OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Erich von Stroheim

Erich Oswald Hans Carl Maria von Stroheim (nascut Erich Oswald Stroheim; 22 de setembre de 1885 - 12 de maig de 1957) va ser un director, guionista, actor i productor austríac-nord-americà, més conegut com a estrella de cinema i director visionari avantguardista, de l'època silenciosa.
Stroheim va néixer a Viena, Àustria el 1885, fill de Benno Stroheim, un fabricant de barrets de classe mitjana i Johanna Bondy, tots dos jueus practicants.
La seva pel·lícula de 1924 Greed (una adaptació de la novel·la de 1899 de Frank Norris McTeague) és considerada una de les millors pel·lícules i de les més importants que s'han fet mai.
Després dels enfrontaments amb els caps d'estudis de Hollywood per problemes de pressupost i drets dels treballadors, a Stroheim li va costar trobar feina com a director i, posteriorment, es va convertir en un actor de personatges, molt respectat especialment al cinema francès.
Per les seves primeres innovacions com a director, Stroheim encara és celebrat com un dels primers directors d'autor. Va ajudar a introduir trames més sofisticades i a alimentar els corrents sexuals i psicològics al cinema. Va morir a França el 1957, als 71 anys.

## Filmografia com a director

* 1919:Blind Husbands
* 1920: The Devil's Passkey
* 1922: Foolish Wives
* 1923: Merry-Go-Round
* 1923-25: Greed
* 1925: The Merry Widow
* 1926-28: The Wedding March
* 1928: The Honeymoon
* 1928: Queen Kelly
* 1929: The Great Gabbo
* 1932-33: Walking Down Broadway / Hello Sister

## Bibliografia

* Koszarski, Richard. The Man who loved to hate: Erich von Stroheim and Hollywood. Oxford New York: Oxford university press, 1983. ISBN 978-0-19-503239-0.
# The Circle

The Circle (El Cercle) és el títol de l'onzè àlbum d'estudi de la banda Bon Jovi. Produït per John Shanks, l'àlbum va ser llançat el 10 de novembre de 2009, amb el senzill "We Weren't Born to Follow". L'edició de luxe de The Circle inclou les dotze cançons de l'àlbum complet, més un DVD del documental de 2009 When We Were Beautiful, dirigit per Phil Griffin. El documental segueix a la banda a través de la seva gira 2007/08 Lost Highway Tour.

## Llista de cançons

| N. | Títol | Durada |
| 1 | We Weren't Born To Follow | 4:03 |
| 2 | When We Were Beautiful | 5:18 |
| 3 | Work For The Working Man | 4:03 |
| 4 | Superman Tonight | 5:12 |
| 5 | Bullet | 3:50 |
| 6 | Thorn In My Side | 4:05 |
| 7 | Live Before You Die | 4:18 |
| 8 | Brokenpromiseland | 4:57 |
| 9 | Love's The Only Rule | 4:38 |
| 10 | Fast Cars | 3:16 |
| 11 | Happy Now | 4:21 |
| 12 | Learn To Love | 4:39 |

## Referències

* ↑ «The Circle». [Consulta: 28 març 2011].
# Aloeides lutescens

Aloeides lutescens és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels licènids (Lycaenidae). És endèmica de Sud-àfrica, on és coneguda per les planícies sorrenques al llarg del riu Breede a la zona de Worcester i Robertson Karoo, al Cap Occidental.
L'envergadura de les ales és de 25 a 28 mm per als mascles i de 27 a 33 mm per a les femelles. Els adults estan estant volant de setembre a desembre i de nou de gener a març en dues generacions per any.
Les larves probablement s'alimenten d'espècies d'Aspalathus.

## Referències

* ↑ Woodhall, Steve. Struik. Field Guide to Butterflies of South Africa (en anglès), 2005. ISBN 978-1-86872-724-7.
* ↑ Gimenez Dixon, M. «Aloeides lutescens» (en anglès) p. e.T885A13088921. IUCN Red List of Threatened Species 1996, 1996. DOI: 10.2305/IUCN.UK.1996.RLTS.T885A13088921.en.
# Robert LeRoy

Robert LeRoy (Nova York, 7 de febrer de 1885 − Nova York, 8 de setembre de 1946) fou un tennista estatunidenc guanyador de dues medalles d'argent en els Jocs Olímpics de St. Louis de 1904.
Es casà amb la també tennista Grace Arnold Moore.

## Carrera esportiva

El 1904 aconseguí guanyar la final masculina individual del torneig de tennis de la National Collegiate Athletic Association, un fet que repetí el 1906. El 1907 fou finalista a l'Open dels Estats Units, on perdé la final davant el seu compatriota William Larned per 6−2, 6−2 i 6−4. Així mateix, va aconseguir guanyar el Masters de Cincinnati els anys 1907, 1908 i 1909 (també fou finalista el 1906).
Va participar, als 19 anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 1904 realitzats a Saint Louis (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la competició individual masculina al perdre la final olímpica davant el seu compatriota Beals Wright. En aquests mateixos Jocs participà en la competició de dobles masculins, fent parella amb Alphonzo Bell, amb el qual guanyà una nova medalla de plata.

## Torneigs de Grand Slam
### Individual: 1 (0−1)

| Resultat | Núm. | Any | Torneig | Oponent en la final | Marcador |
| Finalista | 1. | 1907 | U.S. National Championships | William Larned | 2−6, 2−6, 4−6 |

## Jocs Olímpics
### Individual

| Any | Campionat | Oponent | Resultat |
| 1904 | Jocs Olímpics, Saint Louis, Estats Units | Beals Wright | 3−6, 4−6 |

### Dobles

| Any | Campionat | Parella | Oponents | Resultat |
| 1904 | Jocs Olímpics, Saint Louis, Estats Units | Alphonzo Bell | Beals Wright Edgar Leonard | 4−6, 4−6 |
# Anne Jardin

Anne Jardin (Montreal, 26 de juliol de 1959), coneguda posteriorment amb el nom de casada Anne Alexander, és una nedadora quebequesa, ja retirada, especialista en estil lliure, que va competir durant la dècada del 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Montreal, on va disputar quatre proves del programa de natació. Va guanyar la medalla de bronze en els 4x100 metres lliures, formant equip amb Becky Smith, Gail Amundrud i Barbara Clark, i en els 4x100 metres estils, formant equip amb Susan Sloan, Robin Corsiglia i Wendy Hogg. En els 100 i 200 metres lliures quedà eliminada en sèries. El boicot canadenc als Jocs de Moscou de 1980 impedí la seva participació en uns segons Jocs.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de bronze al Campionat del Món de natació de 1975, dues medalles de plata i una de bronze als Jocs Panamericans de 1975 i 1979 i una d'or als Jocs de la Commonwealth de 1974. El 1978 va establir el rècord del món dels 50 metres lliures amb un temps de 26,74 segons. Es va retirar el 1982.
La seva neboda Barbara Jardin també és una destacada nedadora.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Anne Jardin». [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ «Athlete Profile Search - Anne Alexander» (en anglès). Comitè Olímpic Canadenc. Arxivat de l'original el 2007-03-10. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ «Slow start dooms Canadian freestyle relay» (en anglès canadenc). [Consulta: 6 juliol 2021].
# If Darkness Had a Son

«If Darkness Had a Son» és el quaranta-dosè senzill de la banda estatunidenca Metallica, presentat com a tercer de l'àlbum 72 Seasons l'1 de març de 2023.
La cançó es va presentar el dia abans de la seva publicació mitjançant un vídeo curt penjat a la xarxa social TikTok de la banda, que a mostra Metallica interpretant-ne un fragment.
Van editar un videoclip dirigit per Tim Saccenti i filmat a Los Angeles el 9 de gener de 2023, que també va publicar al seu canal de YouTube coincidint amb el llançament del senzill.

## Crèdits

* James Hetfield – cantant, guitarra rítmica
* Lars Ulrich – bateria
* Kirk Hammett – guitarra principal
* Robert Trujillo – baix

## Referències

* ↑ Petersen, Justice. «Metallica Release New Single “If Darkness Had A Son”» (en anglès). ChicagoMusicGuide.com. [Consulta: 28 octubre 2024].
* ↑ Kreps, Daniel. «Metallica Drop New Seven-Minute Epic ‘If Darkness Had a Son’» (en anglès). Rolling Stone, 01-03-2023. [Consulta: 28 octubre 2024].
# Dolichopareias

Dolichopareias disjectus és una espècie extinta de tetràpode lepospòndil que va viure a la fi del període Carbonífer en el que avui és Escòcia.

## Referències

* ↑ «Dolichopareias Watson 1928». Paleobiology Database. Fossilworks. [Consulta: 10 novembre 2024].
* ↑ Brough, Margaret C; Brough, J. «I. The lower Carboniferous microsaurs» (en anglès). Philosophical Transactions of the Royal Society of London. Series B, Biological Sciences, 252, 776, 6-1967, pàg. 107–129. DOI: 10.1098/rstb.1967.0004. ISSN: 2054-0280.
# Platycercus caledonicus

Platycercus caledonicus és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita zones boscoses i medi humà de Tasmània i algunes illes de l'Estret de Bass.

## Referències

* ↑ IUCN «Platycercus caledonicus» (en anglès). BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2016, 01-10-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t22685104a93058976.en.
# Qatar SC Doha

L'Qatar SC Doha (àrab: نادي قطر الرياضي, Nādī Qaṭar-Riyāḍī, ‘Club Esportiu de Qatar’) és un club qatarià de futbol de la ciutat de Doha.

## Història

El club es fundà l'any 1959 amb el nom d'Al Nasour, més tard anomenat Nadi Qatar. El 1972 es fusionà amb Al Oruba i Al Esteqlal mantenint el nom d'aquest darrer. El 1981 adoptà el nom Qatar SC.

## Palmarès

* Lliga qatariana de futbol:
       1967, 1968, 1969, 1970, 1971 Al-Oruba
       1973, 1977 Al-Esteqlal
       2003 Qatar SC
* Copa de l'Emir de Qatar:
       1974, 1976, 2001
* Copa Príncep de la Corona de Qatar:
       2002, 2004, 2009
* Copa del Xeic Jassem de Qatar:
       1983, 1984, 1987, 1995

## Jugadors destacats

* Fabrice Akwá
* Claudio Caniggia
* Razzaq Farhan
* Marcel Desailly
* Christophe Dugarry
* Francisco Lima
* Ahmed Dokhi
* Jay-Jay Okocha
* Ali Karimi
* Taisir Al-Jassim
* Eric Djemba-Djemba

## Referències

* ↑ «Archived copy» (en àrab). ta7keem.com, 12-10-2011. Arxivat de l'original el 3 març 2016.
* ↑ «Qatar - List of Champions».
* 1 2 3 «Qatar - List of Cup Winners».
# Al-Gharafa SC Doha

L'Al-Gharafa SC Doha (àrab: نادي الغرافة الرياضي, Nādī al-Ḡarāfa ar-Riyāḍī, ‘Club Esportiu d'al-Gharafa’) és un club de futbol qatarià de la ciutat de Doha.
El club fou fundat el 1979 amb el nom d'Al Ittihad Doha. Adoptà l'actual nom el 2004.

## Palmarès

* Lliga qatariana de futbol:
       1991–92, 1997–98, 2001–02, 2004–05, 2007–08, 2008–09, 2009–10
* Segona Divisió
       1979–80, 1981–82, 1983–84, 1986–87
* Copa de l'Emir de Qatar:
       1994–95, 1995–96, 1996–97, 1997–98, 2001–02, 2009, 2012
* Copa Príncep de la Corona de Qatar:
       2000, 2010, 2011
* Copa de les Estrelles de Qatar:
       2009, 2017–18, 2018–19
* Copa Príncep de la Corona de Qatar:
       2005, 2007
* Recopa aràbiga de futbol
       1999

## Jugadors destacats

* Samir Amirèche
* Djamel Belmadi
* Fabrice Akwá
* A'ala Hubail
* Alexandre da Silva Mariano
* Fernandão
* Araújo
* Rodrigo Mendes
* Sergio Ricardo
* Sonny Anderson
* Emad Mohammed
* Younis Mahmoud
* Nashat Akram
* Radhi Shnaishil
* Marcel Desailly
* Otmane El Assas
* Fawzi Bashir
* Paulo Wanchope
* Sirous Ghayeghran
* Tony Yeboah
* Bakari Koné
* Norberto Mulenessa Maurito
* Pius Ndiefi
* Abdoul Salam Sow
* Hakan Yakin

## Referències

* ↑ «تاريخ النادي» (en àrab). algharafa.com. Arxivat de l'original el 26 agost 2017.
* ↑ «Qatar - List of Champions».
* 1 2 3 4 «Qatar - List of Cup Winners».

## Enllaços externs

* [ Al-Gharafa SC Doha - Lloc web oficial]
# Interior del Moulin de la Galette

Interior del Moulin de la Galette és una pintura a l'oli realitzada per Ramon Casas entre 1890 i 1891 a Barcelona i que actualment exposada al Museu Nacional d'Art de Catalunya de Barcelona.

## Autor

Ramon Casas (Barcelona, 1866-1932) va ser el millor pintor de la primera generació modernista i, junt amb Santiago Rusiñol, l'impulsor de la renovació de la pintura catalana de finals del segle xix. Amb tan sols 15 anys va iniciar una estada a París per ampliar la seva formació que es va prolongar tres anys. Cal destacar els dots de Casas per a la pintura i per al dibuix, així com la seva capacitat per conrear amb el mateix èxit el paisatge i el retrat, si bé va ser aquest darrer gènere el que li va proporcionar un major reconeixement i el va consagrar com el retratista més cobejat per la burgesia barcelonina.

## Història

L'obra forma part d'una sèrie d'interiors del popular ball del Moulin de la Galette de Montmartre que Ramon Casas va pintar durant la seva estada a París, entre el començament de l'hivern de 1890 i principis de l'estiu de 1891.
Va figurar a la segona exposició que Casas va celebrar a la Sala Parés, al novembre de 1891, juntament amb els seus amics Rusiñol i Clarasó. Més recentment va formar part de l'exposició que, amb el títol Ramon Casas. El pintor del modernisme va organitzar el Museu Nacional d'Art de Catalunya entre gener i abril de 2001.
Actualment es troba exposada a la Sala d'Avantguarda de la Col·lecció d'Art Modern (espai anteriorment dedicat a Joaquim Torres-García), juntament amb un Collage-pintura de Joan Miró, obra que data d'un període fonamental en la trajectòria d'aquest artista, el de l'anomenada 'antipintura'. Aquesta peça fou dipositada al Museu pel Ministeri de Cultura, gràcies a una dació en pagament d'impostos. L'obra complementa l'obra Plein air, fruit de la vida bohèmia que Casas va compartir a París amb Santiago Rusiñol, i Le bal blanc i La llotja d'Hermen Anglada Camarasa. Aquestes dues darreres pintures daten de principis del segle xx, i omplen el buit d'obres d'aquest període de l'artista, del qual només es comptava amb una obra de petit format.

## Descripció

Representa el mateix angle, al costat de l'orquestra, que la pintura Ball del Moulin de la Galette que es conserva al Museu del Cau Ferrat de Sitges. Tanmateix Casas no pinta aquí el bullici nocturn habitual del cèlebre local sinó que representa una atractiva escena en el qual una noia a primer terme es mostra indiferent a l'actitud amorosa d'una parella i a la música que interpreta, dalt l'estrada, un dels músics.

## Referències

* ↑ Inventari 214988-000
* ↑ «Noves obres de Miró, Casas, Anglada Camarasa i Lluís Rigalt al MNAC». Arxivat de l'original el 2012-05-31. [Consulta: 31 maig 2012].
* ↑ Noves adquisicions art modern Arxivat 2011-09-11 a Wayback Machine. PDF

## Bibliografia

* Doñate, Mercè; Mendoza, Cristina: Ramon Casas. El pintor del modernismo. MNAC. 2001. ISBN 84-8043-077-X
# Molly C. Quinn

Molly Caitlyn Quinn (Texarkana (Texas), Estats Units, 8 d'octubre de 1993) és una actriu estatunidenca coneguda principalment pel paper d'"Alexis Castle" en la sèrie Castle. Va debutar el 2006 fent el paper de "Liz" a Camp Winoaka.

## Filmografia
### Cinema

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2007 | Walk Hard: The Dewey Cox Story | Jove amb Pinups | |
| 2009 | My One and Only | Paula | |
| 2009 | Conte de Nadal (A Christmas Carol) | Belinda Cratchit | |
| 2009 | The Sacrifice | Esmee Johnson | Curtmetratge |
| 2010 | Avalon High | Jenny | |
| 2010 | Winx Club: The Secret of the Lost Kingdom | Princesa Bloom | Veu |
| 2012 | The First Time | Erica | |
| 2013 | Hansel & Gretel Get Baked | Gretel | També productora associada |
| 2013 | Superman: Unbound | Kara/Supergirl | Veu |
| 2013 | We're the Millers | Melissa Fitzgerald | |
| 2013 | Winx Club 3D: Magical Adventure | Princesa Bloom | Veu |

### Televisió

| Any | Títol | Paper | Notes |
| 2009–present | Castle | Alexis Castle | Paper principal |
| 2011 | Ben 10: Ultimate Alien | Eunice | 2 episodis (veu) |
| 2011–present | Winx Club | Princesa Bloom | Veu |

## Referències

* ↑ Brand, Aaron. «Local teen lands role on new ABC series», 09-03-2009. Arxivat de l'original el 13-04-2009. [Consulta: 4 abril 2021].
* ↑ «Molly C. Quinn - Karriere» (en alemany). Serienjunkies. [Consulta: 4 abril 2021]. «Ihr Schauspieldebüt gibt Molly Quinn in dem Familienfilm „Camp Winoaka“ im Jahr 2006»
* ↑ «Molly Quinn: Filmography». The New York Times. [Consulta: 29 juny 2009].
# Peter Farrelly

Peter Farrelly (Phoenixville, Pennsilvània, Estats Units d'Amèrica, 17 de desembre de 1956) és un director, guionista, productor i novel·lista estatunidenc. El seu germà Bobby és igualment director i guionista.

## Filmografia
### Director

* 1994: Dos ximples molt ximples (Dumb and Dumber) (codirigida amb Bobby Farrelly)
* 1996: Un parell de sonats (Kingpin) (codirigida amb Bobby Farrelly)
* 1998: There's Something About Mary (codirigida amb Bobby Farrelly)
* 2000: Me, Myself & Irene (codirigida amb Bobby Farrelly)
* 2001: Osmosis Jones (codirigida amb Bobby Farrelly)
* 2001: Shallow Hal (codirigida amb Bobby Farrelly)
* 2003: Stuck On You (codirigida amb Bobby Farrelly)
* 2003: Blitt Happens (TV) (codirigida amb Bobby Farrelly)
* 2005: Amor en joc (Fever Pitch) (codirigida amb Bobby Farrelly)
* 2007: The Heartbreak Kid (codirigida amb Bobby Farrelly)
* 2011: Hall Pass (codirigida amb Bobby Farrelly)
* 2012: The Three Stooges (coréalisé amb Bobby Farrelly)
* 2013: Movie 43 - segment The Pitch
* 2014: Dumb and Dumber To (codirigida amb Bobby Farrelly)
* 2018: Green book
* 2022: The Greatest Beer Run Ever
* 2024: Ricky Stanicky

### Guionista

* 1987: Paul Reiser: Out on a Whim (TV)
* 1992: Seinfeld (sèrie TV) - temporada 4, episodi 10
* 1994: Dos ximples molt ximples (Dumb and Dumber)
* 1998: There's Something About Mary
* 1999: Outside Providence de Michael Corrente (adaptació de la seva pròpia novel·la)
* 2000: Me, Myself & Irene
* 2001: Shallow Hal
* 2003: Stuck On You
* 2003: Blitt Happens (TV)
* 2007: The Heartbreak Kid
* 2011: Hall Pass
* 2012: The Three Stooges
* 2014: Dumb and Dumber To
* 2017-present: Loudermilk (sèrie TV) (creador)
* 2018: Green book

## Novel·la

* 1988: Outside Providence

## Premis i nominacions

* Globus d'Or del 2019: Millor guió per a Green book.
* Oscar: Oscar a la millor pel·lícula per a Green book.
# Pinzell

El pinzell és un instrument format per un feix de filaments que poden ser de materials diversos, usualment pèls, fixats a l'extrem d'un mànec de fusta per una virolla i que té la propietat de retenir líquids de diferents densitats. Es fa servir normalment per estendre pintura o cola amb precisió variable sobre una superfície.

## Vegeu també

* Tinter

## Referències

* ↑ «Resultats de la consulta - Entrada coincident: pinzell.». Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 8 juliol 2023].
* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.168. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 6 desembre 2014].
# Andròmeda V

Andròmeda V (And V, PGC 3097824, LEDA 3097824) és una galàxia nana esferoïdal situada a uns 2,52 milions d'anys llum de distància de la constel·lació d'Andròmeda.
Andròmeda V va ser descoberta per Armandroff et al. i publicat el 1998 després de l'anàlisi de la versió digitalitzada del segon Palomar Sky Survey.
La metal·licitat d'Andròmeda V se situa per sobre de la relació de metal·licitat i lluminositat mitjana de les galàxies nanes del Grup Local.

## Vegeu també

* Llista de les galàxies satèl·lit d'Andròmeda

## Referències

* 1 2 «The observed properties of dwarf galaxies in and around the Local Group» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 05-06-2012, pàg. 4. DOI: 10.1088/0004-6256/144/1/4.
* ↑ «The Local Tully-Fisher relation for dwarf galaxies». Astronomical Journal, 2017, pàg. 6–6. DOI: 10.3847/1538-3881/153/1/6.
* 1 2 Andreas Koch «A kinematic study of the Andromeda dwarf spheroidal system» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 26-04-2013, pàg. 172. DOI: 10.1088/0004-637X/768/2/172.
* 1 2 Laurent Cambrésy «HYPERLEDA. I. Identification and designation of galaxies» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 25-11-2003, pàg. 45–55. DOI: 10.1051/0004-6361:20031411.
* ↑ «NAME Andromeda V». SIMBAD. Centre de données astronomiques de Strasbourg.
* ↑ «NASA/IPAC Extragalactic Database». Results for Andromeda V. [Consulta: 10 abril 2020].
* ↑ Armandroff, Taft E.; Davies, James E.; Jacoby, George H. «A Survey for Low Surface Brightness Galaxies around M31. I. The Newly Discovered Dwarf Andromeda V». The Astronomical Journal, 116, 5, 01-11-1998, pàg. 2287–2296. arXiv: astro-ph/9807232. Bibcode: 1998AJ....116.2287A. DOI: 10.1086/300619.
* ↑ McConnachie, A. W.; Irwin, M. J.; Ferguson, A. M. N.; Ibata, R. A.; Lewis, G. F. «Distances and metallicities for 17 Local Group galaxies». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 356, 4, 2005, pàg. 979–997. arXiv: astro-ph/0410489. Bibcode: 2005MNRAS.356..979M. DOI: 10.1111/j.1365-2966.2004.08514.x.
* ↑ van den Bergh, Sidney «Updated Information on the Local Group». The Publications of the Astronomical Society of the Pacific, 112, 770, 4-2000, pàg. 529–536. arXiv: astro-ph/0001040. Bibcode: 2000PASP..112..529V. DOI: 10.1086/316548.

## Enllaços externs

* SEDS: Dwarf Spheroidal Galaxy Andromeda V (anglès)
* SIMBAD: And V -- Galaxy (anglès)
# Plens de gràcia

Plens de gràcia (títol original en castellà, Llenos de gracia) és una pel·lícula espanyola de comèdia de l'any 2022 dirigida per Roberto Bueso i amb Carmen Machi com a principal protagonista. La pel·lícula està inspirada en fets reals, narrats al llibre La revolución emocional (2019), d'Inma Puig. S'ha doblat al valencià per a À Punt.

## Argument

Marina (Carmen Machi), una monja molt atípica, arriba l'estiu del 1994 a El Parral, un col·legi amenaçat de tancament. Tot i que els interns, nois sense família, la reben amb diverses bretolades, la Marina té una idea que canviarà tot: formar un equip de futbol. Amb l'ajuda de dues monges: l'Angelines (Paula Usero), innocent i fràgil, i la Tatiana (Anis Doroftei), bruta i bondadosa, crearà una cosa semblant a una família de debò. Anys més tard, en Valdo (Dairon Tallon), un dels nois, debutarà al primer equip del Reial Madrid.

## Repartiment

* Carmen Machi com la germana Marina
* Paula Usero com la germana Angelines
* Pablo Chiapella com a Rafa
* Manolo Solo com a Vicario
* Nuria González com a Julia
* Anis Doroftei com la germana Tatiana
* Dairon Tallon com a Valdo
* Adrián López com a Sebas
* Pau Márquez com a Bichi
* Adrián Marín com a Rachid
* Diego Neira com a Jasón
* Diego Muñoz com a Tomás
* Divine Ogbebor com a Ebaué
* Víctor Pons com a Dimitri
* Álex Boquizo com a Walter
* Rubén Pons com a Iván
* Nacho Blat com a Gambita
* Neus Agulló com la germana Josefa
* Carme Capdet com la germana Lourdes

## Estrena

La pel·lícula va ser distribuïda per Paramount Pictures i es va preestrenar al Festival de Cinema de Màlaga per després tenir la seva estrena oficial en cinemes el 24 de maig de 2022.

## Referències

* ↑ «Plens de gràcia». Superdeporte. [Consulta: 10 novembre 2024].
* ↑ «La película 'Llenos de gracia' revive la bonita historia entre una monja y el ex del Málaga CF Valdo» (en castellà). El Español, 22-03-2022. [Consulta: 8 octubre 2023].
* ↑ «Plens de gràcia». Estudi de doblatge Garatge del so. [Consulta: 10 novembre 2024].
* ↑ «'Llenos de Gracia': dónde ver en plataformas la película española» (en castellà). Diez Minutos, 04-11-2022. [Consulta: 8 octubre 2023].
# Víctor Nieto Alcaide

Víctor Manuel Nieto Alcaide (Madrid, 1 d'abril de 1940) és un historiador de l'art, director del Departament d'Història de l'Art de la UNED i membre de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran.
A mitjan dècada de 1960 va col·laborar en la revista Artes.

## Premis

L'any 1999 i per la seva obra La vidriera española. Ocho siglos de luz de l'editorial Nerea, va obtenir el Premio Nacional de Historia de España, concedit pel Ministeri d'Educació i Cultura i dotat amb dos milions i mig de pessetes.

## Obres (selecció)

* La vidriera española: ocho siglos de luz. Editorial Nerea, 1998. ISBN 84-89569-23-1.
* El Arte del renacimiento. Historia 16, Información e Historia, S.L., 1996. ISBN 84-7679-307-3.
* Víctor Manuel Nieto Alcaide, Fernando Checa Cremades. El Renacimiento: formación y crisis del modelo clásico. Ediciones Istmo, 1980. ISBN 84-7090-108-7.
* La luz, símbolo y sistema visual: (el espacio y la luz en el arte gótico y del Renacimiento). Cátedra, 1978 Madrid. ISBN 84-376-0125-8.

## Notes

* ↑ Currículum (pdf)
* ↑ Miembro de la Real Academia de Bellas Artes de San Fernando, para cubrir la vacante dejada por José María de Azcárate tras su fallecimiento.
* ↑ Haro García, Noemí de. Grabadores contra el franquismo, pág. 397. Editorial CSIC, 2010. En Google Books. Consultat el 27 de març de 2016.
* ↑ «Premio Nacional de Historia de España». Arxivat de l'original el 2007-11-25. [Consulta: 1r juliol 2017].

## Enllaços externs

«Obra de Víctor Nieto Alcaide» a Dialnet.
* Audició de conferències de Víctor Nieto Alcaide Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.