OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eduardo Bonomi

Edison Eduardo Bonomi Varela (Rocha, 14 d'octubre de 1948 – Parque del Plata, 20 de febrer de 2022) va ser un polític uruguaià, ministre de Treball i Seguretat Social del govern de Tabaré Vázquez, i ministre de l'Interior pel govern de José Mujica. Va ser elegit senador durant les eleccions presidencials del 2009 per la llista 609. Bonomi era membre del Moviment d'Alliberament Nacional - Tupamaros (MLN-T) i representant de la coalició política d'esquerres Front Ampli.
Eduardo Bonomi estudià veterinària a la Universitat de la República, a Montevideo. Poc temps després, el 1970, formà part de la guerrilla dels tupamaros, un moviment revolucionari d'ideologia esquerrana semi-clandestí en aquell temps i completament clandestí durant la dictadura militar (1973-1985). Com a resultat, el 1972 deixà els estudis i és empresonat fins a l'acabament de la dictadura, el 8 de març de 1985. Va romandre a la presó de Libertad, departament de San José, per més d'una dècada.
Amb la democràcia, continuà le seva militància al MLN-T i, posteriorment, al Front Ampli. Va ser director de moviments sindicalistes i va fundar, així mateix, el Congrés dels Treballadors de la Indústria de la Pesca de l'Uruguai, essent el seu secretari executiu.
El 2010 és elegit ministre de l'Interior pel president José Mujica, qui també va ser militant dels tupamaros i va ser empresonat durant la dictadura.

## Referències

* ↑ (castellà) Bonomi renuncia y deja a Baraibar Arxivat 2012-03-14 a Wayback Machine., 13 de juliol de 2009
* 1 2 Mercedes López San Miguel, Puestos clave para los tupamaros, Pàgina/12, 30 de novembre de 2009

## Enllaços externs

* Candidats al Senat i a la Cambra de Diputats de l'Espai 609 Arxivat 2009-02-08 a Wayback Machine. (castellà)
* Eduardo Bonomi (castellà)
* Amb Eduardo Bonomi, ministre de Treball i Seguretat Social: Hay un modelo uruguayo en relaciones laborales Arxivat 2009-04-08 a Wayback Machine. (castellà)
# Enees Tàctic

Enees Tàctic (en grec antic: Αἰνείας Τακτικός, llatí: Aeneas Tacticus) fou un escriptor de l'antiga Grècia del segle iv aC. Va ser un dels primers autors en matèria de tàctica militar, i és conegut per una obra sobre com resistir un setge que s'ha conservat fins als nostres dies.
Es tracta probablement del mateix personatge esmentat per Xenofont com a Enees d'Estimfal, qui es va distingir en temps de la batalla de Mantinea com a general dels arcadis (362 aC).
La seva obra conservada sobre l'art de la guerra (τακτικόν τε καί πολιορκητικόν ὑπόμνημα περί τοῦ πως χρή πολιορκούμενον ἀντέχειν, comunament Commentarius Poliorceticus) és probablement només una part d'una obra més extensa, intitulada στρατηγικὰ βιβλία, o περὶ τῶν στρατηγικῶν ὑπομνήματα.

## Referències

* 1 2 3 Allen, Alexander. «Aene'as Tacticus». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.

## Edicions

* Aeneas Tactitus, Asclepiodotus, and Onosander (en anglès). Traducció: Illinous Greek Club. Loeb Classical Library, 1923. ISBN 0-674-99172-9.
** Transcripció del text grec i la traducció al web Lacus Curtius
# Marcelo Ojeda

Marcelo Leonardo Ojeda (Avellaneda, 8 de desembre de 1968) és un futbolista argentí, ja retirat, que jugava de porter.

## Trajectòria

Defensa y Justícia va ser el primer equip professional d'Ojeda, llavors en la segona divisió del seu país. Després de quatre anys, el 1990 fitxa pel Club Atlético Lanús, de la Primera Argentina.
El 1994 dona el salt a Europa i fitxa pel CD Tenerife, de la lliga espanyola. Al club canari és el porter titular els tres primers anys, per passar a la suplència a partir de la temporada 97/98. Amb els illencs va formar part d'un dels millors equips de la història del Tenerife, que quedà 5é la temporada 95/96 i jugà la Copa de la UEFA.
A començaments del 2000 retorna a l'Argentina, a l'Estudiantes de La Plata, on només disputa tres partits, que serien els darrers de la seua carrera esportiva, atès que ni el regrés al Tenerife a l'estiu ni a la posterior campanya a l'Argentinos Juniors hi juga un sol minut. El 2001 penja les botes.

## Selecció

Ojeda va jugar en una ocasió amb la selecció argentina de futbol. Va formar part del combinat del seu país a la Copa Amèrica de 1997.

## Referències

* ↑ «OJEDA (Tenerife)» (en castellà). El País [Madrid], 15-09-1996. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Skale, Alejandro. «Marcelo Ojeda: “La de Tenerife fue una etapa brillante”» (en castellà). Diario As, 01-07-2022. [Consulta: 30 abril 2023].
* ↑ «¿Qué fue del CD Tenerife semifinalista de la UEFA?» (en castellà). Sphera Sports. [Consulta: 30 abril 2023].
# Jorge Suárez Fernández

Jorge Juan Suárez Fernández (Vigo, 27 de desembre de 1975) és un polític gallec. Va ser alcalde de la ciutat de Ferrol des del 13 de juny de 2015 fins al 15 de juny de 2019.

## Trajectòria

La seva família va marxar de Ferrol per la crisi del sector naval el 1973 i va néixer a Vigo. L'any 2009 torna a Ferrol. És llicenciat en Dret i va ser coordinador de l'àrea de Treball, Economia i Social d'Esquerda Unida (partit del qual és militant) a Ferrol. En les eleccions municipals de 2015 va encapçalar la candidatura de Ferrol en Común i va ser escollit alcalde de la ciutat gràcies al suport del PSdeG i del BNG.

## Referències

* ↑ Jorge Suárez: «La porta d'aquest alcalde sempre estarà oberta»
# Gran Premi de Mònaco del 1999

Resultats del Gran Premi de Mònaco de Fórmula 1 de la temporada 1999, disputat al circuit urbà de Montecarlo el 16 de maig del 1999.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 3 | Michael Schumacher | Ferrari | 78 | 1h 49' 32. 1 | 2 | 10 |
| 2 | 4 | Eddie Irvine | Ferrari | 78 | + 30.476 s | 4 | 6 |
| 3 | 1 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 78 | + 37.483 s | 1 | 4 |
| 4 | 8 | Heinz-Harald Frentzen | Jordan - Mugen - Honda | 78 | + 54.009 s | 6 | 3 |
| 5 | 9 | Giancarlo Fisichella | Benetton - Playlife | 77 | + 1 Volta | 9 | 2 |
| 6 | 10 | Alexander Wurz | Benetton - Playlife | 77 | + 1 Volta | 10 | 1 |
| 7 | 19 | Jarno Trulli | Prost - Peugeot | 77 | + 1 Volta | 7 | |
| 8 | 5 | Alessandro Zanardi | Williams - Supertec | 76 | + 2 Voltes | 11 | |
| 9 | 16 | Rubens Barrichello | Stewart - Ford | 71 | Virolla | 5 | |
| Ret | 6 | Ralf Schumacher | Williams - Supertec | 54 | Virolla | 16 | |
| Ret | 11 | Jean Alesi | Sauber - Petronas | 50 | Suspensions | 14 | |
| Ret | 12 | Pedro Diniz | Sauber - Petronas | 49 | Suspensions | 15 | |
| Ret | 18 | Olivier Panis | Prost - Peugeot | 40 | Motor | 18 | |
| Ret | 2 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 36 | Caixa canvi | 3 | |
| Ret | 23 | Mika Salo | BAR - Supertec | 36 | Frens | 12 | |
| Ret | 15 | Toranosuke Takagi | Arrows | 36 | Motor | 19 | |
| Ret | 22 | Jacques Villeneuve | BAR - Supertec | 32 | Pèrdua d'oli | 8 | |
| Ret | 17 | Johnny Herbert | Stewart - Ford | 32 | Suspensions | 13 | |
| Ret | 14 | Pedro de la Rosa | Arrows | 30 | Caixa canvi | 21 | |
| Ret | 21 | Marc Gené | Minardi - Ford | 24 | Virolla | 22 | |
| Ret | 20 | Luca Badoer | Minardi - Ford | 10 | Caixa canvi | 20 | |
| Ret | 7 | Damon Hill | Jordan - Mugen - Honda | 3 | Col·lisió | 17 | |

## Altres

* Pole: Mika Häkkinen 1' 20. 547
* Volta ràpida: Mika Häkkinen 1' 22. 259 (a la volta 67)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». [Consulta: 3 abril 2010].
# Yuri Velykanovytx

Yuri Dmytrovytx Velykanovytx (en ucraïnès: Юрій Дмитрович Великанович; 1910, Turka, Galítsia, Àustria-Hongria - 7 de setembre de 1938, Vall de l'Ebre, República Espanyola) va ser un participant de la Guerra Civil Espanyola, interbrigadista ucraïnès, membre del Partit Comunista d'Ucraïna Occidental (PCUO).

## Biografia

Yuri Yuri Velykanovytx va néixer a la família dels professors Emilia i Dnytro Yuri Velykanovytx al poble Ilnyk (Àustria-Hongria, avui dia Raión de Turka, óblast de Lviv, Ucraïna), on es va graduar de l'escola. A partir de 1920 estudiava a l'escola gramatical ucraïnesa a Lviv. Després va ingressar a la Facultat de Filologia a la Universitat de Jan Kazimierz (actualment Universitat Nacional Ivan Franko de Lviv). Sent un estudiant es va unir al Partit Comunista d'Ucraïna Occidental.
Des de l'estiu de 1936 - un combatent de les brigades internacionals a Espanya durant la Guerra Civil.
Des de juliol de 1937 - a la Companyia militar del nom de Taras Xevtxenko (una part de la Brigada Internacional XIII "Dombrovski") composta per comunistes ucraïnesos de Galítsia i Volínia. A la premsa interbrigadista Yuri Velykanovytx publica els seus articles i correspondència en polonès, castellà, ucraïnès sobre la vida i creativiada de Taras Xevtxenko, sobre el camí de lluita de la companyia ("Taras Xevtxenko", "Els ucraïnesos a les brigades internacionals", "Taras Xevtxenko al front aragonès", i altres).
El 4 de setembre de 1938 a la batalla al riu Ebre va ser ferit de mort.

## Homenatge

Durant l'època soviètica, el 1982, a Lviv es va erigir un monument a Yuri Velikanovich. A més un carrer va rebre el nom de Yuri Velykanovytx (va ser canviant de nom pels autoritats el 1991 després d'aconseguir la independència). En aquest carrer hi havia una escola amb l'aprenentatge profund del castellà.
Al maig de 2015, els vàndals van tallar el cap de l'estàtua. El monument va ser desmantellat per la seva restauració, i després va tornar al seu lloc.
A la nit el 2 de desembre de 2017, els membres de l'agrupació neonazi C14 van llançar l'escultura a terra, van dibuixar al pedestal la lema "A baix el comunista!" i van deixar la signatura de la seva banda.

## Referències

* ↑ «El brigadista de Lviv» (en castellà). SLAVYANGRAD.es, 18-09-2017.
* ↑ (en castellà) Los ucranianos en la Guerra Civil Española: parte 1 – a favor del bando republicano. Istorytxna pravda, 18-10'2016.
* ↑ Volodymyr Xevtxenko (en rus) Украинцы в первых боях с фашизмом, 02-07-2004, pàg. zn.ua.
* ↑ (en rus) «Во Львове повредили памятник коммунисту Великановичу», 04-12-2017, pàg. Корреспондент.net.
# Paula Martí Zambrano

Paula Martí Zambrano (Barcelona, 29 de gener de 1980) és una jugadora de golf catalana ja retirada. Primer va ser membre del LPGA Tour i després va jugar al Ladies European Tour.
Com a amateur, va ser campiona estatal l'any 1996 i membre dels equips europeus Junior Ryder Cup de 1995 i 1997. Es va traslladar als Estats Units d'Amèrica el 1998 i es va graduar a la Saddlebrook Prep School i a l'Arnold Palmer Golf Academy. Va ser 1998 AJGA All-American. Martí va assistir a la Universitat de Florida, on va jugar a l'equip Florida Gators el 2000. Va començar la seva carrera professional al Ladies European Tour el 2001.

## Referències

* ↑ «La reaparició de Paula Martí». L'Esportiu, 11-03-2017. [Consulta: 7 maig 2024].
* ↑ «Amb només un any, ja som una escola de referència a Catalunya», 02-08-2013. [Consulta: 7 maig 2024].
* ↑ «Paula Marti Profile». Ladies European Tour. Arxivat de l'original el 14 August 2007. [Consulta: 4 abril 2007].
* 1 2 «Paula Marti Bio». University of Florida. Arxivat de l'original el 29 September 2007. [Consulta: 4 abril 2007].
* ↑ «1998 Polo Golf Junior All-Americans». American Junior Golf Association. [Consulta: 28 abril 2007].
* ↑ Martin Park. «Marti returns to Poggio». Ladies European Tour, 15-05-2002. Arxivat de l'original el 30 September 2007. [Consulta: 4 abril 2007].
* ↑ «Paula Marti Biography». LPGA Tour. Arxivat de l'original el 29 September 2007. [Consulta: 4 abril 2007].
* ↑ Martin Park. «Solheim Cup Player Profile: Paula Marti». Ladies European Tour, 04-09-2002. Arxivat de l'original el 25 October 2006. [Consulta: 4 abril 2007].
# Estatira (esposa de Darios III)

Estatira (en llatí Statīra, en grec antic Στάτειρα) era l'esposa i germana del rei aquemènida Darios III de Pèrsia. Era considerada la dona més bella del seu temps.
Va acompanyar al seu marit a la campanya contra els macedonis i va estar present a la batalla d'Issos l'any 333 aC. Va ser feta presonera junt amb la seva sogra Sisigambis i amb les seves germanes, just després de la batalla. Alexandre el Gran va tractar totes aquelles dones amb respecte i cortesia. Estatira va morir poc abans de la batalla d'Arbela, el 331 aC. Alexandre la va honorar amb un gran funeral, i a més va enviar un missatger especial a Darios per comunicar el que havia passat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Stateira». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 12 maig 2021].
# La casa sin fronteras

La casa sin fronteras és una pel·lícula espanyola de drama estrenada en 1972, coescrita i dirigida per Pedro Olea i protagonitzada en els papers principals per Geraldine Chaplin i Tony Isbert.
La pel·lícula (basada en el conte "Lluvia" de José Agustín) va competir pel Os d'Or al 22è Festival Internacional de Cinema de Berlín, en el qual finalment va resultar vencedora Els contes de Canterbury de Pier Paolo Pasolini.

## Argument

Daniel és un jove que arriba a Bilbao a la recerca de treball i allí coneix a un ancià que li fa un estrany i misteriós encàrrec: ha de trobar a una noia anomenada Lucía, que ha estat captada per una secta anomenada "La casa sense fronteres".

## Repartiment

* Geraldine Chaplin com Lucía Alfaro
* Tony Isbert com Daniel Márquez
* Viveca Lindfors com a Senyoreta Elvira
* José Orjas com a Ancià
* Patty Shepard com Chica de La Boheme
* Julio Peña com a Degà del cor
* Luis Ciges com a Amo de la fonda
* María Arias com a Propietària de la pensió
* Eusebio Poncela com Óscar Fuentes
* Jesús Fernández com a Germà de Daniel
* Margarita Robles com a Vídua d'Arévalo
* Charly Bravo com a Cambrer
* William Layton com a Líder de la casa
* José Franco com Marmolista
* Porfíria Sanchiz
* Vicente Vega
* Moisès Menéndez
* Fernando Sotuela
* María Sánchez Aroca com a Senyora del cementiri
* Ángel Menéndez
* Pilar Vela
* Valentín Tornos com Eugenio Alonso

## Referències

* ↑ «La casa sin fronteras». [Consulta: 23 març 2022].
* ↑ «La casa sin fronteras». [Consulta: 23 març 2022].
* ↑ «22 Festival Internacional de Berlín 1972». [Consulta: 23 març 2022].
* ↑ «La casa sin fronteras (1972) contada por: Dqvlapeli Blog». [Consulta: 23 març 2022].
* ↑ «LA CASA SIN FRONTERAS (1972)». [Consulta: 23 març 2022].

## Enllaços externs

* Presentació de la pel·lícula a Historia de nuestro cine (rtve.es)
# Gran Premi de Portugal

El primer Gran Premi de Portugal es va disputar a un circuit urbà pels carrers de Boavista (Porto) el 14 d'agost de 1958, seguit l'any després (1959) per un gran premi a Monsanto, Lisboa.
L'any 1960, es va tornar a Boavista però només va ser per aquest any.
Després d'uns anys sense Gran Premi, es va tornar a celebrar l'any 1984 a Estoril, on a partir de llavors es va celebrar sempre el Gran Premi de Portugal fins a arribar a l'últim que es va disputar a Estoril el 22 de setembre de 1996.
S'esperava que a Estoril es disputés un gran premi el 1997, però les millores planificades pel circuit no van ser a temps i ara amb l'expansió de la Fórmula 1 cap a altres continents, és cada vegada menys probable que un gran premi de Fórmula 1 es torni a disputar de nou a Portugal.

## Guanyadors del Gran Premi de Portugal

| Any | Pilot | Equip | Circuit | Resultats |
| 2020 | Lewis Hamilton | Mercedes | Algarve | Resultats |
| 1996 | Jacques Villeneuve | Williams-Renault | Estoril | Resultats |
| 1995 | David Coulthard | Williams-Renault | Estoril | Resultats |
| 1994 | Damon Hill | Williams-Renault | Estoril | Resultats |
| 1993 | Michael Schumacher | Benetton-Ford | Estoril | Resultats |
| 1992 | Nigel Mansell | Williams-Renault | Estoril | Resultats |
| 1991 | Riccardo Patrese | Williams-Renault | Estoril | Resultats |
| 1990 | Nigel Mansell | Ferrari | Estoril | Resultats |
| 1989 | Gerhard Berger | Ferrari | Estoril | Resultats |
| 1988 | Alain Prost | McLaren-Honda | Estoril | Resultats |
| 1987 | Alain Prost | McLaren-TAG | Estoril | Resultats |
| 1986 | Nigel Mansell | Williams-Honda | Estoril | Resultats |
| 1985 | Ayrton Senna | Lotus-Renault | Estoril | Resultats |
| 1984 | Alain Prost | McLaren-TAG | Estoril | Resultats |
| 1960 | Jack Brabham | Cooper-Climax | Boavista | Resultats |
| 1959 | Stirling Moss | Cooper-Climax | Monsanto | Resultats |
| 1958 | Stirling Moss | Vanwall | Boavista | Resultats |
# György Pálfi

György Pálfi (nascut l'11 d'abril de 1974 a Budapest, Hongria) és un cineasta hongarès. La seva pel·lícula Taxidermia es va projectar a la secció Un Certain Regard al 59è Festival Internacional de Cinema de Canes.
Les pel·lícules de Pálfi han rebut nombrosos premis i nominacions. Als 15ns Premis del Cinema Europeu de 2002, va guanyar el premi European Discovery/Fassbinder per la seva pel·lícula debut Hukkle. Al Festival de Cinema Les Arcs de 2014, Pálfi va guanyar el primer Premi Internacional ARTE anual al millor projecte en desenvolupament, La veu, sobre un fill que buscava el seu pare, un científic que va desaparèixer fa 30 anys.
Dues de les pel·lícules de Pálfi han estat representant Hongria a l'Oscar a la millor pel·lícula en llengua estrangera: Hukkle i Taxidermia.
Va ser un participant del TorinoFilmLab Script&Pitch amb el seu projecte The Voice.
Perpetuity, la seva darrera pel·lícula va estar a la selecció oficial del Festival de Cinema Nits Negres de Tallinn de 2021.

## Filmografia
### Llargmetratges

* Hukkle (2002)
* Taxidermia (2006)
* Nem vagyok a barátod / I Am Not Your Friend (2009)
* Final Cut: Hölgyeim és uraim (2012)
* Szabadesés (2014)
* His Master's Voice (2018)
* Mindörökké (2021)

### Curtmetratges

* A hal (1997)
* Jött egy busz... (2003) segment "Táltosember"
* Nem leszek a barátod (curt documental, 2009)
* Magyarország 2011 / Hungary 2011 (2011) segment

### Sèries de televisió

* Valaki kopog (2000) 1 episodi
* Született lúzer (2008) 2 episodis

## Referències

* ↑ «Festival de Cannes: Taxidermia». festival-cannes.com. [Consulta: 16 desembre 2009].
* ↑ Jill Feiwell. «Gyorgy Palfi». Variety, 10-03-2004. [Consulta: 6 gener 2015].
* ↑ Fabien Lemercier. «The Arte International Prize goes to György Pálfi's The Voice». Cineuropa, 16-12-2014. [Consulta: 6 gener 2015].
* ↑ Tiffany Pritchard. «Les Arcs roundup: Palfi wins development prize». ScreenDaily, 17-12-2014. [Consulta: 6 gener 2015].
* ↑ «His Master's Voice». IMDb.
# La dona del quadre

La dona del quadre (títol original en anglès The Woman in the Window) és un film noir estatunidenc de l'any 1944 dirigida per Fritz Lang. El terme gènere de cinema negre va sorgir en part per aquesta pel·lícula.
Basat en la novel·la de J.H. Wallis "Once off Guard", la història té dos girs sorprenents al final. El guionista Nunnally Johnson, que va fundar International Pictures (la seva pròpia companyia de producció independent) després d'escriure pel·lícules d'èxit com El raïm de la ira (1940) i altres títols de John Ford, va triar "La dona del quadre" com a projecte d'estrena. El director Fritz Lang va haver de substituir el final original per complir amb el codi de Producció moralista de l'època.

## Argument

El psicòleg i professor Richard (Edward G. Robinson) es reuneix amb uns col·legues en un club. A la sortida veu el quadre d'una noia, i després es troba la dona en persona, una femme fatale (Joan Bennett) de qui s'enamora i amb la qual viu tot un seguit de situacions de malson.

## Repartiment

* Edward G. Robinson - Professor Richard Wanley
* Joan Bennett - Alice Reed
* Raymond Massey - Dist. Atty. Frank Lalor
* Edmund Breon - Dr. Michael Barkstane
* Dan Duryea - Heidt/Tim, el porter
* Thomas E. Jackson - Inspector Jackson
* Dorothy Peterson - Mrs. Wanley
* Arthur Loft - Claude Mazard/Frank Howard/Charlie
* Frank Dawson - Collins

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
* 1 2 Coma, Xavier. Diccionari del cinema negre. Barcelona: Edicions 62, 1990, p. 282-83. ISBN 9788429730838.

## Enllaços externs

* The Woman in the Window trailer al You Tube
# Gran Premi del Canadà del 1999

Resultats del Gran Premi del Canadà de Fórmula 1 de la temporada 1999, disputat al circuit urbà de Gilles Villeneuve a Mont-real el 13 de juny del 1999.

## Resultats de la cursa

| Pos | No | Pilot | Equip | Voltes | Temps/ Retir. | Pos. de sort. | Punts |
| 1 | 1 | Mika Häkkinen | McLaren - Mercedes | 69 | 1h 41' 36. 2 | 2 | 10 |
| 2 | 9 | Giancarlo Fisichella | Benetton - Playlife | 69 | + 0.782 s | 7 | 6 |
| 3 | 4 | Eddie Irvine | Ferrari | 69 | + 1.797 s | 3 | 4 |
| 4 | 6 | Ralf Schumacher | Williams - Supertec | 69 | + 2.392 s | 13 | 3 |
| 5 | 17 | Johnny Herbert | Stewart - Ford | 69 | + 2.805 s | 10 | 2 |
| 6 | 12 | Pedro Diniz | Sauber - Petronas | 69 | + 3.711 s | 18 | 1 |
| 7 | 2 | David Coulthard | McLaren - Mercedes | 69 | + 5.004 s | 4 | |
| 8 | 21 | Marc Gené | Minardi - Ford | 68 | + 1 Volta | 22 | |
| 9 | 18 | Olivier Panis | Prost - Peugeot | 68 | + 1 Volta | 15 | |
| 10 | 20 | Luca Badoer | Minardi - Ford | 67 | + 2 Voltes | 21 | |
| 11 | 8 | Heinz-Harald Frentzen | Jordan - Mugen - Honda | 65 | Frens | 6 | |
| Ret | 5 | Alex Zanardi | Williams - Supertec | 50 | Frens | 12 | |
| Ret | 15 | Toranosuke Takagi | Arrows | 41 | Transmissió | 19 | |
| Ret | 22 | Jacques Villeneuve | BAR - Supertec | 34 | Virolla | 16 | |
| Ret | 3 | Michael Schumacher | Ferrari | 29 | Virolla | 1 | |
| Ret | 14 | Pedro de la Rosa | Arrows | 22 | Transmissió | 20 | |
| Ret | 7 | Damon Hill | Jordan - Mugen - Honda | 14 | Virolla | 14 | |
| Ret | 16 | Rubens Barrichello | Stewart - Ford | 14 | Direcció | 5 | |
| Ret | 23 | Ricardo Zonta | BAR - Supertec | 2 | Virolla | 17 | |
| Ret | 11 | Jean Alesi | Sauber - Petronas | 0 | Col·lisió | 8 | |
| Ret | 19 | Jarno Trulli | Prost - Peugeot | 0 | Col·lisió | 9 | |
| Ret | 10 | Alexander Wurz | Benetton - Playlife | 0 | Transmissió | 11 | |

## Altres

* Pole: Michael Schumacher 1' 19. 298
* Volta ràpida: Eddie Irvine 1' 20. 382 (a la volta 62)

## Referències

* «La web Oficial de la Fórmula 1». [Consulta: 3 abril 2010].