OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carl Christian Agthe

Carl Christian Agthe (Hettstedt, 16 de juny de 1762 - Ballenstedt, 27 de novembre de 1797) fou un organista i compositor alemany.
Procedent d'una família de músics, es va convertir el 1782 en organista i mestre de capella a la cort del príncep d'Anhalt-Bernbourg. El príncep Frederic d'Albert d'Anhalt-Bernbourg en fou el seu patrocinador. Després del trasllat de la cort a Ballenstedt, va seguir al príncep i va reprendre el seu antic càrrec. En aquest nou lloc, es va crear un teatre de cort el 1787. Agthe va ser llavors responsable de moltes obres que s'hi van muntar. Va treballar al teatre Ducal Court fins a la seva mort als 35 anys.
Agthe va ser un compositor prolífic. Les seves composicions inclouen principalment òperes, drames i lieder. Per a aquest últim, va escollir sobretot poemes d'importants poetes de la literatura clàssica alemanya. Part de les seves obres van ser destruïdes durant la Segona Guerra Mundial.
El seu fill Albrecht Agthe (1790-1873) va ser professor de música.

## Obres

Entre les seves composicions destaquen melodies, un ballet, sonates per a piano, lieder i òperes.
* Erwin und Elmire, canta un text de Johann Wolfgang von Goethe;
* Martin Velten, òpera còmica en tres actes, 1778;
* Philemon und Baucis, ballet-entreteniment;
* Der Barbier auf dem Lande, òpera còmica en tres actes, 1779;
* Die Spiegelritter, òpera en tres actes, 1795;
* Mehala, die Tochter Jephta, drama musical.

## Lieder

* Abgewelkt, des bangen Lebens müde, text de Ribbeck;
* Ach, mir ist das Herz so schwer, text de Stolberg
* Euch jungen Weiberchen, text de Philippine Gatterer;
* Hast du nicht Liebe zu gemessen, text de Gottfried August Bürger;
* Holder Mai, die Lämmer springen, text de Johann Wilhelm Ludwig Gleim;
* Ich sehe mit Schmerzen, text de Stolberg;
* Leb wohl, bis wir uns wiedersehn, text de Friedrich Schlegel
* Mir tut's so weh im Herzen, text de Gottfried August Bürger
* Nichts kann mir Freude (Das verliebte Mädchen), text de Philippine Gatterer;
* Schließe gütig meine Augenlider (An den Schlaf), text de Philippine Gatterer;
* Schon hat des nahen Frühlings Güte (Minna an ihren Geliebten), text de Philippine Gatterer;
* Schön ist's, wenn die braune Kluft (Selino und Alcinna), text de Philippine Gatterer;
* Trinklied im Mai, text de Ludwig Christoph Heinrich Hölty;
* Wann die Hochzeitsfackel lodert, text de Ludwig Andreas Gotter;
* Wie selig, barret de wer sein Liebchen, text de Gottfried August Bürger.

## Notes i referències

* Aquest article és parcialment o completament de l'article de la Viquipèdia en alemany titulat "Carl Christian Agthe".
# Sicília sense morts (sèrie de televisió)

Sicília sense morts és una sèrie de televisió mallorquina produïda per IB3 i amb la col·laboració de TV3, À Punt i Filmin. És una adaptació de la novel·la homònima de Guillem Frontera. El rodatge va començar l'octubre de 2021 i es va estrenar a IB3 el 24 d'octubre del 2022. El 31 de juliol de 2022 es va presentar a l'Atlàntida Mallorca Film Fest. Va ser la primera sèrie de Filmin Original produïda en català.
Està dirigida per Lluís Prieto i amb Xavier Uriz i Toni Lluís Reyes com a guionistes. A més estarà protagonitzada per Fèlix Pons i Pep Tosar, amb la participació d'altres actors com Mar Fiol, Blai Llopis, Lluís Marquès, Xim Vidal, Alexandra Prokhorova, Ruth Llopis, Álvaro Baguena, Àngels Bassas, Salvador Oliva, Carles Lecha, Santi Pons, Anatoly Chugunov, Lara Martorell, Xisco Segura i Pedro Vitory.
La sèrie, de vuit capítols, està realitzada per Nova Producciones i està gravada a llocs com l'hotel Can Bordoy Grand House & Garden, l’Empresa Funerària Municipal de Bon Sosec i Son Valentí i el Consolat de Mar.

## Argument

Després que el president del Govern Balear rep en quatre ocasions una rata morta al seu despatx, s'inicia una investigació periodística que destaparà els enganys, venjances i misèries d'una sèrie de personatges.

## Repartiment

* Fèlix Pons com el President
* Pep Tosar com a Mateu
* Mar Fiol com a Aina
* Ruth Llopis com a Elvira
* Lluís Marquès com a Bassa
* Blai Llopis com a Miranda
* Álvaro Báguena com a Berrocales
* Lara Martorell com a Cecil
* Xim Vidal com a Ventura
* Santi Pons com a Bennàsser
* Carlos Lecha com a Adrià
* Xisco Segura com a Trevijano

## Referències

* 1 2 3 «Es roda a Mallorca la nova coproducció d’IB3, TV3 i À Punt, ‘Sicília sense morts». Vilaweb, 06-10-2021. [Consulta: 14 febrer 2022].
* ↑ «'Sicília sense morts' s'estrenarà aquest dilluns a IB3». dBalears, 23-10-2022.
* ↑ «‘Sicília sense morts’, participada per À Punt, es preestrena en l’Atlàntida Film Fest». À Punt, 25-07-2022. [Consulta: 25 juliol 2022].
* ↑ «'Sicília sense morts', primera sèrie Filmin Original produïda en català, la més cercada al novembre pels usuaris de desdelsofa.cat». DBalears.cat, 06-12-2022. [Consulta: 6 desembre 2022].
* ↑ «‘Sicília sense morts’ será una serie de televisión» (en castellà). Diario de Mallorca, 07-10-2021. [Consulta: 14 febrer 2022].
* ↑ «Màxima expectació sobre ‘Sicília sense morts’, la nova producció d’IB3». IB3 Notícies.
* ↑ Jiménez, Nacho. «Arranca el rodaje de ‘Sicília sense morts’, basada en la novela de Guillem Frontera» (en castellà). Ultima Hora, 07-10-2021. [Consulta: 14 febrer 2022].

## Enllaços externs

* Sicília sense morts a IB3
* Sicília sense morts a FilminCAT
# Raoul Hedebouw

Raoul Hedebouw (Lieja, 12 de juliol de 1977) és un polític belga, president del Partit dels Treballadors de Bèlgica (PVDA-PTB) des del 2021. Anteriorment va exercir com a portaveu nacional del partit, així com líder parlamentari a la Cambra de Representants de Bèlgica. També és regidor de l'ajuntament de Lieja.

## Trajectòria

Raoul Hedebouw va néixer a Herstal en una família flamenca de parla neerlandesa. Va créixer en un barri de classe treballadora, amb la seva mare treballant en una fàbrica de productes sanitaris i el seu pare com a obrer siderúrgic a ArcelorMittal. L'any 1992, la seva mare va ser acomiadada, fet que va influir en la formació d'Hedebouw: «El que li va passar a la meva mare, ha estat un factor decisiu en el meu compromís polític». Més endavant, va estudiar biologia i botànica a la Universitat de Lieja.
Hedebouw es va afiliar al Partit dels Treballadors de Bèlgica (PVDA-PTB) i es va convertir en el seu portaveu el 2008. Va ser escollit per primera vegada com a regidor de Lieja després de les eleccions municipals de 2012. Després de les eleccions legislatives de 2014 es va convertir en un dels dos primers diputats federals del PVDA-PTB. Hedebouw pronuncia sovint els seus discursos a l'hemicicle tant en neerlandès com en francès, alternant les dues llengües.
Quan es preparava per a un discurs per al Dia Internacional dels Treballadors, l'1 de maig de 2017, Hedebouw va ser atacat amb un ganivet i ferit a la cama. Això no obstant, va poder acabar el seu discurs abans de ser traslladat a l'hospital, amb només una ferida lleu a la cuixa. El 5 de desembre de 2021 es va convertir en el president del PVDA-PTB succeint Peter Mertens.

## Referències

* ↑ «Raoul Hedebouw verkozen tot voorzitter van de PVDA op Eenheidscongres» (en neerlandès). PVDA, 05-12-2021. [Consulta: 16 abril 2022].
* ↑ «Raoul Hedebouw, "een fenomeen met tweetalige flair"» (en neerlandès). PVDA, 24-11-2021. [Consulta: 16 abril 2022].
* ↑ «Raoul Hedebouw comme vous ne l'avez jamais vu: le porte-parole du PTB vous fait découvrir sa passion pour... les oiseaux!» (en francès). sudinfo.be, 23-04-2019. [Consulta: 16 abril 2022].
* ↑ «Walloon lawmaker attacked with a knife on Labour Day» (en anglès). vrtnws.be, 01-05-2017. [Consulta: 16 abril 2022].
* ↑ «Raoul Hedebouw is the new president of the Workers Party of Belgium». Peoples Dispatch. [Consulta: 17 juny 2024].

## Bibliografia

* Première à gauche. Entretien avec Gilles Martin (Editions Aden, 2013) ISBN 9782805920561
# Sophie Bryant

Sophie Bryant (Sandymount, 15 de febrer de 1850 - Chamonix, 14 d'agost de 1922) va ser una pedagoga, matemàtica i intel·lectual britànica.

## Vida i Obra

El seu pare era un reverend, graduat i professor al Trinity College (Dublín). Ella va ser educada a Irlanda pel seu pare i per institutrius, fins que, quan tenia 13 anys, la família es va traslladar a Londres, en ser nomenat el seu pare professor de geometria de la universitat. El 1865 va començar els seus estudis al Bedford College de Londres
Sophie (nascuda Willock) es va casar el 1869 amb el metge William Hicks Bryant, adoptant el seu cognom. El seu marit va morir un any després i ella no es va tornar a casar, tot i mantenir una certa relació amb l'economista Francis Ysidro Edgeworth fins al 1891.
El 1875, Frances Buss, directora de la North London Collegiate School for Ladies, la va contractar com professora a temps parcial de matemàtiques i d'alemany. La resta de la seva carrera acadèmica es va desenvolupar en aquesta institució, de la qual va ser directora a partir de la mort de Frances Buss el 1895. Es va jubilar el 1918.
Sophie Bryant va ser una de les primeres dones en obtenir un grau de la universitat de Londres quan aquesta institució es va obrir a les dones el 1881. El 1882 va ser escollida membre de la London Mathematical Society (tercera dona en ser escollida) i va ser la primera dona en publicar un article en els Proceedings de la Societat. També va ser una incansable treballadora per la millora de l'educació secundària per a les noies i va formar part de nombrosos comitès educatius.
Bryant va escriure sobre diversos temes, des de Història d'Irlanda fins a Matemàtiques, passant per la Filosofia, la Religió i, naturalment, l'Educació i la Pedagogia. També va ser una sufragista, defensora dels drets de les dones.
Amant del muntanyisme, va morir en una passejada per les muntanyes properes a Chamonix, essent descobert el seu cos quinze dies després de la seva mort.

## Referències

* ↑ Boland, 2016.
* ↑ Barbé i Duran, 2006, p. 222-223.
* 1 2 Ellis, 2007, p. (1).
* ↑ Barwell, 2003, p. 70.
* ↑ Ellis, 2007, p. (2).

## Bibliografia

* Barbé i Duran, Lluís. Francis Ysidro Edgeworth: crònica familiar. Universitat Autònoma de Barcelona, 2006. ISBN 84-490-2438-2.
* Barwell, Claire. «Bryant, Sophie». A: Cathy Hartley (ed.). A Historical Dictionary of British Women (en anglès). Europa Publications, 2003. ISBN 1-85743-228-2.
* Boland, Rosita «Sophie Bryant, mathematician and pioneer of education for women» (en anglès). The Irish Times, 23 d'Agost, 2016.
* Ellis, Peter Berresford «Sophie Bryant (1) i (2)» (en anglès). Irish Democrat, 2007. Arxivat de l'original el 2008-10-01 [Consulta: 22 febrer 2018].

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Sophie Bryant» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
* «BRYANT, Sophia (Sophie) (1850-1922). Archives at North London Collegiate School». AIM25, 2003. Arxivat de l'original el 23 de febrer 2018. [Consulta: 22 febrer 2018]. (anglès)
# Can Térmens

Can Térmens és una masia del municipi de Begues (Baix Llobregat). És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici aïllat, de planta basilical. Consta de planta baixa, pis i golfes. La teulada és a dues vessants de teula àrab. La façana principal (l'única que no ha sofert modificacions) és de composició simètrica a partir de les obertures de la planta baixa. Hi ha restes d'esgrafiats. Cal remarcar el rellotge de sol.
A oest hi ha afegit un cos rectangular amb galeria porxada, intercalació d'obertures cegues, escales d'accés i barana de dibuix geomètric (d'igual dimensió i forma que l'original).

## Història

Per les primeres referències històriques de Can Termens, se sap que aquests terrenys i la primera masia (construïdes a uns metres de l'actual i al peu de la muntanya) van pertànyer al Senyoriu d'Arampuries.
L'edifici actual fou construït a partir de finals del segle xviii. Posteriorment ha tingut ampliacions. Actualment es troba en estat ruïnós.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Térmens». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 desembre 2015].
# Bus Turístic de València

El Bus Turístic de València és un servei d'autobús turístic per a la zona de la ciutat de València i els voltants. Aquest opera per tres rutes i compta amb diversos autobusos permetent baixar i pujar quan els turistes volen. Compta amb un autobús de color roig sense sostre en el pis superior.
Les rutes consisteixen en: la ruta roja, que passa pel centre històric de la ciutat, la blava, que passa per la costa, i la verda, que passa per l'Albufera. Aquesta última no circula tot l'any com les altres, sinó que funciona entre març i desembre.

## Història

Des de 1999, a Viajes Transvia Tours li va ser concedida l'autorització per operar aquests autobusos i des del 2012, Viajes Privilege amb les mateixes condicions. Les dues autoritzacions foren renovades sense sense passar per concurs públic. Quatre dies abans de canviar de govern de l'ajuntament, aleshores pel Partit Popular, l'autorització fou renovada. El nou govern es va comprometre a renovar passant per licitació pública, cosa que no va aconseguir abans del 2019.
El juliol de 2018 un autobús del servei fou assaltat pel grup polític Arran com a part d'una campanya contra els efectes negatius del turisme. Distintes institucions (l'Ajuntament de València, el delegat del govern i el president de la Generalitat Valenciana) condemanren l'acte qualificant-lo de "turismofòbia".

## Referències

* 1 2 Thyberg, David «Cheap Tours in Valencia, Spain». USA Today [Consulta: 23 gener 2019]. Arxivat 23 de gener 2019 a Wayback Machine.
* ↑ Plaza, Pablo «Grezzi agota el mandato sin ingresar un euro del Bus Turístic». ValenciaPlaza, 23-01-2019 [Consulta: 23 gener 2019].
* ↑ «Arran desplega una pancarta contra 'el turisme massiu' des d'un bus turístic de València». Diari La Veu, 09-07-2018 [Consulta: 23 gener 2019].
* ↑ Martínez, Àngel «Condemna i alerta institucional després de l'assalt a l'autobús turístic». El Nacional, 11-07-2018 [Consulta: 23 gener 2019].
# Nèmesis

Nèmesis(llatí Nĕmĕsis, grec antic Νέμεσις Némesis) fou, segons la mitologia grega, una divinitat, filla de Nix (o de Zeus i de Temis, o d'Èreb i Ocèan, segons altres genealogies), i generalment descrita com la filla de la nit. També rebia el sobrenom d'Adrastea ("La indefugible").
Personificació de la venjança, representava també la justícia divina, l'equilibri, la fortuna i el càstig de les culpes. Era la personificació de la reverència per la llei. Heròdot la descriu com una divinitat fatal que dirigia els afers humans per restaurar-ne l'equilibri.
Fou objecte de culte generalitzat i tenia santuaris en diversos indrets, entre els quals destacava el de Ramnunt, a l'Àtica. També tenia un altar al Capitoli de Roma, on la consideraven sobretot una divinitat guerrera i era invocada pels exèrcits abans de començar la campanya.
Com a divinitat se li atribueix un mite: estimada per Zeus, Nèmesis vol evitar caure en braços del déu, i pren mil formes diferents, per acabar transformant-se en oca. Però Zeus es transforma en cigne i s'uneix amb ella. Nèmesis va pondre un ou, que els pastors van recollir i van donar a Leda. D'aquest ou en van sortir Hèlena i els Dioscurs.
Nèmesis personifica la "venjança divina", que de vegades castiga el crim, com les Erínies, però la concepció més freqüent és que Nèmesis s'encarrega d'eliminar qualsevol desmesura, com per exemple l'excés de felicitat dels mortals, l'orgull dels reis, i coses semblants. Tot allò que sobresurt de la seva condició, tant per a bé com per a mal, està exposat a les represàlies dels déus perquè pot trastocar l'ordre del món, i posa en perill l'equilibri universal. Per això, Cresos, massa feliç pel seu poder i les seves riqueses, és conduït per Nèmesis a lluitar contra Cir, que l'acaba portant a la ruïna.
Al santuari de Ramnunt Nèmesis hi tenia una estàtua que havia esculpit Fídies d'un bloc de marbre de Paros que havien portat els perses per fer-ne un trofeu quan haguessin conquerit Atenes. Massa segurs de la seva victòria, no van conquerir la ciutat. La Nèmesis de Ramnunt va ser invocat per l'exèrcit d'Atenes a Marató.

## Notes

* ↑ La forma amb -s és la que correspon al mot com a nom propi femení de la tercera declinació en grec i en llatí. La forma del nom comú, sense -s, és fruit de l'adaptació a través de l'acusatiu llatí, com correspon a l'adaptació de mots comuns en català. Per tant, la personificació divina es diu Nèmesis, mentre que el nom comú per a referir-se a un enemic acèrrim o un càstig fatal és nèmesi. Per a més informació, vegeu VP:GRILL

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. D'Homer al segle ii dC. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1189. ISBN 9788441224223.
* ↑ «Nemesis - Ancient Greek (LSJ)». [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ «Adrastea - Ancient Greek (LSJ)». [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 9 i 155-156. ISBN 8429741461.
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 383. ISBN 9788496061972.
# Eneko Goia Laso

Eneko Goia Laso (Sant Sebastià, Guipúscoa, 1971) és un polític basc, alcalde de Sant Sebastià des de l'any 2015.

## Referències

* ↑ «Eneko Goia, nuevo alcalde de San Sebastián» (en castellà). Diario Vasco, 13-06-2015. [Consulta: 4 juliol 2015].
# El president d'Euzkadi, hoste d'honor de Catalunya

El president d'Euzkadi, hoste d'honor de Catalunya és una pel·lícula de curtmetratge català de caràcter propagandístic dirigit per Joan Castanyer amb els operadors Manuel Berenguer, Ramon Biadiu i Josep Maria Maristany per la productora Laya Films.
El curtmetratge, d'uns cinc minuts, mostra la l'arribada del lehandekari José Antonio Aguirre a l'aeroport de Reus del juliol de 1937, on és rebut per Antoni Maria Sbert, Carles Pi i Sunyer, i Hilari Salvadó i passa revista a les milícies basques, el seu recorregut per terres tarragonines, la visita al santuari de la Mare de Déu de Montserrat i la recepció oficial del president Lluís Companys al Palau de la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* ↑ El president d'Euzkadi, hoste d'honor de Catalunya a europeanfilmgateway.eu
* ↑ El president d'Euzkadi, hoste d'honor de Catalunya, Auñamendi Eusko Entziklopedia

## Enllaços externs

* El president d'Euzkadi, hoste d'honor de Catalunya a YouTube
# Menjagrà de Saint Kitts

El menjagrà de Saint Kitts. (Melopyrrha grandis) és un ocell de la família dels tràupid (Thraupidae), possiblement extint.

## Hàbitat i distribució

Endèmic de l'illa de Saint Kitts.

## Taxonomia

Ha estat considerat una subespècie del menjagrà de Puerto Rico (Melopyrrha portoricensis) però actualment és ubicada a la seua pròpia espècie arran treballs com ara Garrido et Wiley 2003.

## Referències

* ↑ «Menjagrà de Saint Kitts». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 20/10/2022(català)
* ↑ Garrido, Orlando H; James W. Wiley «The taxonomic status of the Puerto Rican Bullfinch (Loxigilla portoricensis) (Emberizidae) in Puerto Rico» (en anglès). Ornitologia Neotropical, 14, 2003, pàg. 91-98 [Consulta: 18 novembre 2024].
# Èdip (Voltaire)

Èdipe és la primera obra teatral de Voltaire, que va ser representada per primera vegada el 18 de novembre de 1718 a la Comédie-Française, sense gran abast, ja que es conforma a reprendre el mite d'Èdip, sense afegir-hi novetats importants, i intenta trobar la simplicitat grega. L'obra descansa principalment sobre l'amor de Filoctetes per a Iocasta.
Èdip és el primer escrit on Arouet fa servir el nom de Voltaire. Va corregir aquesta tragèdia en el moment del seu empresonament el 1717, va aparèixer en el moment del seu primer exili a Châtenay-Malabry i va ser acollida amb un extrem favor. Marca el començament de l'èxit de l'autor en la carrera teatral.
La peça va tenir, en la seva estrena, 45 representacions. Quinault-Dufresne representà Èdip, i Charlotte Desmares, Iocasta. Va ser represa el 7 de maig de 1723, amb Mme. Le Couvreur i Quinault-Dufresne i es va mantenir al repertori de la Comèdia-Francesa fins al 1852.

## Enllaços externs

* Totes les representacions Arxivat 2012-12-24 at Archive.is a la web de César
# Maria Zhang

Maria Zhang (nascuda Marysia Zhang) és una actriu xinesa-polonesa. Interpreta a Suki a Avatar: The Last Airbender, una propera adaptació d'acció en imatge real de la sèrie animada del mateix nom del 2005-2008.

## Primers anys

Zhang va néixer a Polònia d'una mare polonesa i un pare xinés. Quan tenia un any, Zhang i els seus pares es van traslladar a Pequín, on va créixer. Va passar els estius amb la seua família a la Polònia rural i parla xinés, polonés i anglés. Mentre estaven a Polònia als dotze anys, ella i la seua germana es van trobar amb un retall de diari d'un anunci de càsting d'un grup de teatre comunitari. Més tard, es va traslladar al sud de Califòrnia per assistir a la USC. Els dos pares de Zhang són artistes.

## Carrera

Zhang va protagonitzar el curtmetratge del 2021 All I Ever Wanted. La pel·lícula va ser una selecció oficial al Los Angeles Asian Pacific Film Festival.
El desembre de 2021, Zhang va ser elegida per interpretar a Suki, la líder d'una força de lluita femenina d'elit coneguda com les Guerreres Kyoshi a Avatar: The Last Airbender.

## Filmografia

| Any | Títol | Personatge | Notes |
| 2018 | Continuum | Dayna Hu | Curtmetratge, apareix als credits com Marysia Zhang |
| 2019 | Dear Mom | Vivian | Curtmetratge |
| 2021 | All I Ever Wanted | Jennifer | Short film |
| 2020 | WorkInProgress: A Comedy Web-Series | Ani Dinh | Web sèrie, 5 episodes |
| TBD | Avatar: The Last Airbender | Suki | Sèrie, postproducció |

## Referències

* 1 2 3 4 Ito, Erica. «Actress Maria Zhang on Finding Comfort in the Middle Place». Mixed Asian Media, 01-08-2022. [Consulta: 28 setembre 2022].
* 1 2 3 4 Ting, Christian. «Hyphen Presents "Creation: A Hyphen Original Video Series" Starring Maria Zhang». Hyphen, 22-07-2022. [Consulta: 28 setembre 2022].
* ↑ «All I Ever Wanted». Outfest LA LGBTQ+ Film Festival. [Consulta: 28 setembre 2022].
* ↑ Zorilla, Mónica Marie. «Netflix's 'Avatar: The Last Airbender' Casts Its Azula, Suki, Avatar Kyoshi and More». Variety, 16-12-2021. [Consulta: 28 setembre 2022].
* ↑ Rivas, Katie. «Live-Action Avatar: The Last Airbender Image Shows Suki Actress On Set». Screen Rant, 04-01-2022. [Consulta: 28 setembre 2022].
* ↑ Thao, Phillippe. «Fly High with the Full Cast of 'Avatar: The Last Airbender'». Netflix, 27-09-2022. [Consulta: 28 setembre 2022].
# Kim Weon-kee

Kim Weon-kee (Comtat de Hampyeong, 6 de gener de 1962 - Wonju, 27 de juliol de 2017) fou un lluitador sud-coreà, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla d'or en la competició del pes ploma del programa de lluita grecoromana.
Es retirà el 1986 i el 1987 es graduà a la Universitat Nacional de Chonnam amb un màster en fisiologia de l'exercici. Morí d'un atac de cor als 55 anys.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Kim Won-Gi». [Consulta: 31 maig 2024].
* ↑ «[부음 LA올림픽 레슬링 금메달리스트 김원기 별세 외]» (en coreà), 28-07-2017. [Consulta: 20 octubre 2017].
* ↑ «김원기 LA올림픽 레슬링 금메달리스트 심장마비로 별세» (en coreà). sports.news.naver.com. [Consulta: 27 juliol 2017].