OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Samuel Boden

Samuel Boden (Kingston upon Hull, 4 d'abril de 1826 - Londres, 13 de gener de 1882) Samuel Standidge Boden fou un mestre d'escacs professional anglès. A banda d'escaquista, en Boden va ser també ferroviari, pintor aficionat, i crític d'art. Paul Morphy tenia l'opinió que Boden era el millor mestre anglès, tot i que Thomas Wilson Barnes tingué millors resultats contra ell mateix que no pas en Boden.
El 1858 va vèncer a Londres en un matx contra John Owen (+7 =2 –2). Guanyà el torneig provincial de Londres de 1851 i fou segon als torneigs de Manchester 1857 i Bristol 1861 (el campió fou Louis Paulsen).
El 1858 va jugar un matx contra Paul Morphy, perdent-lo netament (+1 –6 =4).

## Contribucions a la teoria dels escacs

El tema de mat del "mat de Boden" li deu el seu nom, mercès al mat que va fer en una de les seves partides, Schulder-Boden, Londres 1853.
També hi ha una línia de la defensa Philidor anomenada en el seu honor, basada en una de les seves partides contra Paul Morphy.
Fou l'autor de l'obra de divulgació d'escacs A Popular Introduction to the Study and Practice of Chess, publicada anònimament el 1851, i fou redactor de la columna d'escacs de la popular revista The Field del 1858 al 1873 (fou succeït en el càrrec per Steinitz).

## El gambit Boden-Kieseritzky

El seu nom és lligat també, conjuntament al de Lionel Kieseritzky, a un gambit que es pot plantejar des de l'obertura de l'alfil (1. e4 e5 2. Ac4 Cf6 3. Cf3) o des de la defensa Petrov (1. e4 e5 2. Cf3 Cf6 3. Ac4), la variant principal del qual és 3. ...Cxe4 4. Cc3 Cxc3 5. dxc3 f6 (Codi ECO C42).

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Samuel Boden» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 26 setembre 2011].
* 1 2 La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
* ↑ «Eliminatòries del Torneig de Londres (provincial) de 1851» (en italià). La grande storia degli scacchi. [Consulta: 26 setembre 2011].
* ↑ «Partida Schulder–Boden, Londres 1853» (en anglès). ChessGames.com. [Consulta: 26 setembre 2011].
* ↑ «A Popular Introduction to the Study and Practice of Chess» (en anglès). Google Books. [Consulta: 26 setembre 2011].
* ↑ Dany Sénéchaud. «El gambit Boden» (en francès). mjae.com (Mieux jouer aux échecs). [Consulta: 26 setembre 2011].

## Bibliografia

* Hooper, David i Kenneth Whyld. The Oxford Companion to Chess. Oxford University, 1996. ISBN 0-19-280049-3.
* Chicco, Porreca, Dizionario enciclopedico degli scacchi, Mursia 1971.
* Harry Golombek, The Penguin Encyclopedia of Chess, Penguin books 1981.

## Vegeu també

* Mat de Boden

## Enllaços externs

* Estimació Elo de Samuel Boden a «chessmetrics.com». [Consulta: 26 setembre 2011]. (anglès)
* «Fitxa de Samuel Boden a Edo Historical Ratings» (en anglès). edochess.ca. [Consulta: 26 setembre 2011].
# La bèstia (sèrie de televisió)

La Bèstia (títol original en anglès: The Beast) és una sèrie de televisió estatunidenca de 2009 que combina el drama i el crim protagonitzada per Patrick Swayze i Travis Fimmel. Es va estrenar a la cadena A & E Network el dijous 15 gener del 2009. El juny del mateix any es va anunciar la cancel·lació de la sèrie a causa del càncer de pàncrees que patia Swayze, qui va morir tres mesos després. La Bèstia va ser l'última sèrie de televisió que va realitzar l'actor.
La sèrie consta de tretze capítols en què es mostra la cara més sòrdida de la ciutat de Chicago. Actualitza el gènere policíac amb escenes d'acció i trames tèrboles que inclouen tràfic d'armes i de drogues, xarxes d'explotació sexual i corrupció política, a banda dels secrets que amaguen els protagonistes.
La Bèstia va ser doblada al català per Televisió de Catalunya, que la va emetre a TV3 l'any 2012.

## Trama

Barker és considerat el millor en la seva feina, però a Dove aviat li queda clar que l'estrès i els perills de treballar secretament fan impossibles les relacions normals. A mesura que es posen a prova en casos que els enfronten amb narcotraficants despietats, traficants d'armes perillosos, policies corruptes i assassins a sou mortífers, també combaten contra el seu propi secret. A Dove se li ha demanat que cooperi en una investigació de l'FBI sobre Barker, que és sospitós d'anar més enllà de les normes. Mentrestant, Barker investiga una conspiració dins del departament per protegir un grup d'agents que operen fora de la llei.

## Llista d'episodis

| Episodi # | Títol | Dirigit per | Escrit per | Data original d'emissió | Data d'estrena a TVC |
| 1 | Pilot | Michael Dinner | Vicente Angell, William Rotko | 15 gener 2009 | 12-abril-2012 |
| 2 | Two Choices | Michael Dinner | William L. Rotko | 22 gener 2009 | 19-abril-2012 |
| 3 | Nadia | Christine Moore | Vicente Angell | 29 gener 2009 | 26-abril-2012 |
| 4 | Infected | John Badham | Ray Hartung | 5 febrer 2009 | 3-maig-2012 |
| 5 | Bitsy Big-Boy | Michael W. Watkins | Vincent Angell | 12 de febrer de 2009 (2009-02-12) |
| 6 | Hothead | Sanford Bookstaver | John Romano | 19 de febrer de 2009 (2009-02-19) |
| 7 | Capone | Ken Girotti | Wendy West | 26 de febrer de 2009 (2009-02-26) |
| 8 | Mercy | Tom Verica | Mark Goffman & William L. Rotko | 5 de març de 2009 (2009-03-05) |
| 9 | The Walk In | Jeremiah S. Chechik | Mark Goffman | 19 de març de 2009 (2009-03-19) |
| 10 | Tilt | Charles Haid | William L. Rotko, Keith Schreier | 26 de març de 2009 (2009-03-26) |
| 11 | My Brother's Keeper | Lisa Niemi | Vincent Angell & Wendy West | 9 d'abril de 2009 (2009-04-09) |
| 12 | Counterfeit | Chris Leitch | Mark Goffman & Ray Hartung | 16 d'abril de 2009 (2009-04-16) |
| 13 | No Turning Back | Steve Shill | Vincent Angell, William Rotko | 23 d'abril de 2009 (2009-04-23) |

## Referències

* 1 2 Títol en català Arxivat 2019-11-05 a Wayback Machine. a Sèries en blog
* 1 2 Títol en català a CCMA
* ↑ «Patrick Swayze's 'The Beast' Canceled». Entertainment Tonight, 15-06-2009. Arxivat de l'original el 2013-11-17. [Consulta: 15 octubre 2012].
# San Antonio de Palé

San Antonio de Palé és un municipi de Guinea Equatorial, capital de la província d'Annobón i situada a l'illa homònima. A la ciutat també se l'anomena Palé, Palea, San Antonio, San Antonio de Palea, São Antonio da Praia i San Antonio de la Playa.
La ciutat està situada a l'extrem nord de l'illa, la zona més plana i seca, envoltada de pasturatges. Està a la vora de l'oceà Atlàntic i compta amb un aeròdrom, un embarcador, un centre d'assistència mèdica, un col·legi, un far, una emissora de radi i una missió catòlica dels Pares Claretians. La vila és el port d'arribada dels visitants, i hi ha un intercanvi freqüent de persones i mercaderies amb São Tomé realitzat pels pescadors.

## Població

San Antonio de Palé tenia 2.120 habitants en 1983, 2.820 en 1994 i 5.008 en 2001. Els idiomes majoritaris són l'annobonès (o crioll portuguès) i el castellà.

## Història

La ciutat va ser fundada pels portuguesos, els qui van portar a l'illa esclaus del continent africà. Després dels tractats de San Ildefonso (1777) i del Pardo (1778), entre Espanya i Portugal, l'illa d'Annobón i altres possessions portugueses del golf de Guinea van passar a mans espanyoles. Per aquell temps l'illa tenia uns 1.500 habitants, i se la suposava capital d'una illa situada a 11º 30´ de latitud sud, major que Fernando Poo i habitada, així com de clima sa, proveïda amb un bon ancoratge, aigua dolça, terra fèrtil i esclaus per a la plantació de cotó i canya de sucre, com l'illa veïna São Tomé.
En 1801 els anglesos, que tenien permís d'Espanya per recalar i proveir-se d'aigua potable, van construir una petita fortalesa. En 1827, Espanya va llogar la zona com a base anglesa per interceptar el tràfic d'esclaus cap a Amèrica i reassentar als esclaus alliberats.
La vila va ser des del principi un centre d'evangelització dels descendents d'angolesos portats allí en els fallits intents d'establir plantacions. Es van fer expedicions missioneres per carmelites descalços i caputxins italians, portuguesos i espanyols en 1580, 1640, 1645, 1647, 1654, 1771, etc.

## Referències

* ↑ EB, 1911.
* ↑ (castellà) Dirección General de Estadística y Cuentas Nacionales, Evolución y Distribución de la población total por sexo y región Arxivat 2011-05-19 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Fernando Poo: Una aventura colonial española en el África Occidental (1778-1900) Arxivat 2011-07-16 a Wayback Machine.
* Encyclopædia Britannica, 11th ed., Vol. II. Cambridge: Cambridge University Press, 1911. «Annobon» .
# Jimmy Shea

Jim Shea jr, conegut popularment com a Jimmy Shea, (Hartford, Connecticut, Estats Units, 10 de juny de 1968) és un corredor de skeleton estatunidenc, ja retirat, que destacà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002.

## Biografia

És fill de l'esquiador Jim Shea i net del patinador de velocitat Jack Shea. De jove es traslladà a la ciutat de Lake Placid (Nova York).

## Carrera esportiva

Va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a Salt Lake City (Estats Units), on fou l'encarregat de realitzar el Jurament olímpic en la cerimònia inaugural, un fet que ja havia fet el seu avi en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1932 realitzats a Lake Placid. En els Jocs de 2002 aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova masculina de skeleton.
Al llarg de la seva carrera esportiva aconseguí guanyar tres medalles en el Campionat del Món de la disciplina, destacant l'or aconseguit el 1999.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Jim Shea, Jr.». [Consulta: 11 desembre 2021].

## Enllaços externs

* Sheafoundation.com (anglès)
# Portada/efemèride novembre 24

Reproducció de les restes de Lucy al Museu Nacional d'Antropologia de Mèxic.
« 23 de novembre · 24 de novembre · 25 de novembre »
# Sant Alòi de Fórnous

Saint-Éloy-la-Glacière és un municipi francès situat al departament del Puèi Domat i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 62 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Éloy-la-Glacière era de 62 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 16 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 75 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família, 40 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 73 eren cases i 1 era un apartament. Dels 32 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris, 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 9 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Éloy-la-Glacière el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 36 persones, 25 eren actives i 11 eren inactives. De les 25 persones actives 23 estaven ocupades (11 homes i 12 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 11 persones inactives 6 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
L'any 2000 a Saint-Éloy-la-Glacière hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Éloy-la-Glacière a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Éloy-la-Glacière a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Sant Alòi e la Chapeleta

Saint-Éloy-d'Allier és un municipi francès, situat al departament de l'Alier i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 60 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Éloy-d'Allier era de 60 persones. Hi havia 24 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 46 habitatges, 22 eren l'habitatge principal de la família, 19 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 45 eren cases i 1 era un apartament. Dels 22 habitatges principals, 20 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 3 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 9 en tenien cinc o més. 12 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Éloy-d'Allier el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 37 persones, 27 eren actives i 10 eren inactives. Les 27 persones actives estaven ocupades(18 homes i 9 dones).. De les 10 persones inactives 6 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Saint-Éloy-d'Allier hi havia 16 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Éloy-d'Allier a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Éloy-d'Allier a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Margarida Feliu i Portabella

Margarida Feliu i Portabella (Viladrau, 28 de maig de 1961) és una educadora ambiental, batllesa de Viladrau des de 2023, ex-batllessa de Viladrau (2015-2019) i diputada al Parlament de Catalunya (13a legislatura) per Esquerra Republicana de Catalunya.
Llicenciada en ciències de l'educació (pedagogia) per la Universitat de Barcelona, va ser creadora del Centre d'Educació Ambiental Santa Marta a Viladrau (1985) i de l'empresa Viladraueducacio.com (2004). Coordinadora del programa Escoles + Sostenibles, de l'Ajuntament de Barcelona (2010-2015). Assessora del programa Escoles Verdes, de la Generalitat de Catalunya, d'ençà del 1998. Formadora de professorat i de diversos màsters i postgraus d'educació ambiental. Va ser alcaldessa de Viladrau (2015-2019) i vicepresidenta del Consell Comarcal d'Osona, responsable de l'Àrea de Medi Ambient i Sostenibilitat (2019-2023).
El 2023 recuperà l'alcaldia de Viladrau i fou nomenada diputada al Parlament després de la renúncia d'El Homrani.

## Referències

* ↑ «Margarida Feliu investida alcaldessa de Viladrau | Ajuntament de Viladrau». [Consulta: 9 novembre 2024].
* ↑ Catalunya, Parlament de. «Fitxa del diputat/ada». [Consulta: 23 març 2024].
* ↑ «Margarida Feliu, nova diputada d’Esquerra Republicana al Parlament». [Consulta: 2023].
# Sant Corneli i Sant Cebrià de Cardedeu

Sant Corneli és una capella al nucli antic de Cardedeu (Vallès Oriental) protegida com a bé cultural d'interès local., darrere l'església de Santa Maria. Està encaixada entre dues cases i reculada de la línia del carrer uns quatre metres. Això configura un petit jardí amb una font. És una planta d'una nau, orientada a ponent, amb una interessant finestra a la testera. Té el portal d'arc de punt fet amb dovelles petites, però sembla que abans hi havia un portal de llinda plana, del que en queden detalls. El paviment actual amaga tres paviments fins a una profunditat de vuitanta centímetres. La coberta és a dues vessants. En l'edifici es diferencien dues etapes constructives, fins i tot en el gruix dels murs. Campanar d'espadanya. És un espai d’art gestionat pel Museu Arxiu Tomàs Balvey de Cardedeu.

## Història

La família Montells era la propietària del terreny que ocupa la capella, i Balvey opina que fou a prec d'aquesta que Ramon Berenguer IV i Peronella d'Aragó, sa muller, la van fer construir, cap a la meitat del segle xii, en un dels seus desplaçaments a Vilamajor. Les darreres prospeccions arqueològiques, sense posar en dubte això, sostenen que en aquest indret ja existia un temple més primitiu, que en un primer moment seria una planta quadrada d'influència copta, que es pot datar entre els segles IV-V.
Des del segle xii existia una confraria que tenia seu a la capella; la primera donació de terres pels beneficiats de la confraria és de 1138. La missió de la confraria era pregar per l'ànima de les persones que els fessin donatius amb béns, diners o espècies. Fins a les darreries del segle xviii totes les vicissituds de la capella van estar lligades a l'evolució de la confraria.
A principis del segle xix s'hi feien els consells municipals. Ha sofert molts abandons i moltes reconstruccions al llarg dels segles. Per obra de la desamortització va passar a mans del poble el 1868. El 1871 va ser conservada i restaurada i es tornà a utilitzar. Cap a començaments de segle es desmantellà i va servir de presó. Es mantingué així fins que l'any 1950 va ser novament restaurada per uns estiuejants. Va tornar al culte el 16-9-1954. Des del 1971 hi assaja una entitat coral.

## Notes

* 1 2 3 4 5 «Capella de Sant Corneli i Sant Cebrià». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 setembre 2015].
* ↑ Catalunya, Agència Catalana del Patrimoni, Generalitat de. «Capella de Sant Corneli». Arxivat de l'original el 2023-08-19. [Consulta: 19 agost 2023].
# Sant Desdèir de Monistròu

Saint-Didier-d'Allier és un municipi francès situat al departament de l'Alt Loira i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 34 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Didier-d'Allier era de 34 persones. Hi havia 16 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 45 habitatges, 16 eren l'habitatge principal de la família, 21 eren segones residències i 8 estaven desocupats. 44 eren cases i 1 era un apartament. Dels 16 habitatges principals, 14 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 4 en tenien quatre i 10 en tenien cinc o més. 10 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 6 habitatges hi havia un automòbil i a 8 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Didier-d'Allier el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 24 persones, 17 eren actives i 7 eren inactives. Les 17 persones actives estaven ocupades(9 homes i 8 dones).. De les 7 persones inactives 4 estaven jubilades i 3 estaven estudiant.

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Saint-Didier-d'Allier hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Didier-d'Allier a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Didier-d'Allier a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.