OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pierre Failliot

Pierre Alexis Louis Failliot (París, 25 de febrer de 1889 – París, 31 de desembre de 1935) va ser un atleta i jugador de rugbi francès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on disputà sis proves del programa d'atletisme. En els 100, 200 i 4x100 metres relleus quedà eliminat en la primera ronda eliminatòria. En els 4x400 metres relleus guanyà la medalla de plata amb l'equip francès. També disputà les dues proves combinades, el pentatló, on fou dissetè, i el decatló, que no va finalitzar.
Entre 1911 i 1913 jugà a 8 partits amb la selecció francesa de rugbi.

## Referències

* ↑ «Pierre Failliot Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 24 d’octubre 2012. [Consulta: 30 juny 2016].
* ↑ Pierre Failliot | Rugby Union | Players and Officials. ESPN Scrum. Consulta 30 juny 2016.
# Charles Poulenard

Charles Alexandre Casimir Poulenard (Sens, Yonne, 30 de març de 1885 – París, 10 de novembre de 1958) va ser un atleta francès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on disputà quatre proves del programa d'atletisme. En els 200, 400 i 800 metres quedà eliminat en sèries. En els 4x400 metres relleus guanyà la medalla de plata amb l'equip francès.

## Referències

* ↑ «Charles Poulenard Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 22 de setembre 2009. [Consulta: 30 juny 2016].
# Fumihiko Sori

Fumihiko Sori (曽利 文彦) és un director de cinema i productor de cinema japonpes. Va rebre una nominació al premi Millor director als Premis de l'Acadèmia Japonesa pel seu debut com a director per Ping Pong.

## Filmografia
### Director

* 2002 Ping Pong
* 2007 Vexille
* 2008 Ichi
* 2009 To
* 2011 Tomorrow's Joe
* 2012 Dragon Age: Dawn of the Seeker
* 2017 Fullmetal Alchemist
* 2022 Fullmetal Alchemist: Revenge of Scar
* 2022 Fullmetal Alchemist: The Final Alchemy
* 2024 Hakkenden

### Productor

* 2004 Appleseed

### Supervisor d'efectes visuals

* 1998 Andromedia
* 1999 Himitsu
* 2000 Keizoku

## Premis

* Premis de l'Acadèmia Japonesa 2002 al millor director
* Premis de Cinema Mainichi Assoliment tècnic de 2002
* Festival de Cinema de Yokohama 2002 Millor director novell

## Referències

* ↑ «Dragon Age CG Anime Film's New Trailer Streamed». , 23-12-2011 [Consulta: 3 gener 2012].
* ↑ «八犬伝». eiga.com. [Consulta: 15 març 2024].

## Enllaços externs

* Fumihiko Sori a l'Enciclopèdia d'Anime News Network (anglès)
# Samu Fóti

Samu Fóti (Budapest, Austrohongria, 17 de maig de 1890 – Lipové, Eslovàquia, 17 de juny de 1916) va ser un gimnasta artístic i atleta hongarès d'origen jueu, que va competir a començament del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de plata en la prova del concurs complet per equips del programa de gimnàstica. En aquests mateixos Jocs disputà la prova de llançament de disc del programa d'atletisme, en què acabà en 25a posició.

## Referències

* ↑ Taylor, Paul. Jews and the Olympic Games: The Clash Between Sport and Politics – With a Complete Review of Jewish Olympic Medalists. Sussex Academic Press, 2004.
* ↑ «Samu Fóti Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 2 setembre 2016].
* ↑ profile (hongarès)
# Ottó Hellmich

Ottó Hellmich (Budapest, Austrohongria, 6 d'abril de 1874 – Budapest, 4 de juliol de 1934) va ser un gimnasta artístic hongarès que va competir a començament del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de plata en la prova del concurs complet per equips del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Ottó Hellmich Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 25 d’agost 2011. [Consulta: 6 octubre 2016].
* ↑ Pefil (hongarès)
# Péter Tóth

Péter Tóth (Budapest, 12 de juliol de 1882 – Budapest, 28 de febrer de 1967) va ser un tirador d'esgrima hongarès que va competir durant el primer quart del segle xx.
El 1906 va disputar els primers Jocs Olímpics a Atenes. Allà guanyà la seva primera medalla de bronze en la competició de sabre, tres cops, i fou quart en sabre per equips, mentre en floret, espasa i sabre individual quedà eliminat en primera ronda.
El 1908, als Jocs de Londres, guanyà la medalla d'or en la competició de sabre per equips del programa d'esgrima, formant equip amb Jenő Fuchs, Oszkár Gerde, Lajos Werkner i Dezső Földes. En la prova de sabre individual fou cinquè, mentre en espasa individual quedà eliminat en primera ronda.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Estocolm, guanyà una nova medalla d'or en la competició de sabre per equips. En la prova de sabre individual fou sisè, mentre en floret individual quedà eliminat en semifinals.
La seva darrera participació en uns Jocs hagué d'esperar 16 anys, ja que no es produí fins al 1928, quan fou cinquè en la competició de floret per equips.

## Referències

* 1 2 3 4 «Péter Tóth Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 de juliol 2011. [Consulta: 17 desembre 2015].
# Géza Tuli

Géza Titusz Tuli (Budapest, Austrohongria, 4 de gener de 1888 – Budapest, 30 de gener de 1966) va ser un gimnasta artístic hongarès que va competir a començament del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de plata en la prova del concurs complet per equips del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Géza Tuli Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 d’agost 2011. [Consulta: 23 setembre 2016].
* ↑ Perfil (hongarès)
# La Bardera

La Bardera és una obra de Subirats (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, declarada Bé Cultural d’Interès Local (BCIL).

## Descripció

La masia de Can Bardera està situada prop del nucli de Can Rossell. És un edifici de planta rectangular format per planta baixa, pis i golfes, amb una coberta a dues aigües. La planta baixa presenta porta d'accés d'arc escarser i el pis principal tres balcons amb obertura rectangular. La façana té un rellotge de sol amb la data de 1888. La construcció principal té annex un cos lateral amb arcades de mig punt de maó, tapiades, i amb obertures distribuïdes irregularment. El recinte es tanca amb baluard de portal d'arc rebaixat.

## Història

La data de 1710 que apareix inscrita a la llinda d'una de les finestres de la masia permet situar-ne la construcció a l'inici del segle xviii. Com s'esdevé en aquest tipus d'arquitectura adaptada a funcions agrícoles, La Bardera ha experimentat modificacions i ampliacions diverses. A un d'aquests moments correspondria la inclusió del rellotge de sol el 1888

## Referències

* ↑ «Pla especial de catàleg de masies, cases rurals i altres edificacions en sòl no urbanitzable» p. 668. Ajuntament de Subirats, 01-04-2015.
* 1 2 «La Bardera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 setembre 2015].
# Pepa Òdena Savé

Pepa Òdena Savé (Barcelona, 11 d'abril de 1939 - 2 de novembre de 2024) va ser una mestra catalana i impulsora de la renovació pedagògica en educació infantil i difusora d'importants experiències europees en aquesta etapa educativa.
Òdena és autora de diverses obres en l'àmbit de l'educació infantil i la psicomotricitat. Entre les seves publicacions destacades es troben El joc de la descoberta (1994), o L'infant i l'escola bressol (1987). També va col·laborar en la creació de materials audiovisuals, com el vídeo La Panera dels Tresors (2005). A més, va escriure obres com Educació Psicomotriu. Jocs al Parvulari (1979) i L'educació musical a la llar d'infants (1988).

## Referències

* ↑ Sargatal, Eva. «Pepa Òdena, in memoriam», 04-11-2024. [Consulta: 8 novembre 2024].
* ↑ Simon, Lluís. «Ha mort Pepa Òdena, gran referent de l'educació infantil catalana». El Punt Avui, 05-11-2024. [Consulta: 8 novembre 2024].
* ↑ «Mor Pepa Òdena, mestra de mestres – El Diari de l'Educació», 04-11-2024. [Consulta: 8 novembre 2024].
# Robert Pine

Robert Pine (Nova York, Estat de Nova York, 10 de juliol de 1941) és un actor estatunidenc, conegut per la seva interpretació del sergent Joseph Getraer en la sèrie de televisió CHiPs, de 1977 a 1983.

## Biografia

Granville Whitelaw Pine neix el 10 de juliol de 1941. És fill d'un conseller de la propietat industrial.
Després de diversos petits papers en el cinema i la televisió, Robert Pine encarna el sergent Joseph Getraer en la sèrie de televisió CHiPs, de 1977 a 1983, sobre NBC. A continuació, actua a les sèries Dels dies i de les vides l'any 1987 i Amor, glòria i bellesa de 1988 a 2001. En els anys 1980 i 1990, fa nombroses aparicions en les sèries més populars del moment, com Arabesque, K 2000, MacGyver o The Office.

## Vida privada

Està casat amb l'actriu Gwynne Gilford i és el pare de l'actor Chris Pine.

## Filmografia

Filmografia:
* Gunpoint (1966)
* Out of Sight (1966)
* Munster, Go Home (1966)
* The Young Warriors (1966)
* Lost in Space (1967)
* Journey to Shiloh (1968)
* The High Chaparral (1969)
* The Brotherhood of the Bell (1970)
* The Silent Force (TV) (1971)
* The Bears and I (1974)
* El dia de la llagosta (The Day of the Locust) (1975)
* L'imperi de les formigues (Empire of the Ants) (1977)
* Quinn Martin's Tales of the Unexpected (episodi "No Way Out") (TV) (1977)
* The Apple Dumpling Gang Rides Again (1979)
* Enola Gay: The Men, The Mission, The Atomic Bomb (TV) (1980)
* Papa Was a Preacher (1985)
* Hoover vs. The Kennedys - John F. Kennedy (1987)
* The Bold and the Beautiful (1987) - Stephen Logan (1988-2001)
* Babies (1990) (TV)
* Rover Dangerfield - Duke (1991)
* On the Way Home (1992)
* The Little CHP (1995)
* Independence Day- Cap de gabinet del president (1996)
* Below Utopia (1997)
* CHiPs '99 (1998) (TV)
* Mach 2 (2001)
* Black Scorpion - Mayor Worth (2001)
* Confidence (2003)
* Helter Skelter (2004) (telefilm)
* The Long Shot (2004) - Douglas McCloud
* Yesterday's Dreams (2005)
* Red Eye - Hoste de l'hotel Mad (2005)
* Criminal Minds - Doug Gregory (2006)
* Big Love (2006)
* The Office - Gerald Halpert (2006)
* Avatar: The Last Airbender - Pescador (La tempesta)
* All I Want for Christmas (2007) com a Arthur Nelson
* Love's Unfolding Dream (2007) com a Dr. Jackson
* No Man's Land: The Rise of Reeker (2008) com a xèrif Reed
* Lakeview Terrace (2008)
* Small Town Saturday Night (2010) com a John Ryan
* The Mentalist - Bloodsport (2011) com a Mr. Mitchell
* Parks and Recreation (2011)
* Granite Flats (2013) (TV)
* Jobs (2013) com a Edgar S. Woolard, Jr.
* Frozen (2013) com a Bishop

## Referències

* ↑ «Robert Pine», TV Guide, Triangle Publications, vol. 30, 1982, p. 22
* ↑ «Filmografia de Robert Pine». The New York Times.
* ↑ Classic Television Archive: Quinn Martin's Tales of the Unexpected (1977)
# Carolyn Shuster Fournier

Carolyn Shuster Fournier, (Columbia (Missouri), Estats Units, 23 d'agost, 1956), és una organista i musicòloga franco-americana.

## Biografia

Va estudiar piano i violí abans de dedicar-se a l'orgue als tretze anys. Després d'estudiar al "Wheaton College Conservatory" de Norton, Massachusetts i al "New England Conservatory" de Boston, va anar a París per millorar els seus estudis d'orgue. Va rebre un premi a l'excel·lència a la classe de Marie-Claire Alain al conservatori de "Rueil-Malmaison" i un primer premi d'orgue al conservatori de "Boulogne-Billancourt" a la classe d'André Isoir.
Va dedicar la seva tesi doctoral en musicologia a la Universitat de Tours a l'orgue Cavaillé-Coll.
Organista de la catedral americana de París, l'any 1989 esdevingué organista titular de l'orgue del cor de l'Església de la Santíssima Trinitat. Amb seu a París, té una carrera concertística a Europa i als Estats Units. El seu repertori abasta gairebé quatre segles i s'estén a les creacions contemporànies.

## Discografia

* Alexis Chauvet, al gran orgue Clicquot-Cavaillé-Coll de la catedral de Versalles i a l'orgue John Abbey de l'església parroquial dels Marines per a EMA (Socadisc Distribution)
* Elegie, In Memoriam Marcel Dupré (1886-1972), sobre el gran orgue A. Cavaillé-Coll de l'església de Saint-Bernhard de Magúncia
* Merklin-Schütz de l'Església Reformada de l'Esperit Sant de París, amb el violoncel·lista Julius Berger, per a Schott
* Un americà a París, al gran orgue de l'església de la Madeleine de París per a Ligia Digital (Distribution Harmonia Mundi)
* In Memoriam Nadia Boulanger (1887-1979), al gran orgue A. Cavaillé-Coll de l'església Saint-Antoine-des-Quinze-Vingts de París, amb la participació de Magali Léger (Ligia Digital, Distribution Harmonia Mundi, 2010)

## Estrenes

El 2018 va estrenar 'Offertoire en la mineur per a orgue d'Alice Lesur.

## Títols i recompenses

* Cavaller de les Arts i les Lletres (2007)
* Medalla d'or i premi a l'excel·lència d'orgue del Conservatori Nacional de Rueil-Malmaison
* Primer premi d'orgue del Conservatori Superior de Boulogne-Billancourt

## Referències

* ↑ SUDOC 041377834

## Bibliografia

* Un siècle de vie musicale à l'église de la Trinité à Paris, 2014, Éditions L'Harmattan (ISBN 978-2-343-03485-0)
# Mario Cereghini

Mario Cereghini (Lecco, 1903 - Madesimo, 1966) va ser un arquitecte italià, conegut per les seves obres en el context del racionalisme al llac de Como. La seva carrera es va caracteritzar per un enfocament funcionalista i innovador, amb una atenció especial a la claredat de les formes i a l'ús de materials moderns.

## Biografia

Mario Cereghini va néixer a Lecco el 1903. Va estudiar arquitectura al Politecnico di Milano, on es va formar en un context d'ebullició intel·lectual i innovació conceptual. Entre els seus professors i influències es trobaven alguns dels principals representants del moviment racionalista italià.

## Obres principals

Una de les obres més conegudes de Cereghini és l'Estació de servei Cereghini del Llac de Como, situada a Lecco, tocant el llac de Como. Construïda el 1933, l'estació de servei representa un exemple emblemàtic de l'arquitectura racionalista, amb formes geomètriques rigoroses, grans vitralls i una coberta-terraç accessible, semblant al pont d'un vaixell. L'edifici, caracteritzat per un disseny avantguardista per a l'època, ha estat objecte d'una restauració conservadora i actualment s'utilitza com a bar i espai d'exposicions.

## Estil i influències

Cereghini va estar profundament influenciat pels principis del racionalisme, un moviment que defensava una arquitectura funcional, desproveïda d'ornaments superflus, i basada en l'ús racional dels materials i l'espai. Les seves obres es distingeixen per una claredat formal i una atenció a la relació entre l'edifici i el seu entorn.

## Referències

* ↑ «Estació de servei Cereghini del llac de Coma, Lungolario Piave - Lecco (LC) – Arquitectures – Lombardia Beni Culturali».

## Enllaços externs

* Biografia i obres de Mario Cereghini
# Paul Mescal

Paul Mescal (Maynooth, 2 de febrer de 1996) és un actor irlandès. Va iniciar la seva carrera l'any 2013 com actor de teatre apareixent en diverses obres a Dublín. Posteriorment, va guanyar reconeixement a la televisió protagonitzant la minisèrie Gent Normal amb el personatge de Connell Waldron, actuació amb la qual va guanyar un BAFTA TV i estigué nominat als Premis Emmy.
Va protagonitzar la pel·lícula Aftersun (2022), amb la qual va ser nominat com a millor actor als Premis Óscar així com als Premis de la Crítica Cinematogràfica, els BAFTA i els Globus d'Or.

## Referències

* ↑ «BAFTA TV 2021: The Winners and Nominations for the Virgin Media British Academy Television Awards and British Academy Television Craft Awards» (en anglès), 28-04-2021. [Consulta: 30 desembre 2023].
* ↑ «Normal People receives four Emmy nominations» (en anglès), 28-07-2020.
# Jakub Wujek

Jakub Wujek (1541 – 27 d'abril de 1597) fou un sacerdot jessuïta i escriptor religiós polonès famós per haver traduït la Bíblia al polonès.
Va estudiar a l'Acadèmia de Cracòvia de la Universitat Jagellònica, després a Viena i al Collegium Romanum. Acadèmic erudit, tenia un excel·lent domini de les llengües grega antiga, llatina i hebrea. A més de la traducció de la Bíblia, també és conegut pels seus treballs dogmàtics i va tenir molta fama amb les seves col·leccions de sermons Postilla catholica (1573-1575) i Postilla minor (1579-1580).

## Referències

* ↑ O'Neill, Charles E. «Wujek, Jakub». A: Diccionario histórico de la Compañía de Jesús: Piatti-Zwaans (en castellà). Universidad Pontificia Comillas, 2001, p. 4052. ISBN 978-84-8468-040-6.
* ↑ Encyklopedia sztuki polskiej. Kraków: Wydawn. R. Kluszczyński, 1996, p. 768. ISBN 83-88080-56-3.
# Jean-Martin Charcot

Jean-Martin Charcot (París, 29 de novembre de 1825 - Montsauche-les-Settons, 16 d'agost de 1893) va ser un neuròleg francès, professor d'anatomia patològica, titular de la càtedra de malalties del sistema nerviós, membre de l'Académie de médecine (1873) i de l'Académie des Sciences (1883).
Se'l considera, juntament amb Guillaume Duchenne, pare de la neurologia moderna i un dels més grans metges francesos de la història de la medicina.
A partir de 1862 va prestar els seus serveis en l'Hospital de la Salpêtrière de París, hospital que es va fer famós per les investigacions sobre la histèria. Les classes dels dimarts atreien una concurrència tan nodrida com selecta, incloent-se entre els assistents celebritats com Gilles de la Tourette, Sigmund Freud, Axel Munthe, Jean Leguirec, i d'altres, sent un dels iniciadors de la psicopatologia. El treball de Charcot va fer pensar a Sigmund Freud en la possibilitat de l'existència de mecanismes inconscients que regulen la nostra vida i que més endavant desenvoluparà a la seva teoria de la psicoanàlisi.
Charcot va demostrar que la hipnosi podia induir els símptomes de la histèria (paràlisi) en subjectes normals i que podia alleugerir els símptomes dels pacients histèrics per suggestió hipnòtica. El 1882 va crear una càtedra de clínica de les malalties nervioses (la primera càtedra de neurologia) en la Salpêtrière, centrant els seus estudis en la histèria, l'epilèpsia i altres trastorns neurològics.
Va descobrir nombroses malalties i síndromes neurològiques com l'esclerosi lateral amiotròfica (ELA), que va diferenciar de l'atròfia muscular de Duchenne-Aran, la neuropatia de Charcot-Marie-Tooth, l'esclerosi múltiple i altres neuropaties. També és conegut per la síndrome de Charcot (artropaties del genoll, maluc i altres articulacions). El "peu de Charcot" és un quadre que s'observa amb relativa freqüència en els diabètics, semblant a una cel·lulitis.
Al nostre país va tenir com a deixeble el psiquiatre sabadellenc Francesc de Paula Xercavins i Rius.

## Obres escrites

* Leçons cliniques sur les maladies des veillards et les maladies chroniques (1867)
* Leçons sur les maladies du foie, des voies biliaires et des reins (1877)
* Leçons sur les maladies du système nerveux (1872-1887)

## Referències

* ↑ «Jean-Martin Charcot». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Biografia amb il·lustracions i detalls web del Centre hospitalier Charcot Arxivat 2008-02-05 a Wayback Machine. (francès)
* Jean Martin Charcot, La foi qui guérit Arxivat 2008-01-18 a Wayback Machine., Éditions Félix Alcan, París, 1897 (francès)
# Fred Gamble

Fred Gamble va ser un pilot de curses automobilístiques estatunidenc que va arribar a disputar curses de Fórmula 1.
Fred Gamble va néixer el 17 de març del 1932 a Pittsburgh, Pennsilvània, Estats Units.

## A la F1

Va debutar a la novena i penúltima cursa de la temporada 1960 (l'onzena temporada de la història) del campionat del món de la Fórmula 1, disputant el 4 de setembre del 1960 el GP d'Itàlia al Circuit de Monza.
Fred Gamble va participar en una única prova puntuable pel campionat de la F1, aconseguint finalitzar la cursa en desena posició i no assolí cap punt pel campionat del món de pilots.

## Resultats a la Fórmula 1

| Any | Equip | Xassís | Motor | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | Posició | Punts |
| 1960 | Camoradi International | Behra-Porsche Special | Porsche | ARG | MON | 500 | HOL | BEL | FRA | GBR | POR | ITA 10 | USA | - | 0 |

### Resum

| Curses: | Victòries: | Pòdiums: | Poles: | Voltes ràpides: | Punts: |
| 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
# Štěpánka Jelínková

Štěpánka Jelínková (Praga, 30 d'agost de 1911 - Praga, 24 de novembre de 1996) fou una soprano txeca que el 1950 va enregistrar amb el director Jaroslav Vogel Jenůfa de Leoš Janáček.

## Referències

* ↑ «Biografia» (en txec). cestipevci. [Consulta: 27 desembre 2016].
# Julian Pölsler

Julian Roman Pölsler (born 1954) (nascut el 1954) és un director de cinema, director de teatre i guionista austríac. Pölsler va néixer el la muntanya Kreuzberg sobre el poble de Sankt Lorenzen im Paltental a Estíria, Àustria. Va estudiar direcció i producció cinematogràfica a la Universitat de Música i Interpretació a Viena.També va estudiar direcció i dramatúrgia a l'Institut de Gestió cultural al Seminari Max Reinhardt, després del qual va treballar com a assistent de direcció d'Axel Corti.
L'any 1982, va començar a dirigir telefilms i òpera. Des de 2003, Pölsler ha ocupat llocs de professor al departament de dramatúrgia al Conservatori de Viena i al departament d'informàtica i mitjans de comunicació de la Universitat Tecnològica de Viena. El 2006, es va convertir en director de teatre a Klosterneuburg. Pölsler viu i treballa a Viena i Munic. El seu llargmetratge més recent Die Wand va guanyar el premi Premi del Jurat Ecumènic al Festival Internacional de Cinema de Berlín el 2012, i va ser seleccionat com a entrada austríaca per al Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa als Premis Oscar de 2013.

## Filmografia

| Any | Títol | Notes |
| 1991 | Sehnsüchte oder Es ist alles unheimlich leicht | Telefilm, director i guionista |
| 1992 | Der Unschuldsengel | Telefilm, director |
| 1992 | Die Hausmeisterin | Sèrie de televisió, 5 episodis, director |
| 1993 | Tschau Tscharlie | Telefilm, director |
| 1993 | Wildbach | Sèrie de televisió, director |
| 1995 | Die Kreuzfahrt | Telefilm, director |
| 1995 | Die Fernsehsaga – Eine steirische Fernsehgeschichte | Telefilm, director, guionista, i actor |
| 1995 | Auf immer und ewig | Sèrie de televisió, director |
| 1997 | München ruft | Telefilm, director |
| 1999 | Der Schandfleck | Telefilm, director i guionista |
| 2000 | Wir sind da! Juden in Deutschland nach 1945 | Sèrie de televisió documental, director |
| 2000 | Fast ein Gentleman | Sèrie de televisió, 1 episodi, director |
| 2000 | Zärtliche Sterne | Telefilm, director |
| 2000 | Polt muss weinen | Telefilm, director i guionista |
| 2001 | Sommer und Bolten: Gute Ärzte, keine Engel | Sèrie de televisió, director |
| 2001 | Blumen für Polt | Telefilm, director i guionista |
| 2003 | Himmel Polt und Hölle | Telefilm, director i guionista |
| 2003 | Polterabend | Telefilm, director i guionista |
| 2005 | Daniel Käfer – Die Villen der Frau Hürsch | Telefilm, director i guionista |
| 2008 | Daniel Käfer – Die Schattenuhr | Telefilm, director i guionista |
| 2009 | Geliebter Johann Geliebte Ann} | Telefilm, director i guionista |
| 2012 | Die Wand | Director i guionista |
| 2013 | Universum History | Sèrie de televisió, 1 episodi, director i guionista |
| 2013 | Bella Block | Sèrie de televisió, 2 episodis, director |

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Julian Roman Pölsler». Festival Scope. Arxivat de l'original el 29 October 2013. [Consulta: 24 octubre 2013].
* 1 2 3 «Die Wand». Berlinale, 2012. [Consulta: 24 octubre 2013].
* ↑ «Oscars: Austria Goes to 'The Wall' for Foreign-Language Entry». The Hollywood Reporter. [Consulta: 24 octubre 2013].
# Gary Sherman

Gary Sherman (Chicago, 1945) és un guionista, productor i director nord-americà de cinema. És conegut per la seva prolífica obra en el gènere del cinema de terror, del qual ha dirigit films com Death Line, Dead & Buried i Poltergeist III.

## Referències

* ↑ «IMDb». Gary Sherman. [Consulta: 20 febrer 2017].