# Coure violeta

El coure violeta (Lycaena helle) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels licènids (Lycaenidae) present als Països Catalans.

## Distribució

S'estén de forma dispersa per gran part d'Europa, des dels Pirineus fins a Noruega, així com a l'Àsia fins al centre i sud de Sibèria, Transbaikàlia, Mongòlia i l'Amur. A Europa, es troba al nord de la península Ibèrica, sud i centre-est de França, concretament des del departament de l'Arieja fins a les muntanyes del Jura i l'oest dels Vosges, oest de Suïssa, sud de Bèlgica a les Ardenes, Luxemburg, Alemanya, Polònia, Escandinàvia, Finlàndia, Lituània, Bielorússia, nord-oest de Rússia, Àustria, Romania i Ucraïna. Es considera extingida a Letònia, Txèquia, Eslovàquia, Hongria i Itàlia. A la península Ibèrica es coneixen molt poques citacions de l'espècie, amb dues d'antigues de la cara sud de l'Aneto, als Pirineus, i de Peña Labra, a la Serralada Cantàbrica de la província de Santander. Recentment, s'ha trobat en una localitat al nord-est província de León i a Andorra, on s'ha registrat en dues localitats al nord-est del país, una a la vora del riu Arieja i l'altra a les Bordes d'Envalira, Canillo.

## Descripció

Envergadura alar d'entre 22 i 26 mm. Lleuger dimorfisme sexual per la diferent coloració de l'anvers i per la major mida de la femella. L'anvers de l'ala anterior del mascle té un color de fons taronja pràcticament del tot recobert per una iridescència entre blavosa i violeta. L'anvers de l'ala posterior també presenta aquesta iridescència, però el color de fons és marró i també existeix una franja taronja amb taques negres prop del marge. La femella presenta l'anvers similar al del mascle, però amb major presència de taronja a l'ala anterior i amb l'iridescència menys òbvia. Revers semblant en ambdós sexes, amb el color de fons de l'ala anterior ataronjat i el de l'ala posterior marró, amb nombrosos punts negres a ambdues ales que, a l'ala posterior són acompanyats d'una franja blanca i d'una de taronja envoltada de taques negres prop del marge.

## Hàbitat

Prats mesòfils, humits o entollats, torberes i marges de boscos humits amb abundància de flors. Rang altitudinal des dels 100 m fins als 1800 m. L'eruga s'alimenta de diverses poligonàcies, les quals inclouen la bistorta (Bistorta officinalis) al centre d'Europa i Polygonum viviparum al centre i nord d'Escandinàvia.

## Període de vol i hibernació

Vola en una generació entre els mesos de maig i juliol, segons la localitat i l'altitud. Hiberna com a crisàlide.

## Espècies ibèriques similars

* Coure tornassolat (Lycaena alciphron)
* Lycaena bleusei
* Coure de mollera (Lycaena hippothoe)
* Coure comú (Lycaena phlaeas)
* Coure fosc (Lycaena tityrus)
* Coure roent (Lycaena virgaureae)

## Galeria

* Anvers d'un mascle
* Anvers d'una femella
* Revers d'un adult
* Aparellament

## Referències

* ↑ «Coure violeta». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Proposta de noms comuns per a les papallones diürnes (ropalòcers) catalanes». Butlletí de la Societat Catalana de Lepidopterologia. Arrizabalaga et al., 01-12-2012. [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ «Lycaena helle» (en anglès). UICN, 29-01-2009. [Consulta: 12 maig 2024].
* 1 2 3 4 5 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Collins Field Guide to the Butterflies of Britain and Europe (en anglès). Collins, 2008. ISBN 978-0-00-724234-4.
* ↑ Cano, José Martín; García-Barros, Enrique; Munguira, Miguel L. «Lycaena helle (Dennis y Schiffermüller, 1775)» (PDF) (en castellà). Atlas de los invertebrados amenazados de España (Especies en peligro crítico y en peligro), 2008 [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ Muñoz Sariot, Miguel Ginés «Lycaena helle (Dennis & Schiffermüller, 1775) nueva especie para Castilla y León (España) (Lepidoptera: Lycaenidae)» (en castellà). Boletín de la Sociedad Entomológica Aragonesa (S.E.A.), 57, 31-12-2015, pàg. 433–434. ISSN: 1134-6094.
* ↑ Ubach, Andreu; Sylvestre, Eric «Primeres citacions de coure violeta, Lycaena helle (Dennis & Schiffermüller, 1775), a Andorra (Lepidoptera: Lycaenidae)». Butlletí de la Societat Catalana de Lepidopterologia, 107, 31-01-2017, pàg. 165–168. ISSN: 1132-7669.
* 1 2 3 4 Moussus, Jean-Pierre; Lorin, Thibault; Cooper, Alan. Guide pratique des papillons de jour (en francès). Delachaux et Niestlé, 2022. ISBN 978-2-603-02915-2.

## Enllaços externs

* Asturnatura (castellà)
* Biodiversidad Virtual (castellà)
* European Butterflies (anglès)