OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Souhey

Souhey és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 81 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Souhey era de 81 persones. Hi havia 29 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 11 parelles sense fills i 14 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 34 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família, 1 era una segona residència i 3 estaven desocupats. Tots els 34 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 30 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 4 tenien tres cambres, 11 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 23 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 19 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Souhey el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 8 | 50 a 54 | 8 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 8 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 60 persones, 43 eren actives i 17 eren inactives. De les 43 persones actives 40 estaven ocupades (20 homes i 20 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 17 persones inactives 10 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'any 2000 a Souhey hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Souhey a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Souhey a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Daniel Carroll

Daniel Brendan "Dan" Carroll DSC (Melbourne, Victòria, 17 de novembre de 1887 - Nova Orleans, Estats Units, 5 d'agost de 1956) va ser un jugador de rugbi a 15 australià que va competir amb la selecció d'Austràlia a començaments del segle XX i posteriorment amb la dels Estats Units.
El 1908 va ser seleccionat per jugar amb la selecció d'Austràlia de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla d'or.
El 1912 va prendre part a la Gira que els Wallabies farien pels Estats Units i el Canadà. En finalitzar la gira es quedà a viure als Estats Units. El 1913 va jugar contra els All Blacks com a membre de l'All-America. Durant la Primera Guerra Mundial va servir a l'exèrcit dels Estats Units com un tinent i fou reconegut amb la Creu del Servei Distingit.
El 1920 completà els estudis de geologia a la Universitat Stanford, universitat on jugà i entrenà a rugbi. Aquell mateix any fou seleccionat per prendre part en els Jocs d'Anvers com a jugador-entrenador de la competició de rugbi. En els va guanyar una nova medalla d'or, però en aquesta ocasió defensant la bandera dels Estats Units.
El 1921 començà a treballar a la Standard Oil, empresa on va romandre fins a la seva jubilació.

## Bibliografia

* Zavos, Spiro (2000) Golden Wallabies Penguin Sydney

## Referències

* 1 2 «Dan Carroll Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de setembre 2015. [Consulta: 22 maig 2017].
* ↑ Rugby's Greatest Olympian per Spiro Zavos
# Jules Jordan

Jules Jordan (nascut amb el nom de Ashley Gasper el 25 de maig de 1972 a Filadèlfia, Pennsilvània, Estats Units) és un director, productor i actor pornogràfic estatunidenc, propietari de la productora Jules Jordan Video.

## Biografia

Les seves pel·lícules eren distribuïdes per Evil Angel, la productora de John Stagliano, fins al gener de 2006 quan Jules Jordan va crear la seva pròpia productora anomenada Jules Jordan Video.
Va començar a indagar en la indústria del porno gràcies al seu antic treball en un sex shop en Pennsylvania. Passat un temps va començar a filmar les seves pròpies pel·lícules en Pennsylvania i després va decidir mudar-se a Los Angeles, cor de la indústria del porno als Estats Units, on la seva carrera com a director va aconseguir el estrellato.
Encara que als Estats Units i la majoria de països occidentals les seves pel·lícules són perfectament legals, en el Regne Unit les seves pel·lícules són sotmeses a talls de diversos minuts per poder ser venudes legalment, a causa de les extremes pràctiques sexuals que apareixen en elles i que no està permès mostrar segons les lleis del país.
En l'actualitat Jules Jordan manté una relació sentimental amb l'actriu porno Jenna Haze.
Recentment va donar positiu en la prova de sida que es fa regularment als actors que treballen en la indústria del porno i per això ha tingut lloc una quarantena que ha mantingut a moltes estrelles fora de la pantalla.

## Enllaços externs

* Pàgina de Evil Angel de Jules Jordan
# Rectoria de Sant Julià de Cabrera

La Rectoria de Sant Julià de Cabrera és una masia de l'Esquirol (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia clàssica de planta rectangular (10x7) coberta a dues vessants en paral·lel a la façana orientada a llevant. No presenta annexos, però té adossada pel sector S l'ermita. Consta de planta i dos pisos i està bastant reformada. La façana principal presenta un eix de simetria respecte al portal central i una porxada de fusta. La façana N presenta també un eix de simetria en les finestres. Les obertures tenen els emmarcaments de pedra picada i totxo. Els escairats són de pedra basta. La façana S presenta un portal, convertit en finestra, datat i amb inscripcions "EUDALT FONTANELLES 1729". A la façana O, hi ha un portal convertit també en finestra i datat de 1689.

## Història

Rectoria antiga molt malmesa a conseqüència dels terratrèmols del segle xv. Sembla que, en un emplaçament que no és l'actual, existí una altra rectoria possiblement del segle x.

## Referències

* 1 2 «Rectoria de Sant Julià de Cabrera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
* ↑ «Església de Sant Julià de Cabrera». festacatalunya. [Consulta: maig 2019].
# Cap i casal

«Cap i casal» té aquests significats:
* Al Comtat de Barcelona i al Principat de Catalunya el títol que hom dona tradicionalment a la ciutat de Barcelona, per ser aquesta la més important d'aquest territori.
* Al Regne de València el nom que hom dona tradicionalment a la ciutat de València, per ser aquesta la més important d'aquest territori.
* Centre administratiu, diverses paraules referides a este concepte polític tenen significats molt pareguts al substantiu en qüestió.

## Referències

* 1 2 «Cap i casal». Enciclopèdia.cat.
* ↑ «La consolidació d'un país». Barcelona, cap i casal. Museu d'Història de Catalunya.
# Mary Ann Shadd Cary

Mary Ann Camberton Shadd Cary, més coneguda com a Mary Ann Shadd Cary (Wilmington, 9 d'octubre de 1823 - Washington DC, 5 de juny de 1893) fou una advocada, periodista i editora, educadora, activista pels drets civils i abolicionista afroamericana. Fou la primera editora de periòdics de dones negres al Canadà; va fundar i editar The Provincial Freeman. Va establir una escola d'integració ètnica per a refugiats negres a Windsor. El 1994 fou nomenada "persona de significació historiconacional" al Canadà.

## Referències

* ↑ «Archives of OntarioArchives of Ontario: The Provincial Freeman», 26-01-2012. [Consulta: 4 març 2018].
* ↑ «Mary Ann Shadd» (en anglès). The Canadian Encyclopedia.
# Sydney Middleton

Sydney Albert 'Syd' Middleton DSO, OBE (Sydney, 24 de febrer de 1884 – Londres, 2 de setembre de 1945) va ser un oficial de l'exèrcit, remer i jugador de rugbi australià que va competir amb la selecció d'Austràlia a començaments del segle xx.
El 1908 va ser seleccionat per jugar amb la selecció d'Austràlia de rugbi a 15 que va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla d'or.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Estocolm, disputà la prova de vuit amb timoner del programa de rem, on fou eliminat en semifinals.
El 1915 s'allistà a la Primera Força Imperial Australiana, lluitant en la Batalla de Gal·lípoli i França. El 1919 fou reconegut amb l'Orde del Servei Distingit i el 1920 amb l'Orde de l'Imperi Britànic.

## Bibliografia

* Collection (1995) Gordon Bray presents The Spirit of Rugby, Harper Collins Publishers Sydney
* Howell, Max (2005) Born to Lead - Wallaby Test Captains, Celebrity Books, Auckland

## Referències

* 1 2 «Syd Middleton Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2 de setembre 2011. [Consulta: 9 maig 2017].
* ↑ Coe, Bruce «Australasia's 1912 Olympians and the Great War». International Journal for the History of Sport, 31, 18, 2014, pàg. 2313–2325.
# Kiril Pozdniakov

Kiril Pozdniakov (en rus Кирилл Поздняков) (Unetxa, óblast de Briansk, 10 de gener de 1989) és un ciclista azerbaidjanès, d'origen rus. Professional des del 2013 fins al 2019.
Del seu palmarès destaca la Volta a la Xina en el seu primer any en el professionalisme. El 2017 guanyà el Tour de l'Azerbaidjan, el campionat nacional en ruta i dues etapes de la Volta al Marroc, però tots aquests resultats li foren retirats per haver donat positiu en un control antidopatge i ser sancionat durant vuit mesos.
Descontent amb els seus resultats, va retirar-se el 29 de maig de 2019.

## Palmarès

* 2013
** 1r a la Volta a la Xina I
** Vencedor d'una etapa al Tour de Taiwan
** Vencedor d'una etapa a la An Post Rás
** Vencedor d'una etapa a la Jelajah Malaysia
* 2016
** 1r al Tour de Szeklerland i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa al Sibiu Cycling Tour
* 2017
** Campió de l'Azerbaidjan en ruta
** 1r al Tour de l'Azerbaidjan i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 2 etapes a la Volta al Marroc
* 2018
** 1r al Gran Premi Alanya
** Vencedor d'una etapa al Tour de Mersin
** Vencedor d'una etapa als Cinc anells de Moscou

## Referències

* ↑ «VRAD - Sanctions». Arxivat de l'original el 2017-08-25. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ (italià) Antidoping, otto mesi di squalifica per Kirill Pozdnyakov
* ↑ «Kirill Pozdnyakov raccroche», 29-05-2019.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Muixeranga (desambiguació)

«Muixeranga» té aquests significats:
* La tradició en general: Muixeranga
* Cada colla que practica la tradició:
** Muixeranga d'Alacant
** Muixeranga d'Algemesí
** Nova Muixeranga d'Algemesí
** Conlloga Muixeranga de Castelló
** Muixeranga de Vinaròs
** Muixeranga de Sueca
* Les figures que les colles fan, per exemple ‘’la morera és una muixeranga de cinc altures’’.
* La composició musical: Muixeranga (cançó)
# Source-Seine

Source-Seine és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2012 tenia 58 habitants.
L'1 de gener de 2009, es crea per la fusió de dos antics municipis, Saint-Germain-Source-Seine i Blessey.

## Referències

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Marta Mangué González

Marta Elisabet Mangué González (Las Palmas de Gran Canària, Espanya 1983) és una jugadora d'handbol canària, guanyadora d'una medalla olímpica.
Va participar, als 21 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia), on amb la selecció espanyola femenina d'handbol va aconseguir finalitzar en sisena posició, guanyant així un diploma olímpic. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en derrotar en el partit pel tercer lloc a la selecció de Corea del Sud. Al llarg de la seva carrera ha aconseguit una medalla de bronze al Campionat del Món d'handbol, dos medalles de plata als Campionats d'Europa i una medalla d'or als Jocs del Mediterrani.

## Referències

* ↑ «Marta Mangué Bio, Stats, and Results». Olympics at Sports-Reference.com. Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 5 juny 2015].
* ↑ «2014 European Championship Roster». EHF. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 7 desembre 2014].
* ↑ «La selección femenina de balonmano hace historia» (en spanish), 13-12-2008. [Consulta: 14 desembre 2008].
# Charles McMurtrie

Charles Herbert McMurtrie (Orange, Nova Gal·les del Sud, 1 de maig de 1878 – Sydney, 9 d'agost de 1951) va ser un jugador de rugbi a 15 i rugbi a 13 australià que va competir amb la selecció d'Austràlia a començaments del segle xx.
El 1908 va guanyar la medalla d'or en la competició de rugbi dels Jocs Olímpics de Londres.

## Referències

* ↑ «Charles McMurtrie Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 22 de juliol 2015. [Consulta: 11 abril 2017].
# Estació de Wellington - UPF

* El títol d'aquest article és incorrecte a causa de limitacions tècniques. El títol correcte de l'article és Wellington | UPF.
Mapa TramBesòs T4, T5 i T6 :
Wellington | UPF, anteriorment Wellington, és una estació de tramvia de les línies T5 i T6 de la xarxa del Trambesòs situada sobre el carrer de Wellington, al districte de Sant Martí, a la ciutat de Barcelona. S'ubica davant el Dipòsit de les Aigües i dona servei al campus de la Ciutadella de la Universitat Pompeu Fabra (UPF).
Es va inaugurar el 14 de juliol de 2004 amb la prolongació de la línia T4 entre Glòries i Ciutadella | Vila Olímpica.
El 9 de maig de 2022, al nom de Wellington se li afegí també el d'UPF, passant-se a denominar Wellington | UPF.
A causa del perllongament del tramvia de Glòries a Verdaguer, es varen reorganitzar les línies que passaven per la parada. La línia T4 hi deixà de circular el 21 d'octubre de 2024 i hi passaren a aturar-se tramvies de les línies T5 i T6.

## Serveis ferroviaris

Trambesòs :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Ciutadella - Vila Olímpica | Ciutadella - Vila Olímpica | | Marina | Gorg |
| Ciutadella - Vila Olímpica | Ciutadella - Vila Olímpica | | Marina | Estació de Sant Adrià |

## Referències

* ↑ «Wellington». [Consulta: 11 novembre 2024].
* ↑ «Entra en servei el tram Ciutadella/Vila Olímpica Glòries del tramvia Sant Martí Besòs». Generalitat de Catalunya, 14-07-2004. [Consulta: 11 novembre 2024].
* ↑ «Canvi de nom en 10 estacions de metro, Rodalies i tramvia». [Consulta: 9 maig 2022].
* ↑ «Canvis a les línies del Tram per preparar l’ampliació fins a Verdaguer». [Consulta: 11 novembre 2024].

## Vegeu també

* Llista d'estacions de tramvia de la regió metropolitana de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Betsi Rivas

Betsi Rivas (n. San Carlos, Estat Cojedes; 2 d'octubre de 1986) és una esportista veneçolana de l'especialitat de halterofília que va obtenir medalla de plata a Medellín 2010, a més d'obtenir un Diploma Olímpic als Jocs Olímpics de Londres 2012 en obtenir el 8è lloc.

## Trajectòria

La trajectòria esportiva de Betsi Rivas s'identifica per la seva participació en els següents esdeveniments nacionals i internacionals:

### Jocs Sud-americans

Va ser reconegut el seu triomf de sobrepassar la marca en els Jocs en 48kg Dones amb una marca de 163.0 als jocs de Medellín 2010.

#### Jocs Sud-americans de Medellín 2010

El seu acompliment en la novena edició dels jocs, es va identificar per obtenir un total d'una medalla:
* , Medalla de plata: Lliure 51kg Dones

### Jocs Olímpics
#### Jocs Olímpics de Londres 2012

L'acompliment de Rivas en els XXX Jocs Olímpics de Londres 2012 va sobresortir en obtenir el primer diploma de Veneçuela en aquesta cita, en quedar en la 8a. posició en la categoria 48 kg i establint un registre nacional en el total amb 168 kg.

## Vegeu també

* Jocs Sud-americans de 2010

## Referències

* 1 2 «Informació del Participant en els Jocs Sud-americans de 2010» (en espanyol). Medellin2010.0rg, 2010. [Consulta: 1 maig].
* ↑ «IX South American Games Medellín 2010 - Nous Rècords» (en espanyol). Medellin2010.org, 2010. Arxivat de l'original el 2011-09-18. [Consulta: 4 abril 2010].
* ↑ «IX South American Games Medellín 2010 - Múltiples Guanyadors de Medalles» (en espanyol). Medellin2010.org, 2010. Arxivat de l'original el 2018-08-02. [Consulta: 4 abril].

## Enllaços externs

* Informació del Participant als Jocs Sud-americans de 2010
# Lea Friedrich

Lea Friedrich (Dassow, 7 de gener de 2000) és una esportista alemanya que competeix en ciclisme en la modalitat de pista, és especialista en les proves de velocitat.
Va participar en els Jocs Olímpics de Tòquio 2020, obtenint una medalla de plata en la prova de velocitat per equips (juntament amb Emma Hinze), posteriorment la ciclista explicà que la pressió de la competició no va permetre que obtinguessin un millor resultat.
Va guanyar sis medalles en el Campionat Mundial de Ciclisme en Pista, en els anys 2020 i 2021, i sis medalles en el Campionat Europeu de Ciclisme en Pista, en els anys 2019 i 2021.

## Medaller internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2020 | Tòquio Japó | 2 | Velocitat per equips |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2020 | Berlín ( Alemanya) | 1 | Velocitat per equips |
| 2020 | Berlín ( Alemanya) | 1 | 500 m contrarellotge |
| 2021 | Roubaix ( França) | 1 | Velocitat per equips |
| 2021 | Roubaix ( França) | 1 | 500 m contrarellotge |
| 2021 | Roubaix ( França) | 1 | Keirin |
| 2021 | Roubaix ( França) | 2 | Velocitat individual |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2019 | Apeldoorn ( Països Baixos) | 2 | Velocitat per equips |
| 2019 | Apeldoorn ( Països Baixos) | 2 | Keirin |
| 2019 | Apeldoorn ( Països Baixos) | 3 | Velocitat individual |
| 2021 | Grenchen ( Suïssa) | 2 | Velocitat individual |
| 2021 | Grenchen ( Suïssa) | 1 | Keirin |
| 2021 | Grenchen ( Suïssa) | 2 | Velocitat per equips |

## Notes

* ↑ Va competir en la ronda de classificació.

## Referències

* 1 2 «Lea Sophie Friedrich im Interview über Erfolge, Ziele und Konkurrenz» (en alemany), 11-01-2022. [Consulta: 16 abril 2022].
* ↑ «Lea Friedrich». the-sports.org (anglès)
# Pierre Haarhoff

Pierre Haarhoff (francès: Jean-Pierre Haarhoff) (Haguenau, 9 de juliol de 1932) és un atleta francès, ja retirat, especialista en els 400 metres, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on disputà dues proves del programa d'atletisme. En ambdues, els 4x400 metres i els 400 metres, quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès destaca una medalla d'or en els 4x400 metres al Campionat d'Europa d'atletisme de 1954, formant equip amb Jacques Degats, Jean-Paul Martin du Gard i Jean-Pierre Goudeau. També guanyà dues medalles als Jocs del Mediterrani de 1955, d'or en els 4x400 metres i de plata en els 400 metres. Guanyà el campionat nacional dels 400 metres de 1956 i 1960 i millorà els rècords nacionals dels 400 i 4x400 metres.

## Millors marques

* 200 metres. 21.8" (1954)
* 400 metres. 47.3" (1956)
* 400 metres tanques. 52.6" (1961)

## Referències

* 1 2 Pierre Haarhoff a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Mediterranean Games». [Consulta: 8 juny 2020].
* ↑ «- Championnats de France - Finalistes des championnats de France 1888 à 1969». [Consulta: 8 juny 2020].
* ↑ Waśko, Janusz (1953-).. Athletics National Records Evolution : 1912-2006. GreenArt Jacek Kardasz, 2007, p. 29 i 202. ISBN 978-83-925457-0-5.
# Ascletí Drengot

Ascletí Drengot, conegut també com a Ascletí d'Acerenza, va ser un dels primers aventurers normands al Mezzogiorno i primer comte d'Acerenza
Era originari de Carreaux, a prop d'Avesnes-en-Bray a la regió de Rouen. Carreaux dona a la seva família, els Drengot, el nom alternatiu de Quarrel.
El 1016, juntament amb els seus quatre germans, Gilbert, Osmond, Rodolf i Rainulf va marxar cap al Mediterrani. Osmond havia matat una persona propera al duc Ricard II de Normandia i, per tant, acusat d'assassinat, fou desterrat. Així doncs, tots els germans Drengot van acompanyar Osmond (juntament amb una host de 250 guerrers integrats per altres exiliats, soldats sense terra i aventurers similars) en un pelegrinatge al santuari de Sant Miquel Arcàngel. Algunes fonts diuen que els guerrers normands van fer una parada a Roma per trobar-se amb el papa Benet VIII.
Ascletí juntament amb els seus germans van entrar en contacte amb els prínceps longobards del sud d'Itàlia, en particular amb Guaimar III de Salern i amb Pandulf IV de Càpua, a qui prestaven els seus serveis com a mercenaris. La trobada amb Melus de Bari va ser decisiva i el 1017 va dirigir una segona insurrecció anti-romana d'Orient a la Pulla. Els normands, contractats com a mercenaris, van aconseguir algunes victòries inicials, però van ser derrotats el 1018 a la batalla de Cannes pel catepà Basili Boiannes, on Gilbert, va caure en batalla.
Posteriorment, Rainulf Drengot sorgiria com a líder indiscutible de les restants milícies normandes que, al seu torn, es van haver de retirar-se de la Pulla i dirigir-se a la Campània. Els anys següents Ascletí va seguir al seu germà Rainulf en els esdeveniments que el van portar a convertir-se en comte d'Aversa.
Posteriorment, Ascletí va participar amb èxit en les batalles amb què els Hauteville havien pres possessió de grans territoris a la Pulla, i així va ser reconegut amb el comtat d'Acerenza, en la divisió entre els dotze caps normands feta a Melfi el 1042.

## Referències

* ↑ Rodulfus Glaber

## Bibliografia

* John Julius Norwich. The Normans in the South 1016-1130. Longmans: Londres, 1967.
* Mario D'Onofrio, I Normanni. Popolo d'Europa 1030-1200. Roma, 1994, p. 177, ISBN 88-317-5855-1.
* Giuseppe De Blasiis, L'insurrezione pugliese e la conquista normanna nel secolo XI, 3 vol. Nàpols 1869-73.
* Ferdinand Chalandon, Histoire de la domination normande en Italie et en Sicile, París 1907