OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Thonne-le-Thil

Thonne-le-Thil és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 267 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Thonne-le-Thil era de 267 persones. Hi havia 106 famílies, de les quals 28 eren unipersonals (8 homes vivint sols i 20 dones vivint soles), 41 parelles sense fills, 29 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 137 habitatges, 110 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 16 estaven desocupats. 127 eren cases i 9 eren apartaments. Dels 110 habitatges principals, 90 estaven ocupats pels seus propietaris, 18 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 13 tenien tres cambres, 34 en tenien quatre i 63 en tenien cinc o més. 78 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 45 habitatges hi havia un automòbil i a 46 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Thonne-le-Thil el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 4 |
| 8 | 70 a 74 | 8 |
| 8 | 65 a 69 | 16 |
| 8 | 60 a 64 | 12 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 12 | 45 a 49 | 16 |
| 8 | 40 a 44 | 8 |
| 16 | 35 a 39 | 4 |
| 8 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 16 |
| 4 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 8 |
| 8 | 10 a 14 | 8 |
| 16 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 159 persones, 107 eren actives i 52 eren inactives. De les 107 persones actives 90 estaven ocupades (56 homes i 34 dones) i 17 estaven aturades (8 homes i 9 dones). De les 52 persones inactives 12 estaven jubilades, 14 estaven estudiant i 26 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Thonne-le-Thil hi havia 108 unitats fiscals que integraven 255,5 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 16.149 €.

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Thonne-le-Thil hi havia 12 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Thonne-le-Thil a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Thonne-le-Thil a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Plaça de les Fonts

La Plaça de les Fonts és el centre de la vila d'Olesa de Montserrat. Aquesta plaça, per molts la més típica i bonica, està envoltada d'algunes de les cases més representatives del nucli històric de la vila (Cal Milà, Cal Bià, Ca l'Antiga o Cal Tasà) i s'hi destaca en un racó els «Porxos de la Plaça», originaris del segle xiii i inclosos en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic Català.
En un dels seus racons s'hi forma una replaça anomenada Placeta de Joan Povill on hi ha l'Escola Povill, antiga Acadèmia Catalunya fundada pel Mestre en Gai Saber Joan Povill i Adserà, autor del text actual de les representacions de La Passió d'Olesa de Montserrat. La plaça ha tingut successives denominacions al llarg de la història: Plaça Pública, Plaça Major, Plaça de la Constitució, Plaça de la República, Plaza Nacional o Plaça de la Verdura, puix que s'hi celebrava el mercat setmanal.
La primera referència a les fonts de la plaça és del segle xvii. Anterior a aquesta data no hi havia fonts sinó una gran bassa situada a l'actual Placeta de Joan Povill i Adserà anomenada la Bareia.
L'any 1858 s'hi va fer una primera reforma que transformà tot l'espai i s'hi va erigir una font adossada a unes cases que eren al mig de la plaça. Aquesta font era coronada per l'escut de la vila i tenia set sortidors disposats en renglera, sis en forma de rostre femení i un en forma de dimoni. En aquesta mateixa font hi havia una làpida de marbre commemorativa de la construcció amb la data de 1858.
L'any 1919 es van ensorrar les tres cases que ocupaven part de la plaça i s'hi va construir al bell mig una font monumental obra de l'arquitecte Josep Ros i Ros. Aquesta nova font estava rematada amb un fanal a la part superior i tenia vuit brolladors, sis en forma de rostre femení, un en forma de dimoni i un sortidor llis que servia perquè l'aigua brollés amb intensitat en cas d'abundant cabal. La font era envoltada per uns bancs i per accedir-hi s'hi havia de baixar set graons. L'any 1942 es van modificar els bancs i es va substituir el fanal que rematava el brollador per un copó. Els edificis que envolten la plaça són bàsicament del segle xix tot i que alguns, com Cal Bià o Els Porxos de la Plaça, originen al segle xiv.

## Curiositats

* Antigament els membres del consistori s'aplegaven a la porxada, sota les voltes, per deliberar les qüestions de la política municipal.
* A la font de l'any 1858, els brolladors en forma de cara femenina donaven aigua de la mina provinent del carrer Santa Oliva, d'aigua més càlida, mentre que l'aigua que sortia pel brollador en forma de cap de dimoni provenia de la mina de la font d'en Roure i era de temperatura més freda.
* Era tradició ballar-hi el Ball de Gintanes.

## Referències

* ↑ Diferents cases porxades
* ↑ Martínez i Nogareda, 2000.
* 1 2 3 4 Saumell i Oliveras, 1981.

## Bibliografia

* Martínez i Nogareda, Elisabet. Olesa de Montserrat: recull gràfic 1875-1965. Efadòs, 2000. ISBN 9788493136772.
* Saumell i Oliveras, Joan. Olesa aimada Olesa de Montserrat. Olesa: Unió Excursionista de Catalunya, 1981, p. 213.

## Enllaços externs

* «Plaça de les Fonts». Pobles de Catalunya. [Consulta: 19 novembre 2024].
# Reuven Rivlin

Reuven (Ruby) Rivlin, (en hebreu: ראובן ריבלין) nascut el 9 de setembre de 1939, és un polític israelià, membre del Likud i president de l'Estat d'Israel des de 2014 al 2021.
Candidat a la presidència de l'Estat d'Israel el 13 de juny de 2007, amb el suport del Likud, Rivlin es retirà després de la primera volta, en haver quedat per darrere de l'antic primer ministre i premi Nobel de la pau, Ximon Peres.
Novament candidat a la presidència el 10 de juny de 2014, Reuven Rivlin fou elegit president de l'Estat d'Israel per a un mandat de set anys i succeí el seu antic rival Ximon Peres el 24 de juliol següent.

## Referències

* ↑ Emergui, Sal «Reuven Rivlin, nuevo presidente de Israel» (en castellà). El Mundo, 10-06-2014 [Consulta: 12 maig 2017].
* ↑ «Peres, Presidente de Israel» (en castellà). El País, 16-07-2007. [Consulta: 19 novembre 2024].
# Art rupestre de Chongoni

Art rupestre de Chongoni està situada a la regió central de Malawi, consta de 127 llocs als turons boscosos de l'altiplà de Malawi amb representacions d'art rupestre i pintures de la comunitat d'agricultors de l'Edat de Pedra tardana i el període de l'edat de ferro. Està inscrit a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 2006.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Chongoni Rock-Art Area» (en anglès). [Consulta: 22 febrer 2021].
# Gnosídic

Gnosídic (en llatí Gnosidicus, en grec Γνωσίδικος) fou un metge grec, el catorzè descendent d'Esculapi, fill de Nebros, germà de Crisos i pare d'Hipòcrates I, Podaliri II i Eneu. Va viure al segle vi aC, segons diu Joan Tzetzes.

## Referències

* ↑ Gnosidicus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 279
# Can Canal (Toses)

Can Canal és mas proper al nucli de Nevà catalogat a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El poble de Navà és l'únic que es troba a la banda oposada a la vall o pendent nord. El poblet presideix una vall gerda, a 1.207 m d'alçada. Una pista d'uns 4 km l'uneix amb Planoles. Històricament estigué sempre unit a Toses, però gaudia d'autonomia parroquial plena, i és d'un origen tan antic com Toses.
Can Canal Neix a la història l'any 839 amb el nom de Neuano. L'any 1207 el senyor d'aquest poble, Huc de Navà, feia jurament feudal a Ramon de Ribes pels castells del turó de Segura i de la vall de Ribes. La galeria de Cal Canal construïda de fusta i pissarra, sobre la façana d'acabament horitzontal - encara que reconstruïda- és una mostra d'un element adoptat singularment en altres masos que el temps ha fet desaparèixer. El llenguatge rudimentari del parament de pedra és recobert per l'arrebossat emprat de forma ornamental. (Text Pere Solá).

## Notes

* 1 2 «Cal Canal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Can Figa

Can Figa és un edifici civil amb elements de fortificació o defensa al municipi de Torrent (Baix Empordà) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. El mas de Can Figa és actualment més conegut amb el mom, d'origen més recent, de Can Joanals, essent l'altre popularment molt oblidat.
El veïnat de masies de Torrentí és a un km al nord del poble de Torrent. Aquest llogarret ja s'esmenta en una butlla del papa Benet VIII de l'any 1017 en la qual són confirmades les possessions de l'abadia de Sant Esteve de Banyoles, entre d'altre les que tenia "inlocum quem dicunt Torrentilio vel infra ejus termines, in locum quem dicunt Torrrente vel Infra ejus termines".
Masia amb teulada de doble vessant, de dues plantes, amb façana principal encarada a llevant centrada per un finestral rectangular decorat amb motlluratges a l'ampit i damunt la llinda; la porta és refeta modernament en haver estat arrencada l'antiga, de mig punt i gran dovellatge. Els extrems superiors d'aquesta façana -angles NE i SE de l'edifici hi havia segles garites defensives de les quals només es conserva sencera la del SE. És cilíndrica amb coberta cònica, feta amb terrissa excepte el gran basament de pedra acabat amb una mènsula que té un cap esculpit. De l'altra garita queden vestigis del cos cilíndric. A l'interior destaca al sala major, al pis, amb volta de llunetes; els baixos, originàriament destinats al bestiar i dependències, presenten voltes de pedra morterada.La construcció és de grans rebles desbastats travats amb morter; carreus angulars.
La porta adovellada, amb un emblema en relleu a la clau, fou venuda i es troba avui muntada en una de les edificacions d'estiueig de la gran finca dita "la Marineda", entre Calella de Palafrugell i LLafranc. El geògraf Joan Carandell, a l'obra citada escrita l'any 1936 i publicada el 1942, publica un dibuix -fet per ell mateix- amb l'epígraf "Torrentí s. XVII" en el qual s'hi representa la façana d'aquesta masia amb la portada adovellada al seu lloc i els dues garites conservades.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Can Figa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Llista de municipis del districte d'Ilava

Llista de tots els municipis del districte d'Ilava de la regió de Trenčín.
Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!
| Municipi | Població | Superfície km² | Densitat | Altitud | Codi postal | Codi territorial | |
| Bohunice | 773 | 7 | 109,8 | 241 | 018 52 (pošta Pruské) | SK0222582301 | Modifica les dades a Wikidata |
| Bolešov | 1.535 | 15 | 102,68 | 230 | 018 53 | SK0222512885 | Modifica les dades a Wikidata |
| Borčice | 712 | 4,1 | 172,82 | 228 | 018 53 (pošta Bolešov) | SK0222557391 | Modifica les dades a Wikidata |
| Dubnica nad Váhom | 21.805 | 49,1 | 443,76 | 242 | 018 41 | SK0222513016 | Modifica les dades a Wikidata |
| Dulov | 918 | 5,5 | 166 | 250 | 018 52 (pošta Pruské) | SK0222513024 | Modifica les dades a Wikidata |
| Horná Poruba | 1.084 | 13,7 | 79,18 | 410 | 018 35 | SK0222513091 | Modifica les dades a Wikidata |
| Ilava | 5.568 | 24,3 | 229,12 | 255 | 019 01 | SK0222513156 | Modifica les dades a Wikidata |
| Kameničany | 563 | 5,1 | 110,83 | 237 | 018 54 (pošta Slavnica) | SK0222557404 | Modifica les dades a Wikidata |
| Košeca | 2.734 | 18,9 | 144,35 | 253 | 018 64 | SK0222513253 | Modifica les dades a Wikidata |
| Košecké Podhradie | 1.047 | 36,9 | 28,37 | 330 | 018 31 | SK0222513351 | Modifica les dades a Wikidata |
| Krivoklát | 238 | 10,7 | 22,31 | 322 | 018 52 (pošta Pruské) | SK0222557617 | Modifica les dades a Wikidata |
| Ladce | 2.514 | 15,7 | 160,23 | 248 | 018 63 | SK0222513296 | Modifica les dades a Wikidata |
| Mikušovce | 1.050 | 8,5 | 123,53 | 308 | 018 57 | SK0222513385 | Modifica les dades a Wikidata |
| Nová Dubnica | 10.470 10.381 | 11,3 | 930,42 | 258 | 018 51 | SK0222513440 | Modifica les dades a Wikidata |
| Pruské | 2.310 | 12,9 | 178,65 | 242 | 018 52 | SK0222513598 | Modifica les dades a Wikidata |
| Sedmerovec | 426 | 6 | 70,88 | 244 | 018 54 (pošta Slavnica) | SK0222557412 | Modifica les dades a Wikidata |
| Slavnica | 825 | 7,8 | 105,63 | 295 | 018 54 | SK0222557421 | Modifica les dades a Wikidata |
| Tuchyňa | 806 | 5,5 | 145,49 | 275 | 018 55 | SK0222513725 | Modifica les dades a Wikidata |
| Vršatské Podhradie | 222 | 13,4 | 16,53 | 650 | 018 52 (pošta Pruské) | SK0222557625 | Modifica les dades a Wikidata |
| Zliechov | 580 | 54,4 | 10,67 | 562 | 018 32 | SK0222513865 | Modifica les dades a Wikidata |
| Červený Kameň | 670 | 32,6 | 20,56 | 361 | 018 56 | SK0222512931 | Modifica les dades a Wikidata |
# Cornelia Linse

Cornelia Linse (Greifswald, 3 d'octubre de 1959) és una remadora alemanya que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou on, fent parella amb Heidi Westphal, guanyà la medalla de plata en la prova del doble scull del programa de rem.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or i tres de plata al Campionat del món de rem entre 1979 i 1985.

## Referències

* ↑ Cornelia Linse a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Cornelia LINSE» (en anglès americà). Arxivat de l'original el 2021-01-12. [Consulta: 9 setembre 2020].
* ↑ «RRK 08 Rudern - Deutsche Erfolge bei Ruder-Weltmeisterschaften». [Consulta: 9 setembre 2020].
# Sadik Mujkič

Sadik Mujkič (Jesenice, 29 de febrer de 1968) és un remer eslovè, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on representant Iugoslàvia, guanyà la medalla de bronze en la prova del dos sense timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Barcelona, representant Eslovènia, guanyà una nova medalla de bronze en la prova del quatre sense timoner. En aquesta mateixa prova fou quart als Jocs de 1996.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Sadik Mujkič». [Consulta: 23 abril 2024].
* ↑ «World Rowing - Sadik MUJKIC» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-03-28. [Consulta: 23 abril 2024].
# Drassanes de Carceller

Les Drassanes Carcellé són unes drassanes del port de la Ràpita (Montsià) incloses a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

El conjunt consta per una banda d'estructures cobertes i, per una altra, d'espais a l'aire lliure. La construcció és un moll de maçoneria que anivella el pendent del terreny, damunt del qual s'eleven uns pilars de ferro que aguanten un sostre d'uralita.
A la part dreta hi ha la xemeneia de totxo de secció quadrada. A la part on hi ha la base és més ampla i puja fent-se estreta. La part dreta del moll pel carrer Comte Floridablanca està aprofitat com a habitatge.
Aquestes drassanes són les úniques que resten al mateix port.

## Història

Les famílies Carcellé, Nicolau i Piñana procedeixen dels mestres fusters de ribera de Tortosa, que degut al ferrocarril es traslladen a la Ràpita per seguir amb la seva professió.
La drassana de Carceller respon a una tradició, experiència i tècniques passades de generació en generació.
El primer d'aquesta nissaga familiar del qual es té notícia és Pere Carceller Puig, nat a Tortosa l'any 1816, que va ser veí de la Ràpita. El 14 d'agost de 1848 neix a la Ràpita en Pere Josep Carceller García, avi dels actuals propietaris. El pare i germà -l'Albert i en Joan Carceller González- dels actuals propietaris varen treballar a la Ràpita i a les Cases d'Alcanar, i van construir els velers "Miguel" (1917) i "Verge del Remei" (1919).

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Drassanes de Carceller». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Drassanes de Carceller». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Maritina Hernández Miñana

Maritina Hernández Miñana (Alcàsser, 25 d'octubre de 1959) és una política valenciana, filla del dirigent d'ASAJA Vicente Hernández, diputada a les Corts Valencianes en la VII i VIII legislatures i consellera de la Generalitat Valenciana.
Llicenciada en ciències químiques i doctorada en bioquímica. Militant del PP del País Valencià, de 2003 a 2007 fou directora de l'Institut Valencià d'Exportació (IVEX). Elegida diputada per la província de València a les eleccions a les Corts Valencianes de 2007 i de 2011, fou nomenada Consellera d'Agricultura, Pesca i Alimentació de la Generalitat Valenciana el 2007 fins que el 2012 fou substituïda per José Císcar. També ha estat vicepresidenta de la Comissió de Medi Ambient, Aigua i Ordenació del Territori de les Corts Valencianes.
En febrer de 2014 fou cridada a declarar com a testimoni en el cas Emarsa per haver estat presidenta de l'Entitat Pública de Sanejament d'Aigües (EPSAR).

## Referències

* ↑ El juez de Emarsa cita a declarar como testigos a Cotino y Maritina Hernández, El País, 19 de febrer de 2014

## Enllaços externs

* Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2009-12-24 a Wayback Machine.
* Notícies de Maritina Hernández Miranda a El País
# Jaume Espasell Anguera

Jaume Espasell Anguera (Reus, 6 de març del 1847 – Barcelona, 12 de febrer del 1892) va ser un sacerdot escolapi i mestre d'aritmètica.
Ingressa a l'Escola Pia el 1863, i va ser destinat a l'Escola Pia de Sant Antoni de Barcelona. El 1865 va anar a la casa d'estudis de l'orde a Moià i amb 20 anys, una altra vegada a Barcelona, va ser professor i es va encarregar de l'internat d'aquella escola, que reorganitzà amb eficàcia. Era mestre de matemàtiques, història, geografia, càlcul i Tenidoria de llibres de comerç. Publicà un manual d'aritmètica en dos parts molt utilitzat en les escoles del tombant de segle xx. D'ell, i del seu company i amic Josep Gispert Blai en va sorgir la iniciativa de construir un nou internat de fora de la ciutat per substituir el de Barcelona, creant-se el que posteriorment va ser l'Escola Pia de Sarrià.

## Obres

* Elementos de aritmética para uso de las Escuelas Pías, primera [--segunda] parte Barcelona: Niubó,1886-1891. Se'n van imprimir 4 edicions entre 1890 i 1895.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogr`fic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 229-230.
* ↑ «Catàleg CCUC. Elementos de Aritmética». [Consulta: 30-VII-2014].

## Bibliografia

* Diccionario Enciclopédico Escolapio. Salamanca: Ed. Calasancias, 1983. v. 2, p. 210
* Biografias de escolapios ilustres. Zaragoza: Escuelas Pías de Aragón, 2008
# Henri Lemoine

Henri Lemoine (Massy, 17 de juny de 1909 - Malakoff, 21 de setembre de 1991) va ser un ciclista francès que va ser professional entre 1930 i 1957. Va destacar en el ciclisme en pista. Els seus principals foren tres medalles de bronze als Campionat del món de mig fons, i diferents campionats nacionals de l'especialitat. Quan era amateur va participar en els Jocs Olímpics de 1928.

## Palmarès

* 1932
** 1r al Premi Dupré-Lapize (amb Paul Broccardo)
* 1933
** 1r al Premi Dupré-Lapize (amb Octave Dayen)
* 1934
** 1r al Premi Dupré-Lapize (amb Octave Dayen)
* 1938
** Campió de França de mig fons
* 1942
** Campió de França de mig fons
* 1945
** Campió de França de mig fons
* 1951
** Campió de França de mig fons
* 1952
** Campió de França de mig fons
* 1953
** Campió de França de mig fons

## Referències

* ↑ «LEMOINE Henri». [Consulta: 14 novembre 2024].
* ↑ Track Cycling World Championships 2012 to 1893. bikecult.com
* ↑ «Olympedia – Henri Lemoine». [Consulta: 14 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Neusticomys oyapocki

Neusticomys oyapocki és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a Brasil i la Guaiana Francesa. El seu hàbitat natural són els boscos a la riba de rierols. Es tracta d'un animal semiaquàtic que s'alimenta d'invertebrats aquàtics. Podria estar amenaçada per la contaminació de l'aigua. El seu nom específic, oyapocki, significa ‘de l'Oyapock’ en llatí.

## Referències

* ↑ Catzeflis, F. et al. Neusticomys oyapocki. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 27 novembre 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 304. ISBN 978-0801893049.
# Neurotrichus

Neurotrichus és un gènere de tàlpids de la subfamília dels talpins. De les quatre espècies que conté el gènere, tres estan extintes i l'única de vivent és el talp musaranya nord-americà (N. gibbsii).
S'han trobat fòssils de N. colombianus a Oregon (EUA), mentre que els fòssils de N. minor i N. polonicus han estat trobats a Polònia. Les espècies prehistòriques poloneses són més recents en el registre fòssil que l'americana.

## Referències

* 1 2 Entrada «Neurotrichus» de la Paleobiology Database (anglès)
Espècies vivents de la família dels tàlpids :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Laurasiatheria · Ordre Eulipotifles :
Subfamília Scalopinae :
Subfamília Talpinae :
Subfamília Uropsilinae :
Categoria :