OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Filibert de Chalôns

Filibert de Chalôns o Filibert de Chalon (Nozeroy, Franc Comtat, 18 de març de 1502, afores de Florència, 3 d'agost de 1530) va ser un aristòcrata flamenc, príncep d'Orange i Virrei de Nàpols entre 1528 i 1530. Va ser un important suport de l'emperador Carles V en les seves lluites contra Francesc I de França.
Era un dels principals feudataris flamencs, les possessions dels quals s'estenien des del Franc-Comtat (eix ancestral de la seva casa) fins al nord dels Països Baixos, endinsant-se en altres zones de l'Imperi i del Regne de França. Els estats que posseïa dins d'aquest regne, igual que els d'altres súbdits imperials, havien estat confiscats per Francesc I. La seva devolució va constituir una de les primeres reivindicacions recollides en el Tractat de Madrid que es va imposar al monarca presoner d'acord amb el programa imperial de reintegració de tot el patrimoni territorial que es considerava usurpat per la Corona de França tant al Cèsar com als seus vassalls o aliats.
L'incompliment del tractat per part del rei de França, una vegada alliberat, i el reinici de les hostilitats després de la formació de la Lliga de Cognac contra l'emperador, convertia als Orange en uns dels vassalls imperials més interessats en doblegar a Francesc I. D'altra banda, la seva recent trajectòria l'havia consagrat com un destacat general, incorporat a la fi de 1526 a les tropes de Georg von Frundsberg que poc després van protagonitzar el sac de Roma. En aquesta situació, el príncep va assumir el càrrec de Virrei de Nàpols juntament amb el de capità general de les tropes imperials a Itàlia, convertint-se així en un dels protagonistes de la lluita contra el papa i el rei de França, capturant a la Batalla d'Aversa l'exèrcit francès de Miquel Antoni de Saluzzo que s'hi havia refugiat després del fallit intent del Setge de Nàpols.
Igual que el seu predecessor (Carles de Lannoy-Orange) amb prou feines va residir a Nàpols durant els tres anys del seu mandat, ocupat en les operacions militars del nord i el centre d'Itàlia fins a la seva mort el 1530, després del setge de Florència.
Al contrari que els Lannoy, els Chalôns no es van arribar a assentar en el regne napolità i, al cap de poc temps, la seva casa va passar a un altre llinatge, els Nassau, que es convertirien en els protagonistes de l'alçament dels Països Baixos contra el poder espanyol.
Va ser succeït com a príncep d'Orange pel seu nebot Renat de Chalon, fill de la seva germana Claudia de Chalon, i del comte Enric III de Nassau-Breda.

## Referències

* ↑ Muñoz Maldonado, José. Historia del Emperador Carlos V (1500 á 1558) (en castellà). Francisco de P. Mellado, 1862, p. 159.

## Bibliografia

* (castellà) Enciclopèdia General del Mar. Edicions Garriga Barcelona (1957)
* (castellà) Cesáreo Fernández Duro, L'Armada Espanyola, des de la unió de les corones de Castilla i Aragó, (1895), reeditat pel Museu Naval de Madrid, 1975
# Kollikodon ritchiei

Kollikodon ritchiei és una espècie extinta de monotrema que visqué durant el Cretaci inferior. És conegut únicament a partir d'un fragment de mandíbula amb una dent premolar i dues molars trobats a Lightning Ridge, a Nova Gal·les del Sud (Austràlia). Es tracta de l'única espècie coneguda del gènere Kollikodon i la família dels kol·likodòntids.

## Referències

* ↑ Entrada «Kollikodon ritchiei» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Flannery, T. F.; Archer, M.; Rich, T. H.; Jones, R. «A new family of monotremes from the Cretaceous of Australia» (en anglès). Nature, 377, 418–420, 1995.
# Joseph Eugène Schneider

Joseph Eugène Schneider, (29 de març de 1805, a Bidestroff - 27 de novembre de 1875, a París) va ser un industrial i polític francès, fundador de la dinastia dels metal·lúrgics dels Creusot.
El seu cognom apareix inscrit a la Torre Eiffel.

## Biografia

Fill d'Antoine Schneider (1759-1828), notari reial i conseller general de la Moselle i d'Anne-Catherine Durand, però aviat es quedà orfe, cosí germà del general Virgile Schneider, i germà menor d'Adolphe Schneider, Eugène Schneider començà a treballar modestament a una casa de comerç de Reims, després a la banque Seillière. Als vint anys ja va dirigir les forges de Bazeilles.
Quan el seu germà Adolphe va ser nomenat director general del Creusot (1833), Eugène Schneider, va dirigir Schneider et Cie el 1836. L'any següent es casà amb Clémence Lemoine des Mares, filla del diputat Gilles Lemoine des Mares, un ric banquer i neta del baró André Poupart de Neuflize (1752-1814). Van tenir una filla, Félicité (casada amb el ministre Alfred Deseilligny), i un fill, Henri. El 1845, el seu germà Adolphe Schneider morí, Joseph-Eugène va ser elegit conseller general del cantó de Couches i Montcenis.
El 1864, va ser el primer president de la banca Société générale. Va ser batlle de Creusot des de 1866 fins a 1870. També va ser president de l'Assemblée nationale française de 1867 a 1870.
Va obtenir la Grand-croix de la Légion d'honneur.

## Bibliografia

* Jean-Louis Beaucarnot, Les Schneider, une dynastie, Hachette Littérature, 1987
* Elvire de Brissac, Ô dix-neuvième !, Grasset, prix Femina essai, 2001
* Elvire de Brissac, Il était une fois les Schneider, 1871-1942, Grasset, 2007
* Dominique Schneidre, Les Schneider, Le Creusot, Fayard, 1995
* Dominique Schneidre, Fortune de mère, Fayard, 2001
* Les Schneider, Le Creusot, une famille, une entreprise, une ville, 1836-1960, catalogue de l'exposition

## Notes i referències

* ↑ anomenat de vegades Eugène I Schneider per a distingir-lo del seu descendent.
* ↑ Joseph Antoine Roy, Histoire de la famille Schneider et du Creusot, M. Rivière, 1965, p. 19
* 1 2 Joseph Antoine Roy, op. cit., p. 20
* ↑ Site de l'Assemblée nationale
* ↑ Agnès D'Angio, op. cit., p. 44
# Georges Roes

Georges Roes (Tarba, 3 de març de 1889 - Levallois-Perret, 14 de maig de 1945) va ser un tirador francès que va competir durant la dècada de 1920.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar vuit proves del programa de tir. Guanyà la medalla de plata en la prova de rifle militar, 300 metres per equips, bocaterrosa i cinc diplomes olímpics.
Quatre anys més tard, als Jocs de París, guanyà la medalla de plata en la prova de rifle lliure per equips, una de les dues del programa de tir que disputà.

## Referències

* 1 2 «Georges Roes Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2014. [Consulta: 25 maig 2018].
# Beata Mikołajczyk

Beata Mikołajczyk (Bydgoszcz, 15 d'octubre de 1985) és una esportista polonesa que competeix en piragüisme en la modalitat d'aigües tranquil·les.
Ha participat en tres Jocs Olímpics d'Estiu, obtenint en total tres medalles: plata a Pequín 2008 i bronze a Londres 2012 i Rio de Janeiro 2016. En els Jocs Europeus de Bakú 2015 va aconseguir una medalla de bronze.
Ha guanyat 6 medalles en el Campionat Mundial de Piragüisme entre els anys 2009 i 2014, i 16 medalles en el Campionat Europeu de Piragüisme entre els anys 2004 i 2015.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2008 | Pequín ( R.P. de la Xina) | 2 | K2 500 m |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 3 | K2 500 m |
| 2016 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 3 | K2 500 m |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2009 | Dartmouth ( Canadà) | 1 | K2 1000 m |
| 2011 | Szeged ( Hongria) | 3 | K2 500 m |
| 2013 | Duisburg ( Alemanya) | 2 | K2 200 m |
| 2013 | Duisburg ( Alemanya) | 3 | K2 500 m |
| 2014 | Moscou ( Rússia) | 2 | K4 500 m |
| 2014 | Moscou ( Rússia) | 3 | K2 500 m |
| Jocs Europeus ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2015 | Bakú ( Azerbaidjan) | 3 | K4 500 m |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2004 | Poznań ( Polònia) | 2 | K1 1000 m |
| 2005 | Poznań ( Polònia) | 1 | K4 1000 m |
| 2005 | Poznań ( Polònia) | 3 | K4 500 m |
| 2006 | Račice ( Txèquia) | 2 | K1 500 m |
| 2008 | Milà ( Itàlia) | 2 | K4 1000 m |
| 2010 | Corvera ( Espanya) | 3 | K1 1000 m |
| 2011 | Belgrad ( Sèrbia) | 2 | K2 500 m |
| 2012 | Zagreb ( Croàcia) | 1 | K2 1000 m |
| 2012 | Zagreb ( Croàcia) | 3 | K2 500 m |
| 2013 | Montemor-o-Velho ( Perú) | 1 | K2 500 m |
| 2013 | Montemor-o-Velho ( Perú) | 1 | K2 1000 m |
| 2014 | Brandenburg ( Alemanya) | 2 | K4 500 m |
| 2014 | Brandenburg ( Alemanya) | 2 | K2 500 m |
| 2015 | Račice ( Txèquia) | 1 | K2 500 m |
| 2015 | Račice ( Txèquia) | 2 | K2 200 m |
| 2015 | Račice ( Txèquia) | 2 | K2 1000 m |

## Referències

* ↑ «Beata Mikołajczyk» Arxivat 2009-03-18 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Beata Mikołajczyk» en Canoeresults.eu (anglès)

## Enllaços externs

* Lista de medallistas olímpicos y mundiales en piragüismo (1936-2007): parte 1, parte 2. Federación Internacional de Piragüismo (anglès).
# Forum Gallorum (Gàl·lia Cispadana)

El Forum Gallorum era una ciutat de la Gàl·lia Cispadana situada a la via Emília, entre Mutina (12 km) i Bononia (25 km), un vicus o llogaret.
És conegut perquè va ser l'escenari, uns dies abans de la batalla de Mutina (Mòdena), del primer enfrontament entre Marc Antoni i els cònsols Aulus Hirci i Gai Vibi Pansa que volien aixecar el setge de Mutina. Les forces de Pansa, les primeres a entrar en combat, en van sortir malparades però no derrotades, tot i que Pansa va quedar ferit de mort; però Hirci, que va quedar inesperadament a la rereguarda de Marc Antoni quant aquest es replegava cap a Forum Gallorum, el va derrotar completament i el va obligar a aixecar el campament que tenia davant Mutina el 15 d'abril de l'any 43 aC. Aquesta acció es va lliurar només 15 dies abans de la decisiva batalla que es va lliurar a Mutina. Servi Sulpici Galba va descriure els fets ocorreguts al Forum Gallorum en una carta a Ciceró. El lloc no va créixer mai gaire, i només es menciona a la Taula de Peutinger, on per la situació que en dona es veu que va ocupar un lloc proper a la moderna Castelfranco Emilia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Forum Gallorum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 17 febrer 2021].
# Mammalodon

Mammalodon és un gènere de cetacis extints descoberts el 1932. Tot i ser misticets, tenien dents. Visqueren fa entre 28 i 25 milions d'anys i feien uns tres metres de llarg. El primer fòssil fou descobert el 1932 a prop de Torquay, al sud-oest de Melbourne (Austràlia). Un altre misticet dotat de dents, Janjucetus hunderi, fou descobert a la mateixa regió i visqué al mateix període.

## Referències

* ↑ Entrada «Mammalodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ B. G. Pritchard. 1939. «On the discovery of a fossil whale in the older Tertiaries of Torquay, Victoria». The Victorian Naturalist, 55 (9): 151-159
# Geórgios Moraitinis

Geórgios Moraitinis (en grec Γεώργιος Μωραϊτίνης; Egipte, 1892 - ?) va ser un tirador grec que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà tres proves del programa de tir. Guanyà la medalla de plata en la prova de pistola militar, 30 metres per equips. En la de pistola lliure, 50 metres per equips fou quart i en la de rifle lliure 300 metres, 3 posicions per equips tretzè.
Quatre anys més tard, als Jocs de París, disputà tres proves més del programa de tir, però amb uns resultats més discrets, ja que en cap de les proves finalitzà entre els deu primers.

## Referències

* 1 2 «Georgios Moraitinis Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 de setembre 2015. [Consulta: 18 novembre 2017].
# Simon Geschke

Simon Geschke (Berlín, 13 de març de 1986) és un ciclista alemany, professional des del 2008 fins al 2024. El seu darrer equip fou el Cofidis. En el seu palmarès destaca la 17a etapa del Tour de França de 2015.
És fill de l'antic campió en pista Hans-Jürgen Geschke.

## Palmarès

* 2007
** Vencedor d'una etapa de la Ronda de l'Isard d'Arieja
* 2011
** Vencedor d'una etapa al Critèrium Internacional
* 2014
** 1r al Gran Premi del cantó d'Argòvia
* 2015
** Vencedor d'una etapa al Tour de França

### Resultats al Tour de França

* 2009. 113è de la classificació general
* 2013. 75è de la classificació general
* 2015. 38è de la classificació general. Vencedor de la 17a etapa
* 2016. 66è de la classificació general
* 2017. 64è de la classificació general
* 2018. 25è de la classificació general
* 2019. 63è de la classificació general
* 2020. 48è de la classificació general
* 2021. 62è de la classificació general
* 2022. 65è de la classificació general
* 2023. Abandona (18a etapa)
* 2024. 94è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2011. 115è de la classificació general
* 2012. 71è de la classificació general
* 2018. No surt (18a etapa)
* 2020. No surt (4a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2014. 69è de la classificació general
* 2015. 89è de la classificació general
* 2017. 54è de la classificació general
* 2024. 14è de la classificació general

## Referències

* ↑ «AFTER IMPRESSIVE GIRO D'ITALIA SIMON GESCHKE GRANTED TOUR DE FRANCE SPOT IN FINAL SEASON AS A PRO» (en anglès). cyclinguptodate, 09-06-2024. [Consulta: 27 octubre 2024].
* ↑ «Cofidis». UCI.org. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 1 gener 2021. [Consulta: 1r gener 2021].
* ↑ Bull, Nick «How Simon Geschke saved Giant-Alpecin's 2015 Tour de France». Cycling Weekly, 22-07-2015 [Consulta: 22 juliol 2015]. Arxivat 23 de juliol 2015 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Simon Geschke a ProCyclingStats
* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
# Le Somail

Le Somail és un veïnat francès situat al departament de l'Aude, a la regió del Llenguadoc-Rosselló. Està habitat per unes 400 persones i depèn de tres municipis diferents Sant Nazari, Ginestars, Salèlas d'Aude) i de l'empresa Voies navigables de France.

## Història

Fou creat per Pierre-Paul Riquet al segle xvii per unir l'Atlàntic i el Mediterrani a través del Canal del Migdia, anomenat aquí Canal reial del Llenguadoc o Canal dels dos mars. El port de Le Somail es va concebre com un final d'etapa.
Diversos edificis que encara es conserven són de l'època en la qual es va construir el canal:
* La capella, construïda entre 1672 i 1693, rebia no només els mariners, sinó que també rebia els viatgers.
* El pont de pedra amb forma d'esquena d'ase, amb una arcada ultrapassada, construït abans de 1683.
* L'alberg de 1684 servia per al descans dels viatgers.
* Els dipòsits de mercaderies.
* Un pou de glaç, l'únic que queda al canal, es tracta d'un petit edifici amb volta circular i amb dos nivells.
El pont vell sobre el canal, la glacera, la capella, l'antic edifici del guarda i l'alberg són inscrits com a monuments històrics per un acord de l'11 d'agost de 1998.

## Referències

* ↑ name="Base Mérimée"

## Enllaços externs

* Sindicat intercomunal de gestió de Le Somail Arxivat 2008-03-02 a Wayback Machine.
* Associació per a la creació del municipi de Le Somail Arxivat 2008-06-25 a Wayback Machine.
# Notacantiformes

Els notacantiformes (Notacanthiformes) són un ordre de peixos del superordre Elopomorpha.

## Particularitats

Aquest ordre inclou peixos abissals similars a l'anguila.

## Taxonomia

Segons FishBase n'hi ha només dues famílies:
* Halosauridae
* Notacanthidae
Segons ITIS, l'ordre Notacanthiformes no existeix pas; en lloc d'aquest hi ha el subordre Notacanthoidei sota l'ordre Albuliformes:
* ordre Albuliformes
** subordre Notacanthoidei
*** família Halosauridae
*** família Notacanthidae

## Referències

* ↑ George Brown Goode & Tarleton Hoffman Bean, Oceanic Ichthyology, 1896.
* ↑ Entrada «Notacanthiformes» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ FishBase
# José de Gregorio y Mauro

José de Gregorio y Mauro, II Marqués de Vallesantoro (Messina, 26 de maig de 1725 - Saragossa, 25 de juliol de 1784) fou un aristòcrata i militar espanyol d'origen italià, Capità general d'Aragó durant el regnat de Carles III d'Espanya.
Era fill de Leopoldo de Gregorio y Masnata, marquès de Squillace. L'agost de 1744 ingressà a les unitats espanyoles estacionades a Nàpols, on ascendí a capità en 1745 i a coronel el 1748. En 1760 el seu pare li va cedir el títol de marquès de Vallesantoro, qui li havia concedit Carles III en 1745, i passà a Espanya amb el grau de brigadier d'infanteria. En 1763 ascendí a mariscal de camp i fou destinat a Catalunya, on fou nomenat governador militar i corregidor de Girona. En 1770 fou ascendit a tinent general i el 27 de març de 1772 fou nomenat governador militar i corregidor de Barcelona, càrrec del que en fou destituït en juliol de 1773 a causa de la repressió de l'avalot de les quintes, que van esclatar quan es va intentar instal·lar al Principat el sistema de quintes. En juliol de 1773 fou nomenat capità general interí d'Extremadura i en 1775 de Castella la Vella. Finalment, el febrer de 1779 fou nomenat Capità general d'Aragó i president de la Reial Audiència, càrrec que fa ocupar fins a la seva mort el 25 de juliol de 1784.

## Referències

* ↑ Jean Pierre Dedieu LOS GOBERNADORES DE LERIDA, BARCELONA Y GERONA EN EL SIGLO XVIII, p. 504
* ↑ José de Gregorio y Mauro, José de Gregorio y Mauro
# James Pike

James F. Pike va ser un tirador britànic que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà una medalla d'or en la prova de fossa olímpica per equips. En aquests mateixos Jocs fou dotzè en la prova individual.

## Referències

* ↑ «James Pike Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 6 maig 2016].
# Edgar Adams

Edgar Holmes Adams (Pennsilvània, 7 d'abril de 1868 – Bayville, Nova York, 5 de maig de 1940) va ser un saltador i nedador estatunidenc que va competir a primers del segle xx, i posteriorment un estudiós de la numismàtica.
El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on va guanyar la medalla de plata en la prova de salt de llargada del programa de salts, en quedar segon rere William Dickey. En aquests mateixos Jocs disputà quatre proves del programa de natació, aconseguint tres quartes posicions en les proves de les 220 iardes, 880 iardes i el relleu 4x50 iardes lliures, mentre la prova de la milla no la finalitzà.
Adams fou un destacat numismàtic, autor de diversos llibres i articles sobre la matèria. Entre 1912 i 1915 fou editor de la revista The Numismatist publicada per l'American Numismatic Association. El 1969 fou incorporat al Numismatic Hall of Fame.

## Publicacions d'Adams

* Adams' Official Premium List of United States Private and Territorial Gold Coins Indicated by Prices Brought at Public Coin Sales. Nova York: Willett Press, 1909.
* The State Assay Office of California. 1850. (Private Gold Coinage I). Nova York: American Numismatic Society, 1911.
* Private Gold Coinage of California, 1849-55, Its History and Its Issues. Nova York, Edgar H. Adams, 1913.
* United States Pattern, Trial and Experimental Pieces: Being a List of the Pattern, Trial and Experimental Pieces Which Have Been Issued By the United States Mint from 1792 Up to the Present Time. Nova York, American Numismatic Society, 1913.
* United States Store Cards. Nova York: E.H. Adams i W. Raymond, 1920.

## Referències

* ↑ «Encyclopedic Dictionary of Numismatic Biographies:ADAMS, EDGAR HOLMES». NUMISMATIC MALL. [Consulta: 29 novembre 2013].
* 1 2 «Edgar Adams Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de març 2011. [Consulta: 18 octubre 2015].
* ↑ «Edgar H. Adams of the Numismatic Hall of Fame». Stack's, LLC. Arxivat de l'original el 2013-12-03. [Consulta: 29 novembre 2013].
# Leonard Nelson

Leonard Nelson (Berlín, Alemanya, 11 de juliol de 1882 - Göttingen, Alemanya, 29 d'octubre de 1927) va ser un matemàtic i filòsof alemany.
Va formar part de l'escola Neo-Friesiana i fou amic del matemàtic David Hilbert. Va projectar la paradoxa de Grelling Nelson amb Kurt Grelling. Durant el seu doctorat a la Universitat de Göttingen va ser supervisat per Julius Baumann, i la seva tesi es va titular Jakob Friedrich Fries und seine jüngsten Kritiker. Fou crític amb el treball de Hegel El progrés i el retrocés en la filosofia. També és conegut per defensar la idea dels drets dels animals en la seva obra Sistema d'ètica. Juntament amb Minna Specht va ser el fundador de la Internationaler Sozialistischer Kampfbund. Uns anys abans havia fundat també la Lliga Juvenil Internacional. En aquestes dues organitzacions va tenir molta relació amb l'esperantista i pacifista suïssa Henriette Ith-Wille.
Patia insomni i va morir jove de pneumònia.

## Referències

* ↑ Boladeras i Cucurella, Margarida «Leonard Nelson, filósofo de nuestro siglo». Convivium. Revista de Filosofía, Núm. 42, 1974, pàg. 51-70. ISSN: 0010-8235 [Consulta: 25 novembre 2016].
* ↑ Nelson, Leonard, sistema d'ètica, Yale University Press, New Haven, 1956, pàg. 142.

## Enllaços externs

* Biografia a l'Escola Friesian
* El mètode socràtic (Die sokratische Methode) by Leonard Nelson, traduït perThomas K. Brown III (anglès)
# Protorohip

Els protorohips (Protorohippus) són un gènere extint de mamífers perissodàctils de la família dels èquids que visqueren a Nord-amèrica durant l'Eocè inferior, fa entre 50,3 i 55,8 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Colorado i Wyoming (Estats Units). Feien aproximadament 30 cm d'alçada a la creu i, en general, eren de la mida d'una guineu. Juntament amb els eohips, són els animals més antics que es poden classificar entre els èquids sense cap mena de dubte. Es diferencien dels seus parents propers per:
* la manca de vestigi del cinquè dit a les potes posteriors
* les cúspides exteriors subacrescents de les dents molars superiors
* un mesostil rudimentari
* un hipostil rudimentari (generalment)
* la presència de quatre cúspides ben desenvolupades a la tercera premolar superior i una cúspide externa a la segona premolar superior

## Referències

* 1 2 Entrada «Protorohippus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 24 octubre 2023].
* ↑ Carlton, 2019, «Protorohippus».
* ↑ Carlton, 2019, «Equidae».
* ↑ Wortman, 1896, p. 92.

## Bibliografia

* Carlton, R. L. A Concise Dictionary of Paleontology (en anglès). 2a edició. Springer, 2019. ISBN 978-3-030-25586-2.
* Wortman, J. L. «Species Of Hyracotherium And Allied Perissodactyls From the Wahsatch and Wind River Beds of North America» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 8, 6, 1896, pàg. 6-109.