quasimodo de William Dieterle amb Charles Laughton (1939), el personatge de Frollo és un devot sinistre dut per raonaments perversos sobre el pecat i el desig. Delannoy es va barallar de valent amb els productors perquè aquest tret essencial del llibre fos respectat.

## Bibliografia

* Arnaud Laster, « De quoi pourrait se composer une édition critique des textes de Jacques Prévert per El film Notre-Dame de Paris ? », A Les Cahiers de recherche en littérature québécoise de l'Université Laval, Nuit Blanche éditeur, Québec, 1992.
* Arnaud Laster, « Notre-Dame de Paris: Prévert i Hugo, mêmes combats », A Cinemacció, número 98, 2001.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Nostra Senyora de París. esadir.cat.
* ↑ «Notre-Dame de Paris». The New York Times.
* ↑ l'article d'Arnaud Laster, referenciat a la bibliografia