OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marika Modeva

Marika Modeva (búlgar: Марийка Модева) (valor desconegut, 4 d'abril de 1954) és una ex-remadora búlgara que va competir durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla de plata en la competició del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Kapka Georgieva, Ginka Gyurova, Lilyana Vaseva i Reni Yordanova. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, revalidà la medalla de plata en la mateixa prova del programa de rem. En aquesta ocasió formà equip amb Nadezhda Filipova, Ginka Gyurova, Rita Todorova i Iskra Velinova. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món de rem.

## Referències

* ↑ Marika Modeva a Sports Reference (arxivat)
* ↑ Fitxa a worldrowing.com
# Liliana Vasseva

Liliana Vasseva (búlgar: Лиляна Васева) (valor desconegut, 12 d'agost de 1955) és una ex-remadora búlgara que va competir durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla de plata en la competició del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Kapka Georgieva, Ginka Gyurova, Marika Modeva i Reni Yordanova. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món de rem.

## Referències

* ↑ Liliana Vasseva a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Fitxa a worldrowing.com». Arxivat de l'original el 2021-01-12. [Consulta: 10 gener 2021].
# Rumeliana Bontxeva

Rumeliana Bontxeva (búlgar: Румеляна Бончева Стефанова) (Varna, 25 d'abril de 1957) és una remadora búlgara, ja retirada, que va competir durant la dècada de 1970.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del quàdruple scull amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Mariana Serbezova, Dolores Nakova, Anka Bakova i Anka Gheorghieva.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del món de rem, d'or el 1978, de plata el 1979 i de bronze el 1977, sempre en el quàdruple scull amb timoner.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Rumelyana Boncheva». [Consulta: 31 maig 2023].
* ↑ «World Rowing - Rumeljana BONTCHEVA» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-06-18. [Consulta: 31 maig 2023].
# Basilea (reina)

Basilea és la primera reina del regne de l'Atlàntida a la mitologia de l'antiga Grècia. Basilea és sovint confosa amb Teia, va ser l'esposa d'Hiperíon i la mare més habitualment acceptada de Selene, Hèlios i Eos. Les dues dones podrien ser la mateixa persona.
Basilea és la més gran i una de les més cèlebres filles d'Úranos, que tingué quaranta-cinc fills de diferents dones, d'entre les quals Rea i Pandora. A Basilea se li retia culte com una «Gran Mare» (magna mater) per la manera com tenia cura dels seus joves germans. Després de la mort del seu pare, fou escollida reina d'Atlàntida per votació popular. Basilea esposà el seu germà Hiperió i tingueren dues criatures: Selene, deessa de la lluna, i Hèlios, déu del sol. Els altres germans de Basilea mataren Hiperió per por que pogués usurpar-li el tron, i ofegaren Hèlios a l'Erídan o el Po, a Itàlia. Per amor al seu germà, Selene se suïcidà saltant d'una teulada. Quan s'assabentà de la mort dels seus fills, Basilea es tornà boja i errà d'una banda a l'altra, totalment escabellada i tocant la pandereta i els címbals. Malgrat que el poble de l'Atlàntida provà de retenir-la, Basilea desaparegué dins una tempesta terrible. Des d'aleshores, les cerimònies en honor seu i dels seus fills s'acompanyaven de danses amb pandereta i címbals.
Basilea és igualment mencionada de diferents maneres en altres versions. És coneguda també com una filla d'Úranos i de Tellus, i s'ha suposat que era la mare de tots els déus. És igualment possible que sigui una altra versió d'Afrodita (o Venus, a la mitologia romana),.

## Art contemporani

* Basilea figura entre les 1 038 dones referenciades a l'obra d'art contemporani The Dinner Party (1979) de Judy Chicago. El seu nom hi és associat a Boudica.

## Vegeu també

* Llista de déus grecs

## Referències

* ↑ Career Press. The Atlantis Encyclopedia (en anglès), 2005, p. 312.
* ↑ Spence, Lewis. Cosimo, Inc.. The History of Atlantis (en anglès), 2007.
* ↑ Louis Gabriel Michaud. Biographie universelle, ancienne et moderne - Partie Mythologie. 53, 1832.
* ↑ A compendium of heathen mythology (en anglès), 1849, p. 14.
* ↑ Random House Publishing Group. 10,000 Names for Your Baby (en anglès), 2010, p. 116. ISBN 9780307756947.
* ↑ J. Thomas. The Gods of Homer and Virgil; Or, Mythology for Children (en anglès), 1837, p. 61.
* ↑ Willoughby & Company. Heathen Mythology: Illustrated by Extracts from the Most Celebrated Writers, Both Ancient and Modern, on the Gods of Greece, Rome, India, Scandinavia .. and Embellished with Two Hundred Engravings After Designs by M. Baron (en anglès), 1842, p. 71.
* ↑ Musée de Brooklyn - Centre Elizabeth A. Sackler - basilea
* ↑ Judy Chicago, The Dinner Party : From Creation to Preservation, Londres, Merrel 2007. ISBN 1-85894-370-1
# Ourea

Els ourea eren, segons la mitologia grega, els déus primigenis de les muntanyes, fills de Gea. Cada elevació destacada tenia la seva pròpia divinitat homònima (Atos, Etna, Olimp…), representada com un vell barbut. Són la part masculina de les nimfes de les muntanyes: les Orèades.

## Referències

* ↑ Hesíode. Teogonia, 129-131
# Pierre Barbotin

Pierre Barbotin (Nantes, 29 de juny de 1926 - Nantes, 16 de febrer de 2009) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1948 i 1960. En el seu palmarès destaca la victòria al Critèrium Internacional de 1950, així com una victòria d'etapa a la París-Niça i el Critèrium del Dauphiné Libéré.

## Palmarès

* 1949
** 1r del Gran Premi de l'Équipe
* 1950
** 1r del Critèrium Internacional
** 1r del Premier Elan Parisien
** 1r del Gran Premi de bicicletes Rochet
** 1r del Premi d'Hennebont
* 1951
** 1r del Circuit de l'Indre
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 1954
** Vencedor d'una etapa del Tour del Sud-est
* 1955
** 1r de l'Etoile de Léon
** 1r del Premi de Pontivy
* 1956
** Vencedor d'una etapa del Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1957
** 1r del Premi de Châteaugiron
* 1960
** 1r del Gran Premi de Nantes

### Resultats al Tour de França

* 1951. 6è de la classificació general
* 1954. Abandona (5a etapa)
* 1956. 46è de la classificació general
* 1957. Abandona (1a etapa)

## Referències

* ↑ «Décès de Pierre Barbotin» (en francès). eurosport.fr, 20-02-2009. [Consulta: 20 novembre 2024].
* ↑ «BARBOTIN Pierre». [Consulta: 20 novembre 2024].
* ↑ «Palmarès de Pierre Barbotin (Fra)». [Consulta: 20 novembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Pierre BARBOTIN» (en italià). [Consulta: 20 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès de Pierre Barbotin (francès)
# Manuel Porcar i Tió

Manuel Porcar i Tió (Tortosa, 10 d'agost de 1841 - 28 de març de 1918) va ser un polític i empresari català, alcalde de Barcelona i exportador d'oli d'oliva.
Pertanyia a una família de productors d'oli Porcar y Tió. Com a empresari fou un dels fundadors i primer president del Banc de Tortosa (1881-1886). El 1884 l'oli d'oliva produït per ell va rebre la Medalla d'Or a l'Exposició Internacional de Niça i l'any 1885 la seva empresa va instal·lar-se a Lleida. Fou un dels pioners en exportar oli d'oliva produït a Catalunya a l'Argentina.
Militant del Partit Liberal Fusionista, va ser regidor de l'ajuntament de Barcelona de 1877 a 1890 i fou alcalde de Barcelona de juliol de 1891 a novembre de 1892. Després tornà a Tortosa, on participà en la construcció del Pont de la Cinta (inaugurat el 8 de juny de 1895) i adquirí el Balneari de Tortosa, situat al barri de Remolins.
Fou enterrat al Cementiri del Poblenou de Barcelona, al peristil exterior 2 de la capella.
Porcar va contraure matrimoni amb Concepció Riudor Nin.

## Referències

* ↑ La Verdad (Tortosa) d'01/04/1884.
* ↑ Les seves aigües bicarbonatades van ser declarades d'utilitat pública per Reial Ordre d'1 d'agost de 1892 (Gaceta de Madrid, número 217, de 4 d'agost de 1892).
# Òxatres del Pont

Òxatres (en llatí Oxathres, en grec antic Ὀξάθρης Oxáthres) fou un príncep del Pont, fill de Mitridates VI Eupàtor.
Va ser fet presoner en la revolta popular que es va produir a Fanagòria l'any 64 aC i entregat a Gneu Pompeu Magne. Aquest se'l va emportar a Roma on va formar part del seguici de presoners que van desfilar al seu triomf l'any 62 aC, segons diu Apià.

## Referències

* ↑ 5.Oxathres a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 75
# Àcid adrènic

L'àcid adrènic, de nom sistemàtic àcid (7Z,10Z,13Z,16Z)-docosa-7,10,13,16-tetraenoic, és un àcid carboxílic poliinsaturat de cadena lineal amb vint-i-dos àtoms de carboni, la qual fórmula molecular és ${\ce {C22H36O2}}$. En bioquímica és considerat un àcid gras ω-6, ja que té un doble enllaç C=C situat entre el carboni 6 i el 7 començant per l'extrem oposat al grup carboxil, i se simbolitza per C22:4 n-6 o AdA (de l'anglès adrenic acid). També té altres tres enllaços dobles conjugats, tots ells en disposició cis com el primer.
És un àcid gras considerat de cadena llarga (amb 22 àtoms de carboni o més). És pràcticament insoluble en aigua i un compost feblement àcid. Es pot trobar a la sang i en el teixit de la mielina humana. Dins de la cèl·lula se situa principalment en el citoplasma, en la membrana i en el peroxisoma. També es pot trobar a l'espai extracel·lular. Fou descobert el 1963 pels investigadors T.C. Lo Chang i C.C. Sweeley a les glàndules suprarenals de cans, anomenades també glàndules adrenals perquè segreguen l'hormona adrenalina, d'on prové el seu nom comú àcid adrènic.
En humans es metabolitza a partir de l'àcid linoleic, un àcid gras essencial que els animals no poden biosintetitzar i han d'ingerir amb els aliments. El primer pas és portat a terme per l'enzim l'∆6-desaturasa que elimina dos àtoms d'hidrogen de l'àcid linoleic (C18:2n-6) i forma un tercer enllaç doble entre els carbonis 6 i 7, transformant-lo en àcid γ-linolenic (C18:3n-3 o GLA). Aquest és allargat posteriorment amb dos àtoms de carboni més per donar l'àcid dihomo-γ-linolènic (20:3n-6); el qual es desaturat a continuació per l'enzim Δ5-desaturasa incrementant els enllaços dobles conjugats que passen de tres a quatre a l'àcid araquidònic (20:4n-6); que, després, és allargat amb dos carbonis més transformant-se en l'àcid adrènic (22:4n-6).
És un dels àcids grassos més abundants en l'encèfal humà primerenc. Aquest àcid gras no saturat també es metabolitza mitjançant cèl·lules en productes biològicament actius, com les dihomoprostaglandines i els àcids dihomo-epoxyeicosatrienoic (dihomo-EETs). L'àcid adrènic, que és un inhibidor de prostaciclina, sembla un agent protrombòtic potencial.

## Referències

* 1 2 «Human Metabolome Database: Showing metabocard for Adrenic acid (HMDB0002226)». [Consulta: 11 abril 2018].
* ↑ Chang, Ta-Chuang Lo; Sweeley, Charles C. «Characterization of Lipids from Canine Adrenal Glands*». Biochemistry, 2, 3, 01-05-1963, pàg. 592–604. DOI: 10.1021/bi00903a036. ISSN: 0006-2960.
* ↑ «LipidBank - Fatty acid(DFA0217)». Arxivat de l'original el 2021-06-14. [Consulta: 19 desembre 2019].
# Harald Julin

Sigfrid Harald Alexander Julin "Julle" (Estocolm, 27 de març de 1890 – Estocolm, 28 de juliol de 1967) va ser un waterpolista i nedador suec que va competir durant el primer quart del segle xx. En el seu palmarès destaquen quatre medalles als Jocs Olímpics, tres en la competició de waterpolo i una en la de natació.
El 1906 va prendre part en els Jocs Intercalats d'Atenes, on disputà, sense sort, dues proves de natació, els 100 metres lliures i el relleu 4x250 metres lliures.
El 1908, a Londres guanyà la medalla de bronze en la competició de Waterpolo i en els 100 metres lliures del programa de natació, mentre en els relleus 4x200 metres lliures quedà eliminat en sèries.
Als Jocs Olímpics de 1912, a Estocolm, guanyà la medalla de plata en waterpolo, mentre era eliminat en sèries en les dues curses de natació que disputà. La seva darrera participació en uns Jocs fou a Anvers, el 1920, on guanyà la medalla de bronze de waterpolo.

## Referències

* 1 2 3 «Harald Julin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 5 de març 2016. [Consulta: 22 novembre 2015].
# Erik Andersson

Klas Erik Andersson (Estocolm, 17 de març de 1896 – Estocolm, 23 de febrer de 1985) va ser un waterpolista i nedador suec que va competir durant les dècades de 1910 i 1920. Era germà dels també esportistes Selma, Adolf i Robert Andersson.
El 1912, amb tan sols 16 anys, va disputar la prova dels 100 metres lliures del programa de natació dels Jocs Olímpics de Londres. En ella quedà eliminat en sèries.
Vuit anys més tard, una vegada finalitzada la Primera Guerra Mundial va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar la competició de waterpolo, en què guanyà la medalla de bronze. El 1924, als Jocs de París, va finalitzar en quarta posició de la competició de waterpolo.

## Referències

* 1 2 3 4 «Erik Andersson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 30 de novembre 2009. [Consulta: 15 setembre 2017].
# Ni1 del Bover

Ni¹ del Bover (ν¹ Bootis) és un estel a la constel·lació del Bover de magnitud aparent +5,02. Comparteix la denominació de Bayer «Ni» amb Ni² Bootis, i la separació visual entre ambdós estels és de 10 minuts d'arc. Tot i això, no existeix relació física entre elles, ja que mentre Ni¹ Bootis s'hi troba a 838 anys llum del sistema solar, i Ni² Bootis hi és a menys de la meitat de distància.
Ni1 del Bover és una gegant taronja de tipus espectral K5III amb una temperatura efectiva de 3.915 K. Té una lluminositat 1.650 vegades major que la del Sol i és una gegant de gran grandària; el seu diàmetre és 88 vegades més gran que el diàmetre solar. Gira sobre si mateixa lentament —la seva velocitat de rotació projectada és de 4 km/s—, per la qual cosa pot trigar fins a 3 anys a completar una volta. La seua metal·licitat és més elevada que la solar, gairebé un 80% major ([Fe/H] = +0,25).
Ni1 del Bover té una massa 5 vegades major que la massa solar. Com en tantes altres gegantes, en el seu interior té lloc la fusió d'heli en carboni. La seva edat estimada és de 100 milions d'anys.

## Referències

* ↑ «The Perkins catalog of revised MK types for the cooler stars» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 10-1989, pàg. 245–266. DOI: 10.1086/191373.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 «The atmospheric parameters and spectral interpolator for the MILES stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 7-2011, pàg. 165–165. DOI: 10.1051/0004-6361/201116769.
* ↑ Afirmat a: Catàleg de velocitats rotacionals dels estels. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: juny 1970.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «High-resolution spectroscopic survey of 671 GK giants. I - Stellar atmosphere parameters and abundances» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 12-1990, pàg. 1075–1128. DOI: 10.1086/191527.
* 1 2 «[nu1+Boo 52 Boo -- Star» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ Cenarro, A. J.; Peletier, R. F.; Sánchez-Blázquez, P.; Selam, S. O.; Toloba, E.; Cardiel, N.; Falcón-Barroso, J.; Gorgas, J.; Jiménez-Vicente, J.; Vazdekis, A. «Medium-resolution Isaac Newton Telescope library of empirical spectra - II. The stellar atmospheric parameters». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 374, 2, 2007. pp. 664-690.
* 1 2 «Nu Bootis» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 13 juny 2021].
# Portada/efemèride desembre 2

Marina Viazovska
« 1 de desembre · 2 de desembre · 3 de desembre »
# Forma de Backus i Naur Ampliada

informàtica la Forma de Backus i Naur Ampliada amb denominació anglosaxona Extended Backus-Naur Form o EBNF és una notació que té per finalitat descriure les regles sintàctiques dels llenguatges de programació. És una extensió reformada de la notació Forma de Backus i Naur.
Va ser desenvolupada per Niklaus Wirth per a la descripció del llenguatge de programació Pascal. Posteriorment va donar lloc a l'estàndard de l'Organització Internacional d'estàndards ISO-14977.

## Referències

* ↑ Estàndard ISO-14977

## Enllaços externs

* Univ. de Regensburg - BNF, EBNF, ISO-14977 i altres gramàtiques Arxivat 2016-05-31 a Wayback Machine. (anglès)
# Arcàties

Arcàties (en llatí Arcathias, en grec antic Ἀρκαθίας) era un fill de Mitridates VI Eupator que juntament amb els generals Neoptòlem i Arquelau i deu mil cavallers va anar a l'Armènia Menor al començament de la guerra amb Roma l'any 88 aC.
Va participar en la batalla del riu Amneius o Amnias (avui Gökırmak) a Paflagònia on el rei de Bitínia, Nicomedes IV Filopàtor, en va sortir derrotat. Dos anys després, el 86 aC, al front d'un exèrcit, va envair Macedònia i va dominar el país, i llavors va marxar contra Sul·la però va morir pel camí a Tidaeum (potser Potidea), segons Apià.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Arcathias». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 9 maig 2021].
# Margalida Fullana Riera

Margalida Fullana Riera (Sant Llorenç des Cardassar, 9 d'abril de 1972) és una ciclista mallorquina. El 1988 començà en el ciclisme de carretera, però el 1995 es passà al ciclisme de muntanya.
El 1988 guanyà el campionat d'Espanya en ciclisme de carretera i el 1999 guanyà la Copa del Món disputada a Madrid (Espanya), la Copa del Món disputada a Plymouth (Anglaterra) i la Copa del Món que se celebrà a Houffalize (Bèlgica). Fou campiona del món de relleus per equips i campiona del món de cros country a Are (Suècia). També el 1999 guanyà dos títols de campiona d'Espanya: un en mountain bike i l'altre de fons en carretera. Va aconseguir una medalla de bronze als Jocs Olímpics de Sydney del 2000, i no va obtenir l'or degut a una caiguda. El 2001 va obtenir el Premi Ramon Llull.
El 2008 se li concedí el Premi Jaume II a la campiona del món en la modalitat de bicicleta de muntanya, però molt especialment a una vida, una trajectòria esportiva d'èxit i una esportista que ha dignificat el nom de Mallorca.
El 2010, la Unió Ciclista Internacional la va suspendre provisionalment després que confessés la ingesta de substàncies dopants arran d'una anàlisi d'orina que aixecà sospites.

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 1997
** Campiona d'Espanya en Camp a través
* 1998
** Campiona d'Espanya en Camp a través
* 1999
** Campiona del món en Camp a través
** Campiona del món en Camp a través per relleus (amb Roberto Lezaun, Carlos Coloma i José Antonio Hermida)
** Campiona d'Espanya en Camp a través
* 2000
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics del 2000 en Camp a través
** Campiona del món en Camp a través
** Campiona del món en Camp a través per relleus (amb Roberto Lezaun, Iñaki Lejarreta i José Antonio Hermida)
* 2001
** Campiona d'Espanya en Camp a través
* 2002
** Campiona d'Espanya en Camp a través
* 2003
** Campiona d'Espanya en Camp a través
* 2004
** Campiona d'Espanya en Camp a través
* 2005
** Campiona d'Espanya en Camp a través
* 2006
** Campiona d'Europa en Camp a través
** Campiona d'Espanya en Camp a través
* 2008
** Campiona del món en Camp a través
** Campiona d'Espanya en Camp a través
* 2009
** Campiona d'Espanya en Camp a través
* 2013
** Campiona d'Espanya en Camp a través

## Palmarès en ruta

* 1999
** Campiona d'Espanya en ruta

## Vegeu també

* Llista de medallistes olímpics mallorquins

## Referències

* ↑ «Premis Jaume II 2008». Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 17 setembre 2009].
* ↑ L'UCI confirma la suspensió provisional de Marga Fullana Arxivat 2011-09-23 a Wayback Machine., IB3notícies.com.
# Marco Fertonani

Marco Fertonani (Gènova, Ligúria, 8 de juliol de 1976) va ser un ciclista italià, professional des del 2002 fins al 2007.
Durant del Tour del Mediterrani de 2007, va donar positiu en un control per Testosterona. Va ser exclòs de l'equip i posteriorment va ser sancionat per dos anys, cosa que va suposar la fi de la seva carrera esportiva.

## Palmarès

* 2004
** Vencedor d'una etapa a la Volta al llac Qinghai
* 2006
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Castella i Lleó

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2004. 55è de la classificació general
* 2005. Abandona (13a etapa)
* 2006. Abandona (18a etapa)

## Referències

* ↑ «Caisse d'Épargne suspende a Marco Fertonani por dar positivo en el Tour Mediterráneo». , 07-07-2007 [Consulta: 22 setembre 2014].
* ↑ «Fertonani es sancionado dos años por su positivo». As, 20-12-2007 [Consulta: 22 setembre 2014].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Johannes Draaijer

Johannes Draaijer (Nijemirdum, Gaasterlân-Sleat, 8 de març de 1963 - Hoeven, Halderberge, 27 de febrer de 1990) va ser un ciclista neerlandès que fou professional entre 1988 i 1990, any de la seva mort prematura als 23 anys, degut a una afectació cardíaca.

## Palmarès

* 1987
** Campió dels Països Baixos en ruta en categoria amateur
** Vencedor de 2 etapes de la Cursa de la Pau
* 1989
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Múrcia

### Resultats al Tour de França

* 1989. 130è de la classificació general

## Referències

* ↑ La negra racha del pelotón holandés

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Bryan Fowler

Bryan Fowler (18 d'agost de 1898 - 4 de desembre de 1987) va ser un jugador de polo britànic que va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín de 1936, on guanyà la medalla de plata en la competició de polo. Compartí equip amb William Hinde, David Dawnay i Humphrey Guinness.
Va lluitar en la Primera i Segona Guerra Mundial, abans de retirar-se de l'exèrcit el 1949 com a brigadier.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Bryan Fowler». [Consulta: 16 abril 2023].
# Herbert Haydon Wilson

Herbert Haydon Wilson DSO (St. Kilda, Victoria, Austràlia, 14 de febrer de 1875 – Ieper, Flandes, 11 d'abril de 1917) va ser un esportista britànic que va competir a cavall del segle xix i el segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla d'or en la competició de polo, com a integrant de l'equip Roehampton. En aquest equip també hi competien George Arthur Miller, Patteson Nickalls i Charles Darley Miller.
Fou tinent a la Northamptonshire Yeomanry i va lluitar en la Segona Guerra Bòer. Morí al camp de batalla durant la Primera Guerra Mundial, quan servia com a capità de la Royal Horse Guards prop d'Arràs.

## Referències

* ↑ «Herbert Wilson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 1 d’agost 2015. [Consulta: 22 desembre 2015].
* ↑ The London Gazette: no. 27160. p. 692. 2 febrer 1900.
* ↑ Wilson, Herbert Hayden, Commonwealth War Graves Commission, Retrieved 28 setembre 2008
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 27 de febrer 2017. [Consulta: 22 desembre 2015].
# Nelson Margetts

Nelson Emery Margetts (Salt Lake City, Utah, 27 de maig de 1879 - San Francisco, Califòrnia, 17 d'abril de 1932) va ser un jugador de polo estatunidenc que va competir a començaments del segle xx.
El 1909 es graduà a l'Escola de Cavalleria de l'Exèrcit dels Estats Units. Entre 1916 i 1917, durant la Primera Guerra Mundial, va servir com a ajudant de camp del general John J. Pershing. El 1918 fou ascendint a coronel d'artilleria.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar la competició de polo. En ella guanyà la medalla de bronze formant equip amb Arthur Harris, Terry Allen i John Montgomery.

## Referències

* 1 2 «Nelson Margetts Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2012. [Consulta: 15 setembre 2017].