OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kim Myeong-sun

Kim Myeong-sun (Pyongyang, 20 de gener de 1896 - Tòquio, 22 de juny de 1951) fou una novel·lista i poeta coreana de la primeria del segle xx.

## Biografia

Kim Myeong-el seu tingué els pseudònims Tansil (탄실;彈實) i Mangyangcho (망양초;望洋草); nasqué a Pyongyang al 1896. Anà a l'escola femenina Chinmyeong de Seül al 1908. Era bona estudiant; així i tot fou humiliada per la família de son pare, perquè la seua mare era una kisaeng. Deixà l'escola el 1911 i al 1913 se n'anà a Tòquio a estudiar a l'escola femenina Kojimachi. No acabà els seus estudis i torna a Corea per graduar-se a l'escola femenina Sungmyeon. Al 1919 entra en el grup Creació, el primer cercle literari de Corea que organitza Kim Dong-in i altres estudiants coreans a Tòquio. Al 1921 comença a publicar els seus poemes, i des de 1927 fins a 1930 treballa en el cinema. Tingué problemes econòmics i patí una malaltia mental ja en edat avançada. Algunes fonts al·leguen que la malaltia li la provocà una relació amorosa.

## Obra

Debuta al 1917 a una revista editada per Choe Nam-seon, Joventut (정춘), amb una novel·la curta titulada Una noia dubtosa (Uimun-ui sonyeo). Es feu coneguda pels aguts retrats psicològics amb la novel·la curta Gall dindi (Chilmyeonjo), que es publicà en la revista Il·lustració (개벽) al 1921. Continuà publicant fins a 1925. Se sap poc sobre les seues obres perquè, com apunta Kim Yung-Hee, els acadèmics no hi han fet estudis i actualment estan intentant trobar les seues obres perdudes per poder avaluar el lloc que ocupa en la història de les escriptores coreanes de ficció."

## Obres

* Una noia dubtosa (Uimun-ui sonyeo, 1917)
* Gall dindi (Chilmyeonjo, 1921)

## Referències

* ↑ Lee ed. (1993) gives 1896; Lee ed. (1983) gives 1905.
* ↑ (en coreano)
* ↑ Kim, Yung-Hee. Questioning MInds. Hawaii: University of Hawaii Press, 2010, p. 15. ISBN 978-0824834098.
* ↑ Kim, Yung-Hee. Questioning MInds. Hawaii: University of Hawaii Press, 2010, p. 16. ISBN 978-0824834098.
* ↑ Lee ed. (1993), p. 123.
* ↑ Lee ed. (1983), p. 233; Lee ed. (1993), p. 123.
* ↑ Kim, Yung-Hee. Questioning MInds. Hawaii: University of Hawaii Press, 2010, p. 17. ISBN 978-0824834098.

## Bibliografia

* Lee, Hong-jik (이홍직) ed.. 새國史事典 (Sae guksa sajeon) (Encyclopedia of Korean history). Seúl: Gyohaksa, 1983.
* Lee, Il-cheong (이일청) ed.. 인명국사대사전 (Inmyeong guksa sajeon). Seúl: Goryeo Munhwasa, 1993.
* «한국의 인물: 김명순». Korean DB. [Consulta: 3 febrer 2007].
* Kim Myong-sun Arxivat 2011-06-11 a Wayback Machine. (en anglés).
* 잊혀진 작고문인을 다시 보다 중앙일보 2009.01.14 (en coreà).
* (en coreà).
* The 'Modern' Japanese (and Korean) Taisho Woman (en anglés).
* Kim Myong-sun: Translation by Don Pixi Choi (en anglés).
# Helmut Nonn

Helmut Nonn (Mülheim del Ruhr, 18 d'octubre de 1933 - 12 de novembre de 2024) va ser un jugador d'hoquei sobre herba alemany que va competir durant les dècades de 1950 i 1960. Era germà del també jugador d'hoquei Wolfgang Nonn.

## Biografia

El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre herba. Quatre anys més tard, als Jocs de Roma, fou setè en la mateixa competició.
Entre 1956 i 1964 va disputar 60 partits internacionals. A nivell de clubs va jugar al Uhlenhorst Mülheim, amb qui guanyà la lliga alemanya del 1954, 1955, 1957, 1958, 1960 i 1964. De 1981 a 1988 va ser president d'aquest mateix club.

## Referències

* ↑ «Traueranzeigen von Helmut Nonn | Trauer-in-NRW.de» (en alemany). [Consulta: 25 novembre 2024].
* 1 2 «Olympedia – Helmut Nonn». [Consulta: 17 agost 2021].
* ↑ «hockey.de». [Consulta: 16 agost 2021].
# Ral·li de Xile

El Ral·li de Xile és un ral·li del Campionat Mundial de Ral·lis que es celebra a Xile. La seva primera edició va ser l'any 2019, entorn de la ciutat de Concepción. Tot just és la tercera prova mundialística que es celebra a l'Amèrica del Sud, després del Ral·li de l'Argentina i el Ral·li del Brasil.
L'any 2020, malgrat a tornar a formar part del Mundial, el ral·li va ser suspès per la situació del país, situació que es tornaria a repetir al 2021. No seria fins al 2023 que el ral·li tornaria a disputar-se, de nou dins del Campionat Mundial.
El ral·li sud-americà es realitza sobre terra, per pistes forestals molt tècniques, sinuoses i pedaltades.
L'únic vencedor d'aquest ral·li ha estat l'estonià Ott Tänak, que ha guanyat tant l'edició de 2019 com la de 2023, la primera amb Toyota i la segona amb un Ford de l'equip M-Sport.

## Palmarès

| Any | Pilot | Copilot | Vehicle |
| 2019 | Ott Tänak | Martin Järveoja | Toyota Yaris WRC |
| 2023 | Ott Tänak | Martin Järveoja | Ford Puma Rally1 |
| 2024 | Kalle Rovanperä | Jonne Halttunen | Toyota GR Yaris Rally1 |

## Referències

* ↑ «Todo lo que necesitas saber del Rally de Chile 2019» (en castellà). [Consulta: 22 abril 2022].
* ↑ «Chile se cae del Campeonato del Mundo de Rallyes en 2020» (en castellà), 28-11-2019. [Consulta: 22 abril 2022].
* ↑ «El Acrópolis Rally regresa al WRC en 2021 como sustituto de Chile» (en castellà), 26-03-2021. [Consulta: 22 abril 2022].
* ↑ «¡El Campeonato Mundial de Rally regresa a Chile en 2023!» (en castellà). [Consulta: 29 novembre 2022].
* ↑ «Tanak gana el primer Rally de Chile». [Consulta: 22 abril 2022].
* ↑ Sport. «Tänak se impone en el Rally de Chile y Toyota se queda con campeonato de constructores» (en castellà), 01-10-2023. [Consulta: 13 octubre 2023].
* ↑ «Kalle Rovanperä gana el Rallye de Chile Bio Bío» (en espanyol europeu), 29-09-2024. [Consulta: 25 novembre 2024].
# Albert Clerc

Albert Clerc (Besançon 25 de juny de 1830 – Saint-Denis-en-Val, 10 de juny de 1918), fou un jugador d'escacs francès.

## Biografia

Clerc, que era magistrat, va ser un promotor dels escacs a la França del segle xix. Fou president del Cercle dels Escacs de Besançon i president honorari de l'”Académie Aixoise des Echecs”. A les darreries de la seva carrera judicial, fou nomenat conseller honorari de la Cort d'Apel·lació de Paris. Fou amic personal del president Jules Grévy, amb qui tenia el costum de jugar als escacs. Fou guardonat Oficial de la Legió d'Honor.

## Resultats destacats en competició

Jugador rellevant a la França del darrer terç del segle xix, va participar sovint en els torneigs que s'organitzaven al Café de la Régence, on hi participaven habitualment alguns dels millors jugadors del món. Va guanyar a Paris 1856, empatà als llocs 9è-10è a Paris 1878 (els campions foren Johannes Zukertort i Szymon Winawer), i fou 4t a Paris el 1890 i el 1892 (ambdós torneigs guanyats per Alphonse Goetz).

### Campionats nacionals francesos

Clerc va participar en les tres edicions del campionat nacional francès que es van organitzar a finals del segle xix. Fou 2n, rere Samuel Rosenthal, a Paris 1880 (1r Campionat Nacional, que era el 1r Campionat d'escacs de França no oficial), fou 4t a Paris 1881 (2n Campionat Nacional, el campió fou Edward Chamier), i guanyà, per davant de Jules Arnous de Rivière, a Paris 1883 (3r Campionat Nacional),

## Referències

* ↑ «The chess games of Albert Clerc». [Consulta: 23 desembre 2017].
* ↑ Recull de resultats del segle XIX Arxivat 2008-05-28 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ «Torneig de Paris 1878». Arxivat de l'original el 2008-03-29. [Consulta: 8 febrer 2010].
* ↑ «Welcome to the Chessmetrics site». [Consulta: 23 desembre 2017].
* ↑ «PDF».
* ↑ Nota biogràfica de Clerc (francès)

## Enllaços externs

* Estimació Elo d'Albert Clerc a «chessmetrics.com». [Consulta: 8 febrer 2010]. (anglès)
# Moreneta torrentera

La moreneta torrentera (Eumedonia eumedon) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels licènids (Lycaenidae) subfamília Polyommatinae, present als Països Catalans.

## Distribució

Es troba al Paleàrtic.

## Descripció

És una petita papallona que té dimorfisme sexual: la part superior del mascle és de color gris més o menys fosc amb una franja blanca; la de la femella és de color marró amb algunes taques de color taronja submarginals a les ales posteriors també amb una franja blanca. El revers és de color beix amb blau difús decorat amb una línia submarginal de punts grocs ataronjats alineats amb una fila de punts negres envoltats de blanc. Fa 26-30 mm d'envergadura alar. Els adults volen de maig a agost, depenent de la ubicació.
Les larves s'alimenten d'espècies de Geranium i Erodium.

## Taxonomia

Aquesta papallona ha estat inclosa en els gèneres Plebejus, Plebeius, Polyommatus i Aricia, però els estudis moleculars recents han demostrat que Eumedonia és un gènere vàlid, diferents als anteriors gèneres esmentats.

### Sinònimsː

* Aricia eumedon (Esper, 1780)
* Plebeius eumedon (Esper, 1780)
* Plebejus eumedon (Esper, 1780)
* Papilio chiron (Rottemburg, 1775)

## Galeria

* Anvers d'un adult
* Revers d'un adult
* Aparellament

## Referències

* ↑ «Noms de papallones | TERMCAT». [Consulta: 25 novembre 2024].
* ↑ «Fauna Europaea» (en anglès). Arxivat de l'original el 13 de maig 2016. [Consulta: 19 abril 2016].

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual: Eumedonia eumedon (castellà)
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa: Eumedonia eumedon (anglès)
* European Butterflies and Moths: Eumedonia eumedon (castellà)
* Eurobutterflies.comː Eumedonia eumedon (anglès)
# Alcyon

Alcyon era un fabricant francès de bicicletes, motocicletes i automòbils actiu entre el 1903 i el 1954, quan Peugeot va adquirir la marca.

## Orígens

Alcyon es va crear el 1890, quan Edmond Gentil va començar la fabricació de bicicletes a Neuilly-sur-Seine, França. El 1902, va iniciar la producció de motocicletes i, el 1906, va presentar els seus primers vehicles a la fira "Mondial de l'Automobile" de París. Aquell mateix any va fundar l'equip professional ciclista Alcyon, que va mantenir-se en actiu fins al 1955, i va aconseguir guanyar sis cops el Tour de França.

## Competicions motociclistes

El 1912, Alcyon va competir a les curses TT de l'illa de Man amb una motocicleta d'un únic cilindre de 348cc; però cap dels dos vehicles va aconseguir acabar la cursa Junior TT.
Alcyon va arribar a l'èxit a França durant els 1920s, amb pilots guanyadors com Marc Jolly, Marcel Mourrier, Jean Durand i Lucien Lemasson. Durant aquest període, la marca de bicicletes va rebre el malnom "l'intrépide Alcyon".

## Voiturettes abans de la Primera Guerra Mundial

El 1906, es van exhibir dos models: un vehicle lleuger per a dues persones amb un motor d'un sol cilindre de 950 cc i un altre més gran per a quatre persones amb un motor d'1,4 litres de quatre cilindres.

## Autocicles entre guerres

El 1914, el nom de l'empresa es va canviar a "Automobiles Alcyon". Després de la Primera Guerra Mundial, el primer model fou un omdel de 1914 de quatre cilindres, algunes unitats del qual van ser modificats i venuts com Alycon-GLs i van donar força bons resultats en competició. Tanmateix, el cotxe no va ser un èxit i no es va vendre bé. Per això, el 1923, Alcyon va iniciar la producció d'autocicles, utilitzant motors de 500 cc i un disseny comprat a SIMA-Violeta. Més tard l'empresa va fabricar un altre autocicle amb un disseny similar;però amb un motor d'un cilindre, fet que es va demostrar un fracàs absolut i l'empresa va fer fallida el 1928. Alcyon mai no va tornar a vendre cotxes.

## Referències

* ↑ Tragatsch, Erwin. The New Illustrated Encyclopedia of Motorcycles. Londres: Quantum Publishing, 2000, p. 119. ISBN 1-86160-342-8.
* ↑ «TT 1912 Junior TT Results». Isle of Man TT. [Consulta: 28 abril 2012].
* ↑ Hammond, Laurence. «1920-1929 results». Road Racing Questions. Arxivat de l'original el 20 de maig 2012. [Consulta: 28 abril 2012].
# Aldo Donelli

Aldo Donelli (Morgan, 22 de juliol de 1907 - Estats Units d'Amèrica, 9 d'agost de 1994) fou un futbolista i jugador de futbol americà estatunidenc de la dècada de 1930 i entrenador.
Com a futbolista fou internacional amb la selecció dels Estats Units, amb la qual participà en el Mundial de 1934. Trajectòria com a futbolista:
* 1925: Morgan F.C.
* 1929-1930: Cleveland Slavia
* 1934: Curry Silver Tops
* 1936: Heidelberg SC
* 1938: Castle Shannon SC
Com a jugador de futbol americà jugà a la Duquesne University, fent de corredor i xutador d'allunyament. Posteriorment fou un destacat entrenador. Trajectòria com a entrenador de futbol americà:
* 1930-1935: Duquesne Dukes (freshmen)
* 1936-1938: Duquesne Dukes (assistent)
* 1939-1942: Duquesne Dukes
* 1941: Pittsburgh Steelers
* 1944: Cleveland Rams
* 1947-1956: Boston University Terriers
* 1957-1967: Columbia Lions

## Referències

* ↑ Aldo Donelli a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Sacha Kljestan Hat Trick Provides U.S. Men With 3-2 Victory Against Sweden to Open 2009». United States Soccer Federation, 24-01-2009 [Consulta: 1 d’abril 2019].
* ↑ «Obituaries... Aldo T. "Buff" Donelli, 87». Columbia University Record, 09-09-1994. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 1 d’abril 2019].
# Cal Manuel (la Bisbal de Montsant)

Cal Manuel és una obra de la Bisbal de Montsant (Priorat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa de planta baixa, pis i golfes. Conserva un aire rústic i pot ser considerada com un edifici prototipus. Portes, finestres i balcons són de fusta, conservats en bon estat, encara que deslluïts. La construcció és de pedra i panell, i coberta per una teulada a dues aigües.

## Història

Hom diu que és una de les primeres cases del poble, fet aquest que caldria confirmar. Un hom es decanta més aviat a pensar que correspon únicament al sector primitiu i res més. Sembla que la casa tenia adossat un portal, possiblement aixecat quan les guerres carlines, com en tants d'altres pobles de la comarca. Curiosament, però, el nom de Cal Portal l'ha servat la casa del costat, la nº3. Actualment, la casa es habitada únicament a temporades per gent de Barcelona.

## Referències

* 1 2 «Cal Manuel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2018].

## Enllaços externs

* «Cal Manuel». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# No's pot dir blat.....

No's pot dir blat..... (No es pot dir blat..., en català normatiu) és una comèdia bilingüe en un acte i en vers, original de Narcís Campmany, estrenada al teatre del Prat Català de Barcelona, i reposada al teatre Romea la nit del 2 de març de 1868.

## Repartiment de l'estrena

* Carmeta, dilla d'Ignasi, 19 anys: Balbina Pi
* Ignasi, 56 anys: Lleó Fontova
* Don Manuel, administradors d'una estació de ferrocarril, 28 anys: Josep Clucellas
* Jeroni, traficant en bestiar, 58 anys: Miquel Llimona
* Jepet, el seu fill, 24 anys: Francesc Puig
* Senyor Pere, dependent de Don Manuel, 85 anys: Ferran Puigguriguer
* Anton, pagès de la població, 44 anys: Joaquim Bigorria

## Referències

* ↑ «Narcís Campmany i Pahissa | enciclopedia.cat». [Consulta: 25 novembre 2024].
* ↑ «No's pot dir blat que no siguia 'l sach». BIBLIOTECA DIGITAL HISPÁNICA BIBLIOTECA NACIONAL DE ESPAÑA. [Consulta: 25 novembre 2024].
# S/2003 J 2

S/2003 J 42 és un satèl·lit natural retrògrad irregular del planeta Júpiter. Fou descobert l'any 2003 per un equip de la Universitat de Hawaii liderat per Scott Sheppard.

## Característiques

S/2003 J 2 té un diàmetre d'uns 2 quilòmetres, i orbita Júpiter a una distància mitjana de 29,54 milions de km en 980 dies, a una inclinació de 154 º a l'eclíptica (152° a l'equador de Júpiter), en una direcció retrògrada i amb una excentricitat de 0,2255, sent el satèl·lit conegut més allunyat del planeta.
No sembla pertànyer a cap grup, o en tot cas formaria un grup propi a un semieix major de prop de 30 milions de quilòmetres i una inclinació d'uns 160 graus.
Els límits de la influència gravitatòria de Júpiter estan definits per la seva esfera de Hill, amb un radi d'uns 52 milions de km. S'estima que els satèl·lits retrògrads amb eixos fins al 67% de Radi de Hill són estables. Per tant, és possible que encara es descobreixin més satèl·lits exteriors orbitant Júpiter.

## Denominació

Com que la seva òrbita encara no ha estat determinada amb precisió, el satèl·lit conserva la seva designació provisional que indica que fou el segon satèl·lit descobert al voltant de Júpiter l'any 2003.

## Vegeu també

* Júpiter
* Satèl·lits de Júpiter

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://minorplanetcenter.net//mpec/K03/K03E11.html.
* ↑ «Natural Satellites Ephemeris Service», 08-01-2008.(anglès)
* 1 2 URL de la referència: https://minorplanetcenter.net/mpec/K21/K21BD4.html.
* ↑ URL de la referència: https://sites.google.com/carnegiescience.edu/sheppard/moons/jupitermoons.
* ↑ Sheppard, S. «Jupiter's Known Satellites».(anglès)
* ↑ MPEC 2003-E11: S/2003 J 1, 2003 J 2, 2003 J 3, 2003 J 4, 2003 J 5, 2003 J 6, 2003 J 7 2003Març de 2004 (anglès)
* 1 2 Els principals elements orbitals provenen de NASA JPL (Agost 2006)(anglès)
# Bus

«bus o busos» té aquests significats:
* bus (professió), persona que es manté sota l'aigua amb dispositius que li permeten respirar-hi
* bus o autobús, mitjà de transport terrestre
* Bus (informàtica), sistema digital que transfereix dades entre els components d'una computadora o entre computadores
* Bus (Pas de Calais), comuna francesa del departament de Pas de Calais
* Bus (vaixell), vaixell de molta mànega i dos o tres pals
* Busos, una de les formes del nom grec d'Eivissa.
# Prolaya Vema Reddy

Prolaya Vema Reddy fou el primer rei de la dinastia Reddy de Kondavidu.
Va reunir un exèrcit camperol i va lliurar una guerra de guerrilla aliat a Kapaya Nayak (fundador després de la dinastia de Nayaks Musunuris); els musulmans van contaminar els seus subministraments en aigua i van provocar malalties en les seves files però va rebre ajut de Veera Ballala III rei hoysala de Dwarasamudra i va poder expulsat a l'exèrcit dels tughlúquides dirigit per Malik Maqbul, que es va refugiar al fort de Warangal. Kapaya Nayaka va assaltar el fort I el va ocupar. Prolaya Vema va fer llavors una guerra llampec contra el fort de Kondavidu i va tallar el cap de Malik Gurjar, el comandant msusulma del fort, alliberant Nidudavolu, Vundi i Pithapuram després de sagnants batalles. Prolaya Vema seguidament va derrotar l'exèrcit de Jalal al-Din Muhàmmad Xah II Tughluk en una inscursió a Tondaimandalam, mentre Veera Ballala enfrontava al propi sultà. Veera Ballala fou finalment derrotat i escorxat viu i la seva pell seca penjada de les muralles de Madurai on Ibn Battuta el va veure més tard. Vema, tanmateix, va continuar amb les seves incursions ràpides contra els forts ocupats pels musulmans de Bellamkonda, Vinukonda i Nagarjunakonda i els va ocupar tots i llavors es va proclamar raja, establint la seva capital a Kondavidu; va construir el fort de Kondapalli.
En una inscripció es diu: “ Va restaurar els agrahares dels bramins, que havien estat eliminats pels diables musulmans …". Fou reverenciat amb el títol de Apratima-Bhudana-Parasurama. Va fer grans reformes al temple Srisailam Mallikarjuna Swami i va construir un pas elevat entre el riu Krishna i el temple. Va construir el temple de Narasimha Swamy a Ahobilam i fins a 108 temples dedicats a Xiva. Va restaurar la pau el que va portar al renaixement de la literatura i les arts. Errana, el traductor del Mahabharata, va viure durant el seu regnat. Va ser patró de diversos poetes i erudits. Yerra Pragada, l'autor del Harivamsa, fou el seu poeta de la cort.
El seu territori es va estendre entre la costa a l'est i Srisailam a l'oest. Encara que no hi va haver combats hi havia una hostilitat larvada entre els Reddys i els caps (nayaks) Recherla. El va succeir el seu fill Anavota Reddy.

## Referències

* ↑ by A.BALAMURALI .,B.E., M.C.A., M.B.A., M.Phil., (Ph.D). «A History of Reddiyars». WordPress.com. [Consulta: 1r gener 2017].
# Bou de Reus

El Bou de Reus és una bèstia festiva que participa durant les festes de Sant Pere i de Misericòrdia a la ciutat de Reus tot i que no és estrictament del Seguici Festiu de Reus.
Construït el 2004 per l'escultor reusenc Manel Llauradó i impulsat per un grup de joves del Casal Despertaferro, va ser estrenat el dia de Sant Joan del mateix any, amb la finalitat de participar en el cercavila de foc. Aquesta és la seva funció principal. També participa en el correfoc de Misericòrdia i en altres cercaviles de foc i correfocs fora de la ciutat i en festes de barri de Reus Hi ha notícia de bous per festivitats reusenques des de 1343 quan "juglàs que tocaren com los merçès balaren lo bou per la vila e per la fira", es desconeix si era un bou viu o una carcassa, però el que és segur és que Reus es van fer córrer bous, per festa major o per festes de barri fins a principis del segle xx. Els bous també eren part important de les festes de Corpus. El Consell de la Vila, el 1756, va voler prohibir els bous a les festes dels barris, perquè "son més divertiments humans que no dedicació y consagració de cultos als sants"
El Bou de Reus reivindica aquest element del bestiari com a part important de les festes catalanes i mediterrànies, tot allunyant-lo de manera radical de les sagnants corrides a l'espanyola. Amb la construcció d'aquesta carcassa zoomòrfica s'han pogut recuperar a Reus les festes de bous sense haver de passar pel maltracte als animals. Cada any durant les Festes de Sant Pere el Bou atorga dos premis, la gorra de portador al ciutadà/na reusenc/a o organització que han destacat en positiu, i la cagarada que es dona a algú que ha destacat negativament.
El 2011, la colla del Bou de Reus, va recuperar l'animal de foc la Vedella de Foc.
El 2014, per celebrar els 10 anys de la recuperació, el 29 de juny es va recuperar l'antiga tradició el Bou Enflocat, que consisteix a decorar el bou amb flors.

## Característiques

Segons la fitxa tècnica de l'Associació Cultural i Cívica El Bou de Reus la figura del bou es caracteritza per la següent fitxa tècnica:
* Material: Polièster
* Any de construcció: 2004
* Pes: 73 kg
* Constructor: Manel Llauradó
* Llargada: 290 cm
* Amplada: 70 cm
* Altura: 260 cm
* Tracció: Carregat interiorment per 2 persones

## Referències

* ↑ Protocol de les Festes Majors de Reus. Reus: Arxiu Municipal, 2006, p. 42. ISBN 8489688362.
* ↑ Veciana, Antoni. "El Bou" A: Sant Pere: Festa Major de Reus. Reus: l'Ajuntament, 2009. Pàg. 220
* ↑ «Associació Cultural i Cívica Bou de Reus».
* ↑ «El Bou de Reus». Reus directe, 05-06-2011. [Consulta: 3∕9∕2011].
* ↑ «Bou de Reus». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 15-VI-2014].

## Enllaços externs

* El Bou de Reus Arxivat 2014-07-15 a Wayback Machine.
* El bou de Reus El bloc del Bou