OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Paul di Resta

Paul di Resta (Livingston, Escòcia, 16 d'abril de 1986) és un pilot escocès de curses d'automobilisme. Actualment (any 2013), competeix en la Temporada 2013 de Fórmula 1 amb l'escuderia Force India.

## Trajectòria

Es va proclamar campió de la DTM.
Va debutar a la Fórmula 1 al Gran Premi d'Austràlia de la temporada 2011 amb l'equip Force India, en el qual hi havia sigut pilot provador els anys anteriors.
És un dels pocs pilots de la història, juntament amb Timo Glock i Pedro Martínez de la Rosa que ha aconseguit puntuar en el seu primer Gran Premi.

## Palmarès a la Fórmula 1

(Clau) (Resultats en negreta indiquen pole position) (Resultats en cursiva indican volta ràpida)
| Any | Escuderia | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | Puesto | Puntos |
| 2010 | Force India-Mercedes | BAH | AUS TD | MYS TD | CHN TD | ESP TD | MON | TUR | CAN | EUR TD | GBR TD | GER | HUN TD | BEL | ITA TD | SIN | JPN | RCO | BRA | ABU | | - | - |
| 2011 | Force India-Mercedes | AUS 10 | MYS 10 | CHN 11 | TUR Ret | ESP 12 | MON 12 | CAN 18 | EUR 14 | GBR 15 | GER 13 | HUN 7 | BEL 11 | ITA 8 | SIN 6 | JPN 12 | RCO 10 | IND 13 | ABU 9 | BRA 8 | | 13º | 27 |
| 2012 | Force India-Mercedes | AUS 10 | MYS 7 | CHN 12 | BAH 6 | ESP 14 | MON 7 | CAN 11 | EUR 7 | GBR Ret | GER 11 | HUN 12 | BEL 10 | ITA 8 | SIN 4 | JPN 12 | RCO 12 | IND 12 | ABU 9 | USA 15 | BRA 19 | 14º | 46 |
| 2013 | Force India-Mercedes | AUS 8 | MYS Ret | CHN 8 | BAH 4 | ESP 7 | MON 9 | CAN 7 | GBR 9 | GER 11 | HUN 18 | BEL Ret | ITA Ret | SIN Ret | RCO Ret | JPN 11 | IND 8 | ABU 6 | USA 15 | BRA 11 | | 12º | 48 |

## Referències

* ↑ Formula 1: Teams and drivers
Equips i pilots participants a la Temporada 2013 de Fórmula 1 :
R. Bull
Ferrari
McLaren
Lotus
Mercedes
Sauber
F India
Williams
Toro Rosso
Caterham
Marussia
1 Vettel 2 Webber
3 Alonso 4 Massa
5 Button 6 Pérez
7 Raikkonen 8 Grosjean
9 Rosberg 10 Hamilton
11 Hülkenberg 12 Gutiérrez
14 Di Resta 15 Sutil
16 Maldonado 17 Bottas
18 Ricciardo 19 Vergne
20 Pic 21 Garde
22 Bianchi 23 Chilton :
# Universitat de San Francisco

La Universitat de San Francisco (University of San Francisco en anglès i oficialment) és una universitat privada, catòlica, de la Companyia de Jesús, situada en San Francisco (Califòrnia), Estats Units d'Amèrica. Forma part de l'Associació d'Universitats Jesuïtes (AJCU), en la qual s'integren les 28 universitats que la Companyia de Jesús dirigeix als Estats Units. La universitat és considerada com unes de les millors universitats en l'estat de Califòrnia.

## Història

Va ser fundada com a Acadèmia San Ignacio pels Jesuïtes italians Joseph Bixio i Michael Accolti en 1855, al carrer Market, al centre de San Francisco, canviant el seu nom a Saint Ignatius College en 1859. En 1927 es va traslladar a la seva ubicació actual, i en 1930 va canviar el seu nom a l'actual.

## Esports

USF competeix en la Divisió I de la NCAA, en la West Coast Conference. Destaquen els seus equips de bàsquet i futbol.

## Enllaços externs

* Web oficial
# Jean-Baptiste Treilhard

Jean-Baptiste Treilhard (Brive-la-Gaillarde, 2 o 3 de gener del 1742 - París, 5 de desembre del 1810) va ser un polític francès de finals del segle xviii i principis del segle xix.
Participà en la revolució francesa i a l'Imperi. Fou diputat en representació de l'antic departament de Sena i Oise.

## Llocs web

* Fitxa Arxivat 2005-03-12 a Wayback Machine. (francès)
# Tarser pigmeu

El tarser pigmeu (Tarsius pumilus) és una espècie de tarser que viu al sud de Sulawesi (Indonèsia). L'espècie és coneguda a partir de només tres exemplars moderns, cosa que fa que els coneixements que se'n té siguin bastant escassos. Fou descobert a voltants del 1920, però durant els següents vuitanta anys ningú no en trobà cap exemplar i es pensà que l'espècie s'havia extingit. Tanmateix, l'any 2000 uns investigadors indonesis en mataren un accidentalment quan intentaven capturar rates. El 2008 se'n capturaren quatre individus (un dels quals s'escapà), als quals es posaren transmissors de ràdio.

## Referències

* ↑ Dunham, Will. «Tiny, long-lost primate rediscovered in Indonesia». Reuters U.K., 18-11-2008. Arxivat de l'original el 2008-12-20. [Consulta: = 19-11-2008].
* ↑ Locke, Susannah F. «Tiny primate rediscovered in Indonesia». Scientific American, 19-11-2008. [Consulta: 19 novembre 2008].
# Anthony Ashley Cooper

Anthony Ashley Cooper (26 de febrer de 1671, Londres; 4 de febrer de 1713, Nàpols), fou 3r comte de Shaftesbury, polític, filòsof i anglès.
Shaftesbury fou un dels majors representants de la Il·lustració al seu país. Autor d'“Assaig sobre el mèrit i la virtut” (1699) i “Característiques d'homes, costums, opinions i temps” (1711), com a filòsof Shaftesbury confia en la naturalesa humana i desenvolupa la idea d'una religió natural. La seva ètica es basa en el sentiment, que per a ell és una vivència interior que fa tendir a l'individu cap al bé propi i el de l'espècie, que, per "simpatia", produeix l'harmonia de la vida social. Per a Shaftesbury l'home té una facultat innata per a jutjar les accions i les personalitats, i decidir la seva qualificació moral. Influït per idees gregues i del Renaixement, la seva ètica està impregnada d'esteticisme. La seva obra influí molt a Gran Bretanya, a la França il·lustrada -especialment Diderot- i al classicisme alemany, de Herder a Goethe.
# Piave

El Piave és un riu del nord d'Itàlia (Vèneto). El seu principal afluent és el Cordevole. Altres afluents són l'Ansiei, el Boite, el Maè, el Soligo, el Sonna i el Tesa. Neix als Alps i desemboca a la mar Adriàtica prop de Venècia, en una plana molt ampla. Entre els ramals del riu quan arriba al mar s'hi formen bancs de grava i petits illots. Té 220 km de llarg i una conca fluvial de 4.100 km².
El seu nom en llatí era Plavis. És un dels rius més importants d'aquesta part d'Itàlia, però Plini el Vell, inexplicablement no en parla, tot i que menciona diversos rius més petits propers al Plavis. Al textos antics, la primera menció del riu el fa Pau Diaca, i després se'l descriu a la Cosmografia de Ravenna.
A la seva riba va tenir lloc un dels episodis més importants per a Itàlia durant la Primera Guerra Mundial, la batalla del Piave, entre el 15 i el 23 de juny de 1918, que va ser la darrera ofensiva de l'Imperi Austrohongarès. La retirada de l'exèrcit de Carles I d'Àustria i IV d'Hongria va significar el declivi definitiu d'aquell imperi.
Piave és també una Denominació d'Origen vitícola vèneta, els seus vins tradicionals són els raboso, prosecco, carménère, merlot i verduzzo.

## Referències

* ↑ «Piave». Enciclopedia Treccani. [Consulta: 28 abril 2023].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.Smith, William (ed.). «». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 28 abril 2023].
* ↑ Simonds, F. H. History of the World War: volume 5: The victory of armistice. Garden City, N.Y.: Doubleday, Page & Company, 1920, p. 359.
* ↑ Saunders, Peter Lionel. Wine Label Language. Buffalo: Pole, 2004, p. 190-191. ISBN 9781552977200.
# Louis Jones

Louis Jones (anglès: Louis Woodard «Lou» Jones) (New Rochelle, 15 de gener de 1932 - Nova York, 3 de febrer de 2006), sovint conegut com a Lou Jones, fou un atleta estatunidenc, especialista en curses de velocitat, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on va disputar dues proves del programa d'atletisme. En els 4x400 metres, formant equip amb Charlie Jenkins, Jesse Mashburn i Tom Courtney, guanyà la medalla d'or, mentre en els 400 metres finalitzà en la cinquena posició final.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles als Jocs Panamericans de 1955, d'or en els 400 i 4x400 metres. El 1955 i 1956 va millorar el rècord del món dels 400 metres.
El 1954 es graduà en administració d'empreses al Manhattan College. El 1960 va obtenir un màster en educació física a la Universitat de Colúmbia.

## Millors marques

* 400 metres llisos. 45.2" (1956)

## Referències

* ↑ «Olympedia – Lou Jones». [Consulta: 11 juliol 2024].
* ↑ IAAF World Athletics Championships. Doha 2019. Statistics Handbook. Doha: IAAF, 2019, p. 682 [Consulta: 11 juliol 2024].
* ↑ «Jones, Lou | Encyclopedia.com». [Consulta: 11 juliol 2024].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 11 juliol 2024].
* ↑ «Lou JONES | Profile | World Athletics». [Consulta: 11 juliol 2024].
# Castellania d'Amposta

La Castellania d'Amposta era un priorat de l'orde de Sant Joan de Jerusalem que deu el seu origen a la donació que el comte Ramon Berenguer IV va fer als frares hospitalers del castell d'Amposta (1154) en agraïment a la seva ajuda en les campanyes contra els àrabs per recuperar el sud de Catalunya. D'aquesta manera es creava una divisió pròpia a la Corona d'Aragó, independent del Priorat de Sant Gèli o de Sant Gil de Provença, que era d'on depenia fins llavors i depenent de la seu central de l'orde.
El fet que aquesta divisió administrativa de l'orde s'anomenés castellania i no pas priorat es deu al fet que era un territori de frontera en el qual calia una bona organització militar. Es dona el cas que és l'únic priorat occidental que té aquest nom, que sí que trobem a Orient on l'acció militar estava molt més justificada.
El 1280 el rei va recuperar el castell d'Amposta a causa de la seva importància estratègica i gràcies a permutes i privilegis per a l'orde. Malgrat aquesta pèrdua del castell que donava nom al priorat, el nom no va canviar, el que sí que va canviar fou el lloc de residència del castellà d'Amposta, que normalment ho feia al convent de San Juan de los Panetes, a Saragossa; per bé que el castellà solia ser un home de confiança del rei o bé anava a orient per ajudar els seus companys d'orde.
El 1312 amb la dissolució de l'orde del Temple i la integració dels seus béns a l'Hospital es va reorganitzar l'orde a la Corona d'Aragó. De la primigènia Castellania d'Amposta es va passar al Priorat de Catalunya i la Castellania d'Amposta, aquesta última s'estenia per les comandes d'Aragó, les comandes catalanes situades a la dreta de l'Ebre i la comanda de Torrent de l'Horta, com a única possessió hospitalera al País Valencià, ja que totes les seves propietats i les del Temple passaren a la nova orde de Montesa. Les possessions del Priorat de Catalunya eren les del Principat, juntament amb el Rosselló i les Illes Balears.
La castellania d'Amposta va subsistir, almenys de manera teòrica, fins al 1851 quan l'últim castellà, l'infant Francesc de Paula de Borbó, hi va renunciar en moments que l'orde es redefinia i a més l'estat feudal es dissolia en el nou estat liberal i modern.

## Llista de les comandes de la Castellania d'Amposta en època de la baixa edat mitjana

* Añón
* Mallén
* Ambel
* Novillas
* San Juan de los Panetes o Comanda de Saragossa
* Calataiud
* La Almunia de doña Godina
* Encinacorba
* Sant Joan d'Osca
* Temple d'Osca o Cases Velles d'Osca
* Barbastre
* Montsó
* Xalamera
* Torrent de Cinca
* Samper de Calanda
* Casp
* Castellote
* Villarluengo
* Orrios
* Aliaga
* Alfambra
* Villel
* Mirambell
* Cantavella
* Monestir femení de Santa Maria de Sixena
* Ascó
* Miravet
* Horta de Sant Joan
* Amposta
* Ulldecona
* La Sénia
* La Ràpita
* Torrent de l'Horta

## Vegeu també

* Llista de castellans d'Amposta
# Giovanni Battista Ceschi a Santa Croce

Giovanni Battista Ceschi a Santa Croce (Trento 1827 - Roma 24 de gener de 1905) fou Gran Mestre de l'Orde de l'Hospital des del 1879 fins a l'any de la seva mort.
El 1871 va ser elegit com a successor de fra Alessandro Borgia en el càrrec de lloctinent del mestre, fins que el papa Lleó XIII el va nomenar Gran Mestre el 28 de març de 1879. Fou el primer mestre després de 70 anys de lloctinents interins a causa dels problemes que tenia l'orde per trobar una nova seu. Finalment, el 1834 l'orde es va establir a Roma i va esdevenir un país extraterritorial.
Durant el seu magisteri, Ceschi va crear associacions nacionals de laics de l'orde, així no calia que fossin cavallers.
# Beatrice Fihn

Beatrice Fihn (Göteborg, 17 de novembre del 1982) és una advocada sueca, i des d'1 de juliol del 2014 és directora de la Campanya Internacional per l'Abolició de les armes nuclears (ICAN). Amb la supervivent d'Hiroshima Setsuko Thurlow, Beatrice Fihn va rebre el Premi Nobel de la Pau 2017 en nom da la ICAN.

## Campanya Internacional per l'abolició de les armes nuclears

Beatrice Fihn començà la seua lluita pel desarmament quan guanyà una beca per a treballar amb la Lliga Internacional de Dones per la Pau i la Llibertat. Després se n'anà a Ginebra com a directora d'ICAN. El principal programa de l'organització se centra en el Tractat sobre la prohibició d'armes nuclears, aprovat el 7 de juliol del 2017 per 122 estats en l'Organització de Nacions Unides a Nova York.

## Referències

* ↑ Williams, J. S. «Beatrice Fihn» (en anglés), 10-11-2019. [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ «Beatrice Fihn Thinks We Can Abolish Nuclear Arms (Published 2017)». , 01-11-2017.
* ↑ «El Tratado sobre la Prohibición de las Armas Nucleares cumple un año» (en espanyol). Noticias ONU, 09-07-2018. [Consulta: 11 octubre 2020].
# Riera dels Molins

La Riera dels Molins o la Riera de Cabanyes és una riera de la conca de Calonge al Baix Empordà (Catalunya). Neix a la Serra de l'Escorpí al Massís de les Gavarres a prop del Dolmen de la Cova d'en Daina i del terme municipal de Romanyà i desemboca a l'aiguabarreig amb el Rifred a la Riera de Calonge a Calonge. És un riu estacional que sovint s'asseca l'estiu.
El seu nom prové dels cinc molins que es troben a les marges. La presència de tant de molins a una riera que avui és gairebé seca tota l'any pot sorprendre. Abans de la sobreexplotació de les aigües, el mantell freàtic era més alt i a la tardor, l'estació a la qual calia moldre les collites, hi havia prou de cabal per accionar tant de molins. El nom alternatiu prové del Vescomtat de Cabanyes, un títol concedit el 1892 a Josep Bonifaci Vilanova de Cabanyes i Bou. Les cinc molins són: Molí d'en Mayola, Molí de les Roques, Molí Cremat, Molí d'en Lluís i Molí del Mesamunt.

## Afluents

* Torrent d'en Simonet
* Riera de Ruàs
* Riera de Lloret
* Torrent del Comal dels Lladres
* Torrent de Can Jan
* Riera de Mas Riera
* Riera de Mas Cases
* Confluència amb el Rifred
* El pont penjat trencat per la riuada de l'octubre 2005
* El sender al marge dret
* La riera per temps sec

## Referències

* ↑ «Riera dels Molins». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Base topogràfica 1:5.000». , Institut Cartogràfic de Catalunya.
* ↑ «La Vall dels Molins, el sender de l'aigua». Ajuntament de Calonge. Arxivat de l'original el 2007-12-23. [Consulta: 2 gener 2011].
* ↑ «Riera dels Molins». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* «Les rieres de Calonge després de l'episodi de pluges», 24-01-2017.
# Soulaucourt-sur-Mouzon

Soulaucourt-sur-Mouzon és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 101 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Soulaucourt-sur-Mouzon era de 101 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 16 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 12 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 70 habitatges, 48 eren l'habitatge principal de la família, 20 eren segones residències i 2 estaven desocupats. 69 eren cases i 1 era un apartament. Dels 48 habitatges principals, 46 estaven ocupats pels seus propietaris i 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 7 en tenien tres, 17 en tenien quatre i 23 en tenien cinc o més. 39 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 24 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Soulaucourt-sur-Mouzon el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 8 |
| 4 | 70 a 74 | 8 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 8 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 12 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 57 persones, 43 eren actives i 14 eren inactives. De les 43 persones actives 36 estaven ocupades (22 homes i 14 dones) i 7 estaven aturades (4 homes i 3 dones). De les 14 persones inactives 9 estaven jubilades i 5 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa extractiva i 1 d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.
L'any 2000 a Soulaucourt-sur-Mouzon hi havia 7 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 462 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Soulaucourt-sur-Mouzon a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Soulaucourt-sur-Mouzon a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Messis

Messis (Høstens Tid, en català: El temps de la collita), BVN 228, és una composició per a orgue de Rued Langgaard. Amb una durada total de dues hores, és una de les obres més llargues de la història de la música per a orgue. L'obra consta de tres parts: Messis, Joan i Enterrat a l'infern, juntament amb un postludi. De forma completa només va tocar els Divendres Sant de 1950, 1951 i 1952 a la Catedral de Ribe.

## Origen i context

Cap a 1930, Langgaard va experimentar una paràlisi creativa com a compositor, i la seva producció es va reduir considerablement durant els deu anys següents. L'única obra significativa que va completar en aquest període va ser la trilogia per a orgue Messis (El temps de la collita). Messis va ser creat entre els anys 1935 i 1937, tot i que algunes parts de la primera secció daten de 1932-1934. Més tard, Langgaard va dur a terme algunes modificacions, sobretot a la primera secció, com a part de les versions realitzades per a les interpretacions a la Catedral de Ribe entre 1950 i 1952.
El terme "messis" prové de llatí i es refereix a la collita, al procés agrícola. En el context de l'obra de Langgaard, aquest terme adquireix un significat simbòlic, associant-se al final d'un cicle i a la imminent destrucció o decadència. Langgaard utilitza aquest concepte per reflectir una visió del canvi de segle, marcant un període de transició entre l'últim temps i l'arribada d'un possible final, tant personal com social.

## Referències

* 1 2 Nielsen, Bendt Viinholt. «Rued Langgaard - Messis». Dacapo. [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ Nielsen, Bendt Viinholt. «Messis (Høstens Tid)». Fundació Langgaard. [Consulta: 18 novembre 2024].
# Pont del Castell oest

El Pont del Castell oest és un pont de Sant Gregori (Gironès) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Es tracta del pont oest del Castell de Cartellà, situat sobre el torrent de Pedrola.
Es tracta d'un pont de pedra, d'un sol ull, amb una de les parets laterals desapareguda, presentant una estructura poc sòlida. Té una alçada aproximada de 12 metres, un pas d'una llargada aproximada d'uns 14 metres i un ull entre 5 i 6 metres d'alçada. Està molt embardissat, té gran capacitat d'abastament però poc cabal del torrent.

## Història

El Castell de Cartellà és documentat per primera vegada l'any 1238, situat entre dos fossars que compten amb un pont d'accés cada un, a est i oest.

## Referències

* 1 2 3 «Pont del Castell oest». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# CSD Carlos A. Mannucci

El Club Social y Deportivo Carlos A. Mannucci és un club peruà de futbol de la ciutat de Trujillo.

## Història

Va ser fundat el 16 de novembre de 1959. El nom del club prové de l'ajut que van rebre els seus fundadors dels descendents de Carlos Alberto Mannucci Finochetti, mort tres anys abans. Començà a competir en els esports del voleibol i el basquetbol. Posteriorment comprà la plaça al Club Mariscal Ramón Castilla inicia la seva participació en el món del futbol.

## Palmarès

* Campió Regional de la zona nord:
** 1985, 1987, 1991-1
* Copa Perú:
** 1968, 1969
* Campió Regional de la Copa Perú:
** 1968, 1969, 1973
* Campió Departamental de La Libertad:
** 1967, 1973, 1982, 1996, 2000
* Campió Distrital de Trujillo:
** 1967, 1973, 1982, 1996, 1998, 2000, 2002, 2006, 2007

## Referències

* ↑ «.:: Club Carlos A. Mannucci ::. » Historia» (en castellà). [Consulta: 3 abril 2022].
* ↑ ; Carlos Manuel Nieto Tarazona«Peru - Foundation Dates of Clubs». RSSSF, 14-03-2013. [Consulta: 16 març 2015].
* ↑ «Copa Perú». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].

## Enllaços externs

* Web oficial
# Piero de Ponte

Piero de Ponte fou Gran Mestre de l'Orde de l'Hospital. Originari del Piemont, era descendent de les famílies Casal-Gros i Lombriax. Fou governador de les illes de Lango i Rodes, fins que aquesta va caure en mans dels otomans el dia d'any nou de 1523. S'hi va quedar fins al 1534, quan va rebre la notícia que havia estat escollit com a nou Gran Mestre i va anar a Malta.
A la seva mort, el 1535, fou enterrat a la capella de la Victòria del Fort de Sant Àngel, de Birgu. Quan es va acabar la cocatedral de Sant Joan a La Valletta hi van traslladar les restes, a la cripta.