OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# William Painter (inventor)

William Painter (Maryland, 20 de novembre de 1838 - Baltimore, 15 de juliol de 1906) fou l'inventor del tap corona i el fundador de Crown Cork & Seal Company; actualment Crown Holdings, una empresa inclosa a la llista del Fortune 500.
Nasqué aTriadelphia, llavors una petita població fabril. Té més de 80 patents, incloent-hi el tap corona, l'obreampolles, una màquina per coronar ampolles, una màquina de plegament de paper, un seient d'expulsió de seguretat per a trens de viatgers i una màquina per detectar monedes falses.

## Referències

* ↑ «Crown Cap». Inventor of the Week.
# Batalla de Leuctra

La batalla de Leuctra va ser un enfrontament entre les polis de Tebes i Esparta, acompanyats dels seus aliats respectius, que va tenir lloc 6 de juliol del 371 aC a la localitat de Leuctra, a la regió de Beòcia. La batalla de Leuctra s'engloba en els conflictes que es van succeir després de la Guerra del Peloponnès i la Guerra de Corint.
Va acabar amb la victòria tebana gràcies a les innovadores tàctiques del seu comandant, Epaminondes.

## Conseqüències

La batalla va suposar el començament de l'hegemonia tebana i el començament de la fi de la influència política d'Esparta.

## Referències

* ↑ Buckler, John. The Theban Hegemony 371-362 (en anglès), 1980.
# Àhmad ibn al-Àghlab

Àhmad ibn al-Àghlab —àrab: أحمد بن الأغلب, Aḥmad ibn al-Aḡlab— (847-848) fou un efímer emir aglàbida d'Ifríqiya (847-848).
Va succeir el seu germà Abu-l-Abbàs Muhàmmad (I) ibn al-Àghlab, tot deposant-lo el 847.
Al cap de pocs mesos Muhammad I va tornar al poder i va exiliar al seu germà a Orient (848). Ahmad va morir algun temps després al seu exili.
# Ielena Ósipova

Ielena Ósipova (en rus Елена Андреевна Осипова) (Sant Petersburg, 1945) és una artista i activista política russa. Els mitjans de comunicació la van anomenar "àvia per a la pau" quan va ser arrestada per protestar contra la invasió russa d'Ucraïna.
Osipova va començar el seu activisme l'any 2002, després de la presa d'ostatges del Teatre Dubrovka de Moscou pels terroristes txetxens per protestar contra la invasió de Txetxènia.
Des d'aleshores es va convertir en una figura coneguda a Sant Petersburg per les seves manifestacions públiques, amb pancartes pintades per ella mateixa que sovint representaven els horrors fantasmals infligits per la violència d'estat.
El 2 de març de 2022 va ser arrestada juntament amb altres manifestants a la seva ciutat natal per manifestar-se contra la invasió russa d'Ucraïna. L'activista apareixia amb una pancarta que deia: “Fill, no vagis a aquesta guerra! Soldat deposa les teves armes i seràs un heroi de veritat". Les imatges de la seva detenció es van compartir àmpliament a les xarxes socials.

## Referències

* ↑ 324cat. «L'artista Ielena Ósipova, icona de l'activisme contra Putin: "Ara no es pot protestar"», 08-05-2022. [Consulta: 9 maig 2022].
* ↑ Voltskaya, Tatyana. «Yelena Osipova: “Russia Is a Bird, Not a Bear”» (en anglès). The Russian Reader, 23-11-2015. [Consulta: 15 abril 2022].
* ↑ «Mémoire du siège de Leningrad, Yelena Osipova manifeste encore en «grand-mère pour la paix»» (en francès). Le Temps, 04-03-2022. ISSN: 1423-3967.
* ↑ Pezet, Jacques. «Guerre en Ukraine : qui est Yelena Osipova, la manifestante septuagénaire arrêtée à Saint-Pétersbourg?» (en francès). [Consulta: 15 abril 2022].
* ↑ Twitter | @aperegarom, Source: «Russian pensioner 'who survived siege of Leningrad' arrested for protest against Ukraine war – video» (en anglès). The Guardian, 03-03-2022. ISSN: 0261-3077.
* ↑ Rosenberg, Steve. «Ukraine-Russia: The 76-year-old artist taking on Putin». BBC News Online, 24-03-2022. [Consulta: 24 març 2022].
# Àixraf Jahangir

Àixraf Jahangir ibn Sultan Muhàmmad Ibrahim (1289-1405) fou príncep de Simnan, al Khurasan, i sufí a l'Índia.
Va tenir una educació religiosa i el 1305/1306 a la mort del seu pare, va ser proclamat sultà però al cap de poc va abdicar en favor del seu germà Muhammad ibn Sultan Muhammad Ibrahim, i se'n va anar a l'Índia dedicat al misticisme, viatjant pel país i per l'estranger.
Va morir a Fayzabad el 6 de juliol de 1405. Va escriure Basharat al-Muridin i Maktubat-i Ashrafi. La seva tomba és objecte de peregrinació.
# Katerina Tarassenko

Katerina Mikolaivna Tarassenko (ucraïnès: Катерина Миколаївна Тарасенко; nascuda el 6 d'agost de 1987 a Dnipropetrovsk) és una remera ucraïnesa.

## Biografia

Juntament amb Iana Demèntieva va acabar en 7è lloc en l'especialitat de doble scull als Jocs Olímpics de Pequín 2008. Ambdues van guanyar quatre anys després la medalla d'or en l'especialitat de quatre scull, al costat de les també ucraïneses Natàlia Dovhodko i Anastassia Kojenkova.

## Referències

* ↑ «Olympics Rowing: Ukraine win women's quadruple sculls gold». BBC Sport, 01-08-2012.

## Enllaços externs

* Kateryna Tarasenko en Worldrowing.com de la FISA
* "Kateryna Tarasenko". Olimpiada en Sports-reference.com. Sports Reference LLC.
# Hasan Fehmi Paixà

Hasan Fehmi Paşa (? - Edirne, 1910) fou un destacat home d'estat otomà turc, originari d'un lloc prop de Batum. Va fer estudis de dret i va ocupar diverses funcions administratives. Amb la instauració del règim constitucional fou elegit diputat per Istanbul (1 de març de 1877) i fou secretari de la cambra. El 12 de novembre de 1877 fou escollit altre cop diputat i el 31 de desembre va esdevenir president de la cambra. El 1878 fou nomenat ministre d'obres públiques per poc temps. El 1881 va arribar al rang de visir i fou nomenat ministre de Justícia. El 1885 fou enviat a Londres en missió diplomàtica i després va ocupar altres càrrecs. El 1908 els Joves Turcs el van considerar un dels seus, ja que mai havia estat un dels favorits del règim anterior tot i que hi havia ocupat nombrosos càrrecs. Fou dues vegades ministre de Justícia i un cop president del Consell d'Estat, i va esdevenir membre del senat.

## Bibliografia

* ↑ R. Devereaux, The first Ottoman constitutional period, Baltimore, 1963
# Julia Cagé

Julia Cagé (Metz, 17 de febrer de 1984) és una economista francesa especialitzada en economia del desenvolupament, economia política i història econòmica.
Julia Cagé té una germana bessona, Agathe, tecnòcrata i assessora de Najat Vallaud-Belkacem. Cagé va estudiar al Lycée Thiers de Marsella. De 2005 a 2010 ella i la seva bessona van estudiar a l'École Normale Supérieure de París.
Entre 2010 i 2014 va estudiar un doctorat en economia a la Universitat Harvard. El 2013 va defensar una tesi a l'Escola d'Estudis Superiors en Ciències Socials, Essays in the Political Economy of Information and Taxation, sota la direcció de Daniel Cohen. Des de juliol de 2014, Julia Cagé ha estat professora ajudant d'economia a l'Institut d'Estudis Polítics de París. El febrer de 2015, Julia Cagé va publicar Sauver les médias. Capitalisme, financement participatif et démocratie. A finals de 2016, s'havia traduït a deu idiomes.
El 2014 es va casar amb l'economista Thomas Piketty.

## Referències

* ↑ «Julia Cagé» (en anglès). Harvard University. [Consulta: gener 2024].
* ↑ Fay, Sophie «Julia et Agathe Cagé, les sœurs douées [Julia et Agathe Cagé, talented sisters]». le nouvel observateur, 27-05-2015 [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ «L'annuaire», 2005. [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ «Essays in the Political Economy of Information and Taxation», 2013. [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ Cagé, Julia. «Essays in the Political Economy of Information and Taxation», 01-01-2013. [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ Fay, Sophie «Julia et Agathe Cagé, les sœurs douées [Julia and Agathe Cagé, talented sisters». L'Obs, 27-05-2015 [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ Carasco, Aude «Julia Cagé, économiste : " L'information est un bien public " [Julia Cagé, economist: "Information is a public good"]». La Croix, 20-02-2015 [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ The Good Life, numéro 14, 2014
* ↑ home page de Julia Cagé, février 2015.
* ↑ Cagé, Julia. «Julia Cagé's CV», 01-01-2015. [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ Cagé, Julia. Saving the media: Capitalism, crowdfunding and democracy. Harvard U. Pr., 2016. ISBN 9780674659759.
* ↑ Fay, Sophie. «Son best-seller, "le Capital au XXIe siècle", atteindra bientôt le million d'exemplaires vendus. Et les thèses de l'économiste de 43 ans enthousiasment même le public chinois.», 19-11-2014. [Consulta: 13 febrer 2017].
* ↑ Kochka, Boris «On Tour With Rock-Star Economist Thomas Piketty». New York Magazine, 21-04-2014 [Consulta: 13 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Democratitzar els mitjans, salvar Europa del populisme, conferència al CCCB el 2017
# Guifré II de Cerdanya

Guifré I de Berga i II de Cerdanya (?, 970 — Sant Martí del Canigó, 31 de juliol de 1049) fou comte de Cerdanya i de Conflent (988 - 1035), i comte de Berga (1003 - 1035).

## Família

Fill del comte Oliba Cabreta i la seva esposa Ermengarda d'Empúries. Fou germà dels comtes Bernat I de Besalú i l'abat Oliba. Es casà amb Guisla de Pallars, amb la qual va tenir:
* Ramon I de Cerdanya (1035 - 1068), comte de Cerdanya
* Guifré de Cerdanya (? - 1079), arquebisbe de Narbona
* Berenguer de Cerdanya (? - 1053), bisbe d'Elna
* Ardoina de Cerdanya (? - 1050)
* Guillem Guifré (? - 1075), bisbe d'Urgell
* Bernat I de Berga (? - 1050), comte de Berga
* Berenguer Guifré (? - 1093), comte de Berga i bisbe de Girona
* Fe de Cerdanya, casada amb el comte Hug I de Roergue

## Ascens al tron comtal

Va heretar el comtat de Cerdanya del seu pare el 988, quan aquest decidí fer-se monjo a Montecassino, tot i que tingué a la seva mare Ermengarda de regenta entre l'any 988 i el 994. Així mateix, va rebre el comtat de Berga l'any 1003 quan el seu germà Oliba decidí fer-se monjo. Aquell mateix any, Ramon Borrell va dirigir una expedició a Lleida que va ser contestada amb una nova ràtzia del fill d'Almansor, Abd al-Malik, que va devastar amb un exèrcit musulmà de 17.000 soldats les regions occidentals del comtat de Barcelona, la serra del Montseny, les comarques d'Igualada i Manresa a l'Osona; destruí els castells de Montmagastre, Meià i Castellolí, i passà al sud del comtat d'Urgell. El 1006, Abd al-Malik al-Muzaffar realitzà una nova incursió contra la Segarra i la Ribagorça, i fou derrotat en la batalla de Torà per la unió de Ramon Borrell, Bernat Tallaferro, Guifré II de Cerdanya i Ermengol I d'Urgell.
Participà activament en la consagració d'esglésies i monestirs com ara el de Sant Martí del Canigó, fundat per ell el 1007 i consagrat el 1009. Així mateix, va lluitar per independitzar-se del bisbat d'Urgell tot i la resistència de sant Ermengol d'Urgell.
El 1023 va arribar a un acord de bona concòrdia entre el comte de Barcelona i el comte de Besalú.
El 1035 es retirà al monestir de Sant Martí del Canigó, on es va fer monjo, i hi morí en juliol de l'any 1049.
És un dels protagonistes del poema Canigó (1886) de Jacint Verdaguer.

## Títols i successors

Guifré II de Cerdanya Naixement: 970 Mort: 1049 :
| Títols |||
| Precedit per: Oliba I de Cerdanya "Cabreta" (pare) | Comte de Cerdanya (Llista de comtes de Cerdanya) Comtat de Cerdanya, Comtat de Conflent (988–1035) | Succeït per: Ramon I de Cerdanya (fill) |
| Precedit per: Abat Oliba (germà) | Comte de Berga (Llista de comtes de Berga) (1003–1035) | Succeït per: Bernat I de Berga (fill) |

## Referències

* ↑ Jean Sagnes (dir.), Le pays catalan, t. 2, Pau, Société nouvelle d'éditions régionales, 1985
* ↑ Carl Erdmann, The Origin of the Idea of Crusade, p.99-100. Traduït de l'alemany a l'anglès per Marshall W. Baldwin i Walter Goffart. Princeton University Press, 1977(anglès)
* ↑ Le retour de Saint Gaudérique, reportage de Laurent Estève et Emmanuel Layani. Terres Catalanes, N°55, mars-mai 2009, pp.78 à 85. (francès)
# Boi de Zamora

Baldiri o Boi de Zamora, anomenat en castellà San Boal, és un sant llegendari, probablement inexistent, venerat a les terres de Zamora. La seva llegenda deriva de la difusió del culte a Sant Baldiri de Nimes.
El nom castellà Boal també deriva del Baudilius llatí. La devoció al sant de Nimes en la litúrgia mossàrab sembla venir de la difusió de relíquies a l'època visigòtica, que van estendre'n el culte per l'antic regne de Castella: monestirs com el de San Baudelio de Berlanga en serien testimonis. Amb el temps, a banda de la tradició del sant màrtir de Nimes, s'anà conformant una tradició castellana que feia de Sant Baldiri (conegut com a Baudelio o Boal) un sant nascut a Manzanal del Barco (Zamora), i que va ser martiritzat, amb la seva germana Justa i altres companys cristians, durant la persecució de Dioclecià a la riba del riu Esla. El seu cos va ser sepultat a l'església de San Torcuato de Zamora, on es venera. La festa n'és també el 20 de maig.

## Llegenda de Sant Boal

Boal era un nen entremaliat que anava per mal camí. Un dia va robar una parella de bous i un carro, i Déu li parlà i li recriminà la seva vida. Boal, penedit, retornà els bous i canvià de vida; des de llavors, va fer el bé i pregava contínuament: cada cop que sentia repicar una campana, s'agenollava i pregava. Va construir un hospital i un alberg per a pelegrins i viatgers, i amb una barca els ajudava a travessar l'Esla.
Un dia que portava llenya des de l'altra banda del riu, en ser al mig del corrent, va sentir les campanes. Boal sortí de la barca per a agenollar-se i pregar, tot i que l'aigua era gelada i no sabia nedar. Les aigües, miraculosament, s'apartaren per tal de deixar que el noi pregués sense mullar-se. Una patrulla romana hi passava i, en veure'l, van matar-lo amb una llança de quatre puntes, deixant-hi el cos.
En morir, totes les campanes de la regió van començar a tocar soles, i la gent va sortir per veure què passava: en veure el cos de Boal, encara voltat per les aigües retingudes, van entendre el miracle i es van convertir al cristianisme. Van posar el cos a un carro tirat per bous i aquests, sense que ningú els guiés, el van conduir fins a Zamora, a l'església de Sant Torquat, d'on no van voler moure's més. Interpretat com un senyal diví, van enterrar-hi el cos, on encara és avui.

## Vegeu també

* Sant Baldiri
# Inna Ossipenko-Radomska

Inna Osypenko-Radomska –en ucraïnès, Інна Осипенко-Радомська– (Novorosisko, 20 de setembre de 1982) és una esportista ucraïnesa que competeix en piragüisme en la modalitat d'aigües tranquil·les (des de 2014 competeix sota la bandera de l'Azerbaidjan).
Va participar en cinc Jocs Olímpics d'Estiu, entre les edicions de 2000 i 2016, obtenint en total cinc medalles: or a Pequín 2008, dues plates a Londres 2012 i bronze a Atenes 2004 i Rio de Janeiro 2016.
Va guanyar sis medalles al Campionat Mundial de Piragüisme entre els anys 2001 i 2011, i cinc medalles al Campionat Europeu de Piragüisme entre els anys 2001 i 2011.

## Palmarès internacional

Representant a Ucraïna :
| Jocs Olímpics ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2004 | Atenes ( Grècia) | 3 | K4 500 m |
| 2008 | Pequín ( R.P. de la Xina) | 1 | K1 500 m |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 2 | K1 200 m |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 2 | K1 500 m |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2001 | Poznań ( Polònia) | 3 | K4 1000 m |
| 2003 | Gainesville ( Estats Units) | 2 | K4 1000 m |
| 2010 | Poznań ( Polònia) | 1 | K1 500 m |
| 2010 | Poznań ( Polònia) | 2 | K1 200 m |
| 2011 | Szeged ( Hongria) | 3 | K1 200 m |
| 2011 | Szeged ( Hongria) | 3 | K1 500 m |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2001 | Milà ( Itàlia) | 1 | K4 1000 m |
| 2004 | Poznań ( Polònia) | 1 | K4 500 m |
| 2007 | Pontevedra ( Espanya) | 3 | K1 200 m |
| 2008 | Milà ( Itàlia) | 2 | K1 200 m |
| 2011 | Belgrad ( Sèrbia) | 2 | K1 500 m |
| Representant a Azerbaidjan ||||
| Jocs Olímpics ||||
| Any | Lloc | Medalla | Competició |
| 2016 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 3 | K1 200 m |

## Referències

* ↑ «Inna Osypenko-Radomska» Arxivat 2011-08-29 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ «Inna Osypenko-Radomska» en Canoeresults.eu (anglès)
* ↑ «Inna Osypenko-Radomska» en Canoeresults.eu (anglès)

## Enllaços externs

* Lista de medallistas olímpicos y mundiales en piragüismo (1936-2007): parte 1, parte 2. Federación Internacional de Piragüismo (anglès).
# Guillem de Santcliment

Guillem de Santcliment (Barcelona, segle xv - Catalunya, 1515), va ser governador i capità general de Menorca entre els anys 1467 i 1505.
Guillem de Santcliment fou un noble i cavaller català pertanyent al llinatge dels Santcliment, ell es va casar amb Joana d'Hostalric-Sabastida i Llull, filla del vicealmirall i veguer Joan de Sabastida i d'Hostalric, i tingueren tres fills: Joan de Santcliment i d'Hostalric-Sabastida, alcaid del castell de Salses, marit de Elisabet de Centelles - filla de Lluis de Centelles, baró de Centelles - i pare de Guillem Ramon de Santcliment i de Centelles, comanador de Moratalla (Múrcia) a l'orde de Sant Jaume, que es distingí a la batalla de Lepant i fou ambaixador a Flandes i davant l'emperador; Guillem de Santcliment i d'Hostalric-Sabastida i Frederic de Santcliment i d'Hostalric-Sabastida, que fou governador de Menorca.

## Enllaços externs

* Algunas notas sobre el sector artesano menorquin antes de 1558 Arxivat 2014-05-12 a Wayback Machine.
* Santcliment, Gran Enciclopèdia Catalana
# Sery (Yonne)

Sery és un municipi francès, situat al departament del Yonne i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 110 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Sery era de 110 persones. Hi havia 39 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (8 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 19 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 81 habitatges, 43 eren l'habitatge principal de la família, 31 eren segones residències i 7 estaven desocupats. Tots els 80 habitatges eren cases. Dels 43 habitatges principals, 37 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 3 tenien dues cambres, 10 en tenien tres, 15 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 35 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 20 habitatges hi havia un automòbil i a 20 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Sery el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 12 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 62 persones, 41 eren actives i 21 eren inactives. De les 41 persones actives 39 estaven ocupades (23 homes i 16 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 21 persones inactives 7 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 11 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un guixaire pintor.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Sery a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Sery a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Maximí d'Ais

Maximí d'Ais (Betània, segle I - Ais de Provença, segona meitat del segle I) és un personatge llegendari que, segons la tradició va acompanyar Maria Magdalena en el seu llegendari viatge a la Provença i va ésser el primer bisbe d'Ais. És venerat com a sant per l'Església catòlica. La figura, probablement, es basa en la del bisbe real Maximí de Trèveris.
Al llarg de l'Edat mitjana, es va desenvolupar, al sud de França, una tradició al voltant d'un suposat viatge de Maria Magdalena, Marta i Llàtzer de Betània, que s'hi establirien a la zona d'Ais de Provença. Segons aquesta tradició, Maximí era un dels Setanta deixebles (tot i que no figura en les llistes habituals d'aquests deixebles), intendent de la família de Llàtzer, Maria i Magdalena a Betània. Mort Crist, van veure's amenaçats i van fugir de Palestina, els tres germans, Maximí, la serventa Marcel·la, Celidoni, Josep d'Arimatea, Tròfim d'Arle i altres deixebles de Crist. Van embarcar-se en un vaixell miraculós que, sense timó ni veles, va travessar la Mediterrània fins a arribar a les Santes Maries de la Mar (Provença), prop d'Arle, on va aturar-se.
Era l'any 48; mentre Llàtzer va anar a predicar a Marsella, Marta i Marcel·la van anar a Tarascó, Tròfim a Arle i Maria s'hi va fer eremita, i es va retirar a una cova de les muntanyes de la Santa Bauma. Maximí hauria anat a Ais de Provença, on va predicar i fundar una capella dedicada al Salvador (que avui és la catedral d'Ais) i va esdevenir bisbe de la ciutat. Hi va rebre la visita de sant Alexandre de Brescia, que va veure reforçada la seva fe. Sentint-se morir, la Magdalena va demanar l'última comunió i uns àngels la van portar amb Maximí, que anava a trobar-la i estava a mig camí de la cova on vivia i d'Ais; Magdalena es va confessar i va combregar i Maximí l'a va assistir en els seus últims moments, ja que morí. La hi va sebollir i sobre la seva tomba edificà una capella, origen d'una basílica i de la vila de Sant Maissemin de la Santa Bauma, lloc de pelegrinatge a la suposada tomba de la santa.
Quan Maximí anava a morir, demanà d'ésser enterrat a la vora de la tomba de Maria Magdalena. Va morir un 8 de juny, dia de la seva festivitat litúrgica, i va ésser succeït per Sidoni d'Ais. A la cripta de la basílica de San Maissemin hi ha un sarcòfag romà del segle iv atribuüit a sant Maximí, juntament amb els de Marcel·la, Susanna i Sidoni, i el de Maria Magdalena.

## Vegeu també

* Maximí de Trèveris
# Nodar Khizanishvili

Nodar Khizanishvili (Batumi, 31 de gener de 1953) és un exfutbolista georgià de la dècada de 1970.
Fou 1 cop internacional amb la selecció de la Unió Soviètica.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Dinamo Tbilisi.

## Referències

* ↑ rusteam.permian.ru. "ARGENTINA - USSR - 1:1 (1:0)" Arxivat 2011-08-26 a Wayback Machine. (Russian). Consultat el 2 juny 2013.
* ↑ (rus) Profile Arxivat 2012-09-16 a Wayback Machine.
* ↑ Nodar Khizanishvili a National-Football-Teams.com (anglès)