OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# AB de l'Orada

AB de l'Orada (AB Dor / HD 36705 / HIP 25647) és un sistema estel·lar que s'hi troba a 48,7 anys llum a la constel·lació austral de l'Orada. L'estel principal és un estel fulgurant, d'aquí la denominació de variable «AB».
L'estel principal AB de l'Orada A, nan taronja de tipus espectral K2V, té una temperatura efectiva de 5.100 ± 20 K. La seva lluminositat equival al 43% de la lluminositat solar i el seu radi és un 16% més petit que el del Sol. Gira sobre si mateixa molt més de pressa que el Sol, i la seva velocitat de rotació és d'almenys 53 km/s. El seu període de rotació és de només 0,51 dies. Com a conseqüència d'això, posseeix un intens camp magnètic. Mesures precises de la velocitat de rotació de l'estel en el seu equador han mostrat que aquesta velocitat varia amb el temps a causa de l'efecte d'aquest camp magnètic. Així mateix, presenta major nombre de taques estel·lars que el Sol. Amb una massa de 0,91 masses solars, té una edat aproximada de 75 milions d'anys.
AB de l'Orada B és un nan vermell a 135 ua de la component A. AB de l'Orada C és una companya molt propera a l'estel principal, a només 2,3 ua, amb un període orbital de 11,75 anys. És un dels estels coneguts amb menor massa —93 vegades la massa de Júpiter—, molt prop del límit de 75 - 80 vegades la massa de Júpiter per sota del com s'hagués classificat com un nan marró. La seva lluminositat és només una mil·lèsima de la del Sol.
El sistema dona nom a l'anomenada Associació estel·lar d'AB Doradus, composta per uns 30 estels que s'hi mouen en la mateixa direcció i tenen una edat similar. Altres membres d'aquesta associació són AK Pictoris, PW Andromedae i LO Pegasi.

## Referències

* 1 2 «The 2001 US Naval Observatory Double Star CD-ROM. I. The Washington Double Star Catalog» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 12-2001, pàg. 3466–3471. DOI: 10.1086/323920.
* ↑ «AB Doradus» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 11 desembre 2020].
* ↑ Plavchan, Peter; Werner, M. W.; Chen, C. H.; Stapelfeldt, K. R.; Su, K. Y. L.; Stauffer, J. R.; Song, I. «New Debris Disks Around Young, Low-Mass Stars Discovered with the Spitzer Space Telescope». The Astrophysical Journal, 698, 2, 2009. pp. 1068-1094.
* ↑ JR Minkel. «Shimmying Star maig Shed Light on Forces at Work in the Sun». Scientific American, 11-12-2001. [Consulta: 25 juny 2006].
* ↑ A. C. Cameron, J.F. Donati. «Christmas Star Does the Twist». PPARC. Arxivat de l'original el 4 de novembre de 2005. [Consulta: 25 agost 2006].
* ↑ «Còpia arxivada». Weighing the Smallest Stars. ESO, 19-01-2005. Arxivat de l'original el 2006-08-20 [Consulta: 13 agost 2006]. Arxivat 2006-08-20 a Wayback Machine.
* ↑ Zuckerman, B.; Song, Inseok; Bessell, M. S. «The AB Doradus Moving Group». The Astrophysical Journal, 613, 1, 2004. pp. L65-L68.
* ↑ «AB DORADUS MOVING GROUP» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 11 desembre 2020].
# Jean Marie François Ferdinand de Broglie

El príncep Jean Marie François Ferdinand de Broglie (1921–1976) fou un polític francès.

## Biografia
### Orígens familiars

Jean de Broglie va néixer a París, primogènit del príncep Eugene Marie Amédée de Broglie (1891–1957), sent aquest el quart fill del príncep François Marie Albert de Broglie (1851–1939), que era el quart fill d'Albert de Broglie, 4t duc de Broglie.

### Núpcies i descendència

Amb la seva muller Micheline Segard (1925–1997), va tenir tres fills:
* Victor-François de Broglie (1949–2012), 8è duc de Broglie, que va succeir el seu cosí llunyà i Premi Nobel Louis de Broglie, 7è duc de Broglie (1892–1987).
* Philippe-Maurice de Broglie (1960), 9è duc de Broglie
* Louis-Albert de Broglie (1963), príncep de Broglie

## Carrera política

Fou un dels negociadors dels Acords d'Évian.

### Càrrecs

* Secretari d'Estat encarregat de la Funció Pública (Abril a novembre 1962)
* Secretari d'Estat dels Afers algerians (1962–1966)
* Secretari d'Estat dels Afers estrangers (1966–1967)
* Diputat de l'Eure

## Mort

Jean de Broglie va ser assassinat el 24 de desembre de 1976 mentre sortia de la casa de Pierre de Varga, el seu supervisor financer. Varga va ser seguidament arrestat i el 1981 va ser sentenciat a deu anys de presó com a còmplice de l'assassinat.
# Alfa de la Sageta

Alfa de la Sageta (α Sagittae) és un estel de la constel·lació de la Sageta. És una brillant gegant groga de magnitud aparent +4,37 i tipus espectral G1II situada a uns 475 anys llum de la Terra. Té una lluminositat 340 vegades la del Sol amb una temperatura de superfície de 5.400 kèlvins. El radi de l'estrella és uns 20 cops el del Sol, mentre que té quatre cops la massa solar.

## Referències

* ↑ «The Physical Basis of Luminosity Classification in the Late A-, F-, and Early G-Type Stars. I. Precise Spectral Types for 372 Stars» (en anglès). Astronomical Journal, 4, 4-2001, pàg. 2148–2158. DOI: 10.1086/319956.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Caroline Soubiran «Vertical distribution of Galactic disk stars. IV. AMR and AVR from clump giants» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 3-2008, pàg. 91–101. DOI: 10.1051/0004-6361:20078788.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 Eva Grebel «SP_Ace: a new code to derive stellar parameters and elemental abundances» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 11-02-2016, pàg. 2–2. DOI: 10.1051/0004-6361/201526758.
* ↑ Afirmat a: Catàleg de velocitats rotacionals dels estels. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: juny 1970.
* ↑ Caroline Soubiran «Gaia Data Release 2. The catalogue of radial velocity standard stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 8-2018. DOI: 10.1051/0004-6361/201832795.

## Enllaços externs

* Bright Star Catalogue
* Sham Arxivat 2005-08-27 a Wayback Machine.
# Transmissió de bicicleta

Una transmissió de bicicleta és un sistema per transmetre l'energia del o els ciclistes per a impulsar la bicicleta.
Pot incloure un sistema per disposar de diferents relacions de marxes. Per exemple, per pujar una costa i a més poder planejar amb una bona efectivitat.
El sistema més habitual transmet el moviment de les cames sobre uns pedals a un plat i aquest impulsa, mitjançant una cadena de transmissió, un sistema de pinyó lliure i aquest al seu torn a la roda del darrere.
Hi ha variacions:
* Bicicletes que s'impulsen amb els braços. Útils per a persones sense mobilitat a les cames o simplement per exercir la part superior.
* No és estrany veure bicicletes reclinades amb tracció davantera per ser més simple.
* Són molt rares les bicicletes amb tracció 2X2, anàloga al 4X4 dels cotxes.
* Hi ha altres mitjans per transmetre l'energia dels pedals a la roda com el cardan, hidràulics o per corretja.
* Hi ha pedalers que eviten el punt mort del pedal com el rotor o altres sistemes que els mitiguen com els plats ovalats o els pedals basculants.
* Els canvis interns poden substituir els externs.

## Mecanismes de transmissió i engranatges

* Canvi intern de 14 marxes
* Canvi extern de marxes tipus desviador

## Canvis i relacions de canvi

Un canvi, com una palanca, és un mitjà per variar el ritme al qual es realitza el treball. A aquest ritme de variació se l'anomena «velocitat de canvi». En una bicicleta, aquesta ve determinada per les mides relatives dels plats i les corones. Amb un plat de 52 dents (D), una volta completa de bieles farà girar quatre vegades una roda amb una corona de 13 dents (D), (la raó és de 4:1), mentre que un plat de 28 D farà girar una vegada una roda amb una corona de 28 D (la raó des d'1:1). Una combinació de 52/13 D és gran i proporciona velocitat, mentre que una combinació de 28/28 D és baixa i proporciona força per pujar sobre, encara que sigui lentament.

## Vegeu també

* Relació de marxes
* Palanca de canvi
* Bicicleta
* Bicicleta monomarxa

## Referències

* ↑ Richard Grant/Richard Ballantine, El Gran Llibre de la Bicicleta , (pàg. 27, extracte) - Text: Espanyol - Editor: Dorling Kindersley Limited, London/El País, Aguilar, Madrid, (1992) - ISBN 84 03 59182 9

## Enllaços externs

* Canvi amb una comandament hidràulic casolà
# Treball a preu fet

En tots els sectors econòmics s'utilitza el concepte de treball a preu fet (o a escar, a escarada, a estall) com el mitjà per a augmentar la producció dels treballadors directes. El IV Conveni Col·lectiu General de la Construcció a Espanya, en el seu article 29, defineix el treball a preu fet, a preu fet o per unitat d'obra, amb primes a la producció o amb incentius de la següent manera:
* Si el treballador acaba la tasca abans de concloure la jornada diària, l'empresa pot oferir-li, i aquest acceptar o no, entre continuar prestant els seus serveis fins a l'acabament de la jornada, o que abandoni el treball, donant per acabada la mateixa.
* En els treballs a preu fet o per unitat d'obra, i a efectes de la seva retribució, només s'atén a la quantitat i qualitat de l'obra o treball realitzat, pagant per peces, mesures, trossos, conjunts o unitats determinades, independentment del temps invertit en la seva realització, si bé pot estipular un termini per a la seva terminació, en aquest cas, haurà acabar dins d'ell, però sense que pugui exigir, en aquest cas, un rendiment superior al normal.
* En els treballs que es prestin a la seva aplicació, es poden establir primes a la productivitat o incentius, de tal manera que a la gent gran rendiments que s'assoleixin en el treball, corresponguin uns ingressos que guardin, respecte als normals, almenys, la mateixa proporció que la d'aquests rendiments en relació amb els normals
| « | El treball a preu fet consisteix en la realització, per jornada, d'una determinada quantitat d'obra o treball. Es caracteritzen aquests sistemes per posar en relació directa la retribució amb la producció del treball, amb independència, en principi, del temps invertit en la seva realització i per tenir com a objectiu la consecució d'un rendiment superior al normal. | » |

## Modalitats

El treball a preu fet pot ser de dos tipus:
* 'Per hores:' es paga en funció del nombre d'hores treballades, o període que es pot definir com una guàrdia o un dia.
* 'Per unitat:' quan el pagament depèn del nombre d'unitats de peces produïdes.
* 'Per quantitat:' quan el pagament depèn de la quantitat de feina feta (els enguixadors a Catalunya cobren a tant el metre).

## Riscos laborals del treball a preu fet

El treball a preu fet de manera continuada comporta l'existència potencial de ser perjudicial per a la salut tant físicament com psíquicament pel fet d'estar treballant a un ritme superior a una activitat normal pel desig d'acumular més sou i acabar la feina abans.

## Referències

* ↑ Ministeri de Treball i Afers Socials, = 1276 IV Conveni Col·lectiu General del Sector de la Construcció, BOE núm 197 de 2007.08.17, Espanya, Art 29 [2008.01.20]
* ↑ Conveni Col·lectiu general del sector de la Construcció

## Vegeu també

* Contracte de treball
# Tribute to a Bad Man

Tribute to a Bad Man és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Robert Wise, estrenada el 1956. Està basada en el conte "Hanging's for the Lucky" de Jack Schaefer, l'autor de Shane.

## Argument

És l'any 1875. L'intractable Jeremy Rodock, criador de cavalls a Wyoming, no vacil·la a linxar qualsevol lladre que atrapa a les seves terres. Però un dia, envoltat per una banda de malfactors, el salva Steve Miller. Agraït, el contracta al seu ranxo.
De tota manera. Rodock pensa linxar els lladres personalment, sense necessitat de judici. El vaquer McNulty el descriu com a malalt de penjats, i li ho comenta a la dona de Rodock, Jocasta Constantine, una antiga ballarina avergonyida del seu passat. Rodock, gelós i desconfiat, veu sortir McNulty i la seva dona junts de la granja i en treu conclusions equivocades. Dispara McNulty, després el colpeja amb fúria i finalment el fa fora del ranxo.

## Repartiment

* James Cagney: Jeremy Rodock
* Don Dubbins: Steve Miller
* Stephen McNally: McNulty
* Vic Morrow: Lars Peterson
* James Griffith: Barjak
* Onslow Stevens: Hearn
* James Bell: L. A. Peterson
* Jeanette Nolan: Mrs L. A. Peterson
* Chubby Johnson: Baldy
* Royal Dano: Abe
* Lee Van Cleef: Fat Jones
* Peter Chong: el cuiner

## Producció

La producció va començar amb Spencer Tracy com a protagonista de la pel·lícula, però va xocar amb el director Robert Wise fet que provocà diversos retards en la filmació. Tracy afirmava que la gran altura on es rodava la pel·lícula l'afectava i no es trobava bé, i va insistir que el rodatge es traslladés a un lloc de menys altitud. Finalment, va ser exclòs de la pel·lícula per MGM i substituït per James Cagney. Robert Francis havia de ser originalment interpretat per Steve Miller, però va morir en un accident aeri just abans de començar la filmació. Francis va ser substituït per Don Dubbins. Irene Papas va reemplaçar a Grace Kelly que ho va rebutjar, com també ho van fer Eva Marie Saint i Jennifer Jones.

## Referències

* ↑ Reed, Rex Irene Papas Interview in Conversations In The Raw BookBaby, 15 Jan. 2013
* ↑ p. 126 Spoto, Donald High Society: Grace Kelly and Hollywood Random House, 2010
* ↑ https://erenow.com/biographies/spencer-tracy/28.html%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Trinoda necessitas

Trinoda necessitas és un terme llatí emprat per referir-se a tres tributs que existien a Britànnia en temps del domini anglosaxó. Els súbdits dels reis anglosaxons eren cridats a prestar tres tipus de serveis: bridge-bot, que consistia en la reparació de ponts i carreteres (en anglès «bridge» significa «pont»); burgh-bot, que consistia en la construcció i el manteniment de fortificacions, i fyrd-bot, que consistia en crides a la milícia (a Britànnia el sistema escandinau de lleva, l'expeditio, era conegut com a fyrd). Els monarques anglosaxons es van lliurar de realitzar aquests serveis en molt poques ocasions, ja que aquests eren vitals en els seus regnes.
El terme trinoda necessitas va ser rarament usat en l'època anglosaxona: el seu únic ús conegut va ser en una concessió de terra atorgada prop de Pagham, a Sussex, per part del rei Caedwalla de Wessex a Sant Wilfred de York. En el seu lloc, s'atorgaven concessions per als serveis de forma individual. De fet, la concessió original va usar el terme trimoda (la paraula llatina per «triple») en lloc de trinoda (la paraula llatina per indicar tres nusos), que va ser un error comès per John Selden el 1610.

## Vegeu també

* Història del dret
* Dret romà
* Dret visigot
* Regnes germànics

## Referències

* ↑ Lapidge, Michael; John Blair, Simon Keynes, Donald Scragg (15 de novembre de 2000). The Blackwell Encyclopaedia of Anglo-Saxon England . Wiley-Blackwell. pp. 456-457. ISBN 0-631-22492-0
* ↑ Stenton, Frank M. (20 de setembre de 2001). Anglo-Saxon England: reissue with a new cover (3 ª ed.). Oxford University Press, Estats Units, p. 289. ISBN 0-19-280139-2
* 1 2 Stevenson, WH (Octubre de 1914). «Trinoda necessites». The English Historical Review 29 (66).
* ↑ «Trinoda necessites». Encyclopedia Britannica . 1911.
# Castell de Rappolstein

El castell de l'Alt-Ribeaupierre/Rappolstein (francès Haut-Ribeaupierre, alemany Hohen-Rappolstein) fou un dels tres castells principals dels Rappolstein.
És sota el nom de «Altenkastel» que el castell és mencionat per primer cop el 1254. També és evocat sota el nom d'Hoh-Rappoltstein del nom dels seus propietaris. El senderó que porta al castell està cobert d'esllavissades i de pedres qui fa el recorregut a peu una mica difícil. Arribant a la cimera es veu la torrassa circular aixecada sobre una roca de la qual el conjunt queda amagat per la vegetació densa del bosc. Vorejant la cimera, s'arriba davant la porta d'entrada del castell on s'elevava abans un pont llevadís. El castell hauria estat construït sobre un antic indret romà del segle IV d'on el nom d'Altenkastel que vol dir «antic castell».
Aquest castell va pertànyer en principi al bisbat de Basilea, després va passar als Ribeaupierre/Rappolstein a partir del segle xiii. És l'únic dels tres castells que posseeix una torrassa de forma circular. Està situat sobre una cresta situada a 642 metres d'altitud. El 1288, Anselm de Ribeaupierre posseïa el castell. Al segle xiv les defenses del castell foren reforçades per la construcció d'un mur. A partir de 1368, Brunó de Rappolstein va entrar en possessió del castell; tenia un odi feroç contra els anglesos que l'havien fet presoner, i va aprofitar el pas del cavaller John Harleston, per segrestar-lo i tancar-lo a la torrassa de l'Alt-Ribeaupierre de 1384 a 1390; va exigir un fort rescat per alliberar-lo. Va servir també de presó per uns jueus que havin reconegut sota tortura haver enverinat pous per propagar la pesta.
El 1477, Maximí II Smassmann va capturar a Felip de Croy davant Nancy en la batalla contra Carles el Temerari i el va tancar a la seva torrassa. Cap a 1498 va ser, Sebastià, un fill desnaturalitzat de Guillem I de Rappolstein, el que serà al seu torn tancat a la torrassa. Al segle xvi el castell encara fou modernitzat per protegir-se de les armes de foc.
Després de la guerra dels Trenta Anys el castell caurà progressivament en ruïnes. Al segle xix el castell fou restaurat i consolidat per Charles Winckler, els merlons de la torrassa en maó foren afegits llavors. Actualment la torrassa circular i la cortina oest continuen sent les úniques vestigis encara en conservació de l'època antiga (1254).

## Referències

* Faller, Robert, Le Château de Ribeauvillé, bulletin de la Société d'histoire et d'archéologie de Ribeauvillé, 1937, pàgs. 33-63.
# Tuskha

Tuskha, Tushkha o Tushka fou una ciutat reial, posició militar i fortalesa assíria, centre d'emmagatzemament de productes agrícoles amb castell i palau reial on es pagaven els tributs de la regió i del Nairi. La seva situació exacta és incerta, però pel context de les inscripcions se sap que estava situada probablement a l'est del país de Nirbi i a l'oest de la terra de Qurkhi, probablement al sud del riu Tigris.
En temps d'Assurnasirpal II (884-859 aC) es va revoltar la colònia de Khalzi Lukha, fundada per Salmanassar I (vers 1275-1235 aC), sota la direcció de Khula. El rei va marxar a la zona que estava al nord i pel camí, a les fonts del riu Supnat, va erigir una estela; va seguir cap al vessant nord-oest del Mont Kashiari on Khula fou capturat i els seus homes massacrats, i la ciutat de Khalzi Lukha arrasada. Al retorn, al país de Nirbi, va devastar la capital Tela que estava defensada per una muralla i va matar a 300 (o 3000) guerrers. Tot seguit es va acostar a la ciutat de Tuskha, on sembla que va reconèixer una posició avantatjosa, i s'hi va aturar i la va restaurar fent una nova muralla u una fortalesa; dins les muralles va aixecar un palau reial i va construir una nova estela on va relatar la seva conquesta del país de Nairi que fou posada a la muralla per ser coneguda pels habitants. La ciutat fou repoblada amb refugiats assiris que s'havien desplaçat a la zona fugint d'una fam en una altra part de l'imperi, i va esdevenir un magatzem per gra i farratge, sembla que per tenir reserves per expedicions militars cap al nord i l'oest. Els habitants de la regió havien fugit però van poder tornar i establir-se a les seves ciutats (en part en ruïnes) pagant tribut, i els joves foren enviats a Nínive com a ostatges. Estant a la ciutat supervisant les tasques de construcció, va rebre tributs de la regió. Al marxar el país de Nirbi es va revoltar altre cop (segurament la part més propera al mont Kashiari) però fou sotmesa. En tornar a Nínive va passar pel país de Qurkhi.

## Referències

* ↑ seria només per alguns personatges en nombre molt limitat o per prínceps de la regió, doncs quasi ningú ho podia llegir
* ↑ resumit a
# Un marido a precio fijo

Un marido a precio fijo és una pel·lícula espanyola de 1942, escrita i dirigida per Gonzalo Delgrás. El guió d'aquesta comèdia es fonamenta en la novel·la homònima de l'escriptora Luisa-María Linares.La pel·lícula mostra un exemple del ball popular de l'època el tipolino.
La novel·la ja havia estat adaptada al teatre per Daniel España, protagonitzada per Isabel Garcés i Fernando Rey. la trama té elements de melodrama.

## Trama

La protagonista, Estrella, és la fillola de l'opulent rei del betum sintètic. A fi de crear màrqueting Estrellita motiva l'interès de la ràdio i els periòdics. La milionària deixa plantat al seu nuvi enmig d'una discussió, es tracta d'un home de quaranta anys d'aspecte avorrit, i li abandona per a viatjar per diversos països d'Europa. En un hotel coneix Eric amb qui es casa en vint dies. Aquest li abandona i de retorn a casa li proposa a un lladre de trens que suplanti al seu marit.

## Repartiment

* Lina Yegros - Estrella
* Rafael Durán - Miguel
* Luis Villasiul - Don Nico
* Jorge Greiner - Julio Amaiz
* Lily Vicenti - Condesa
* Ana María Campoy - Fifí

## Premis

Va rebre el quart premi als Premis del Sindicat Nacional de l'Espectacle de 1942.

## Referències

* ↑ Luisa-María Linares, (1969), Un marido a precio fijo, Madrid, Octava oed.
* ↑ Luis Quesada, (1986), La novela española y el cine, Madrid, Primera, Página 304
* ↑ Labanyi, Jo & Pavlović, Tatjana. A Companion to Spanish Cinema. John Wiley & Sons, 2012. p.235
* ↑ Santiago Pozo Arenas La industria del cine en España: legislación y aspectos económicos, 1896-1970, p. 56-57, Universitat de Barcelona, 1984

## Enllaços externs

* Un marido a precio fijo a YouTube
# Alfa del Burí

Alfa del Burí (α Caeli) és l'estrella més brillant de la constel·lació del Burí amb magnitud aparent +4,44. Es troba a 66 anys llum de distància del sistema solar.
Alfa Caeli és una estrella binària els components de la qual, separades visualment 6 segons d'arc, són una estrella groga de la seqüència principal i tipus espectral F2V, i una tènue nana roja de magnitud +12,5 i tipus M0.5V. L'estrella groga principal, Alfa Caeli A, té una temperatura efectiva de 7100 K i és 5,2 vegades més lluminosa que el Sol. Amb un ràdio un 50% major que el ràdio solar, els seus paràmetres són similars a η Corvi, encara que a diferència d'aquesta última, Alfa Caeli és una estrella que ha estat poc estudiada. El període de rotació d'ambdues estrelles és també semblant i molt més curt que el del Sol, ja que Alfa Caeli completa un gir cada 1,4 dies -com a màxim-, mentre que el Sol empra 27 dies en fer-lo.

## Referències

* ↑ «Study of the F-type stars. I. MK spectral types» (en anglès). Astronomical Journal, 8-1975, pàg. 637–641. DOI: 10.1086/111786.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ Martin Asplund «New constraints on the chemical evolution of the solar neighbourhood and Galactic disc(s)» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 26-05-2011, pàg. A138. DOI: 10.1051/0004-6361/201016276.
* ↑ «Ca II HK emission in rapidly rotating stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 1-2009, pàg. 1099–1107. DOI: 10.1051/0004-6361:200810377.
* ↑ Afirmat a: Gaia DR3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 13 juny 2022.
* ↑ Robert Rich «Spectroscopy of New High Proper Motion Stars in the Northern Sky. I. New Nearby Stars, New High-Velocity Stars, and an Enhanced Classification Scheme for M Dwarfs» (en anglès). Astronomical Journal, 3, 3-2003, pàg. 1598–1622. DOI: 10.1086/345972.

## Enllaços externs

* Alfa Caeli (SIMBAD) (anglès)
* Alfa Caeli (Stars, Jim Kaler) Arxivat 2008-05-17 a Wayback Machine. (anglès)