OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Soignolles

Soignolles és un municipi francès situat al departament de Calvados i a la regió de Normandia. L'any 2007 tenia 83 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Soignolles era de 83 persones. Hi havia 26 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 9 parelles sense fills, 9 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 32 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família i 3 estaven desocupats. Tots els 32 habitatges eren cases. Dels 29 habitatges principals, 28 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 7 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 27 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 12 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Soignolles el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 4 | 65 a 69 | 4 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 0 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 53 persones, 41 eren actives i 12 eren inactives. De les 41 persones actives 38 estaven ocupades (20 homes i 18 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 12 persones inactives 7 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa de transport.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola.
L'any 2000 a Soignolles hi havia 6 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Soignolles a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Soignolles a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Séchin

Séchin és un municipi francès situat al departament del Doubs i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 127 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Séchin era de 127 persones. Hi havia 43 famílies de les quals 9 eren unipersonals (9 dones vivint soles i 9 dones vivint soles), 9 parelles sense fills, 21 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 49 habitatges, 45 eren l'habitatge principal de la família i 4 estaven desocupats. 45 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 45 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris, 7 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 3 tenien tres cambres, 10 en tenien quatre i 32 en tenien cinc o més. 30 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 24 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Séchin el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 12 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 12 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 8 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 8 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 68 persones, 53 eren actives i 15 eren inactives. De les 53 persones actives 50 estaven ocupades (27 homes i 23 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 15 persones inactives 7 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 7 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 4 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era un taller de reparació d'automòbils i de material agrícola i 1 fusteria.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Séchin a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Séchin a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Stone Cold Steve Austin

Steve Austin (nascut amb el nom de Steven Anderson i més tard canviat a Steven Williams (18 de desembre de 1964 -), més conegut simplement com a Steve Austin o "Stone Cold" Steve Austin, és un ex-lluitador professional i actor estatunidenc, que va treballar a l'empresa World Wrestling Entertainment (WWE) des del 1989 al 2003. Austin, al llarg de la seva carrera va aconseguir ser campió de la WWE diverses vegades.

## Referències

* ↑ Salazar, Fernando. «Stone Cold Steve Austin, el ‘Rey’ de la Royal Rumble» (en espanyol de Mèxic), 22-01-2024. [Consulta: 1r novembre 2024].

## Enllaços externs

* Perfil al WWE Hall of Fame (anglès)
# Alvah Meyer

Alvah T. Meyer (Nova York, 18 de juliol de 1888 – Tucson, Arizona, 19 de desembre de 1939) va ser un atleta estatunidenc que va competir a començaments del segle xx.
Meyer era jueu, membre de l'Irish American Athletic Club, en què també hi havia Abel Kiviat i Myer Prinstein. No superà els Trials de classificació pels Jocs Olímpics de 1912 i sols fou inclòs en l'equip perquè es pagà el viatge fins a Estocolm. Un cop allà guanyà la medalla de plata en la cursa dels 100 metres, mentre era eliminat en semifinals dels 200.
El 1914 establí el rècord del món en les 60 iardes, i el 1915 en les 330 iardes, en ambdós casos en pista coberta.

## Referències

* ↑ Paul Taylor. Jews and the Olympic Games: The Clash Between Sport and Politics : with a Complete Review of Jewish Olympic Medallists. Sussex Academic Press, 2004, p. 236–. ISBN 978-1-903900-87-1.
* 1 2 «Alvah Meyer Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de maig 2011. [Consulta: 19 maig 2016].

## Enllaços externs

* Greenberg, Stan. Olympic Games: The Records. London: Guinness Books, 1987. ISBN 0-85112-896-3.
* Kieran, John. The Story of the Olympic Games; 776 B.C. to 1976. Philadelphia and New York: J.B. Lippincott Company, 1977. ISBN 0-397-01168-7.
# Minador (vaixell)

Un minador és un tipus de vaixell de guerra utilitzat per desplegar un camp de mines navals. Un dels minadors més famosos va ser el Nusrat de la Marina Imperial Otomana, actiu durant la batalla de Gal·lípoli (1915) a la Primera Guerra Mundial. Aquest vaixell va desplegar els camps de mines que van enfonsar els cuirassats anglesos HMS Irresistible i HMS Ocean i el cuirassat francès Bouvet als Dardanels el 18 de març de 1915. Els minadors russos també es van mostrar eficients, ja que van enfonsar els cuirassats japonesos Hatsuse i Yashima el 1904 durant la Guerra Russo-Japonesa.
A Espanya, es van usar canoners-minadors, vaixells que combinaven les funcions d'ambdós tipus de vaixell; en són un exemple els canoners-minadors de Classe Júpiter, en actiu durant la Guerra Civil Espanyola en el bàndol sublevat.
Durant la Segona Guerra Mundial, els britànics van emprar els minadors de classe Abdiel com a minadors i com a transports a les guarnicions aïllades, com ara Malta i Tobruk. La seva alta velocitat (més de 40 nusos), combinada amb la seva alta capacitat de càrrega, va fer que fossin molt valorats. Els francesos van usar el mateix concepte amb el Plutó.
Un minador naval pot variar considerablement de grandària, des dels pocs centenars de tones dels vaixells costaners fins vaixells amb un desplaçament similar al d'un destructor amb diversos milers de tones.
A més de la corresponent càrrega de mines navals, solen portar altres armes per a autodefensa.

## Referències

* ↑ enciclopèdia il·lustrada del segle xx de les armes i la guerra (pg 104) (anglès). Fizsimons, B (Ed),.
Viccionari
# Buf cardíac

Els bufs cardíacs són sorolls patològics que es perceben amb una auscultació amb l'ús del fonendoscopi, i que s'originen per un augment de flux a través d'una vàlvula cardíaca.
Hi ha dos tipus de bufs:
* El buf funcional o "innocent" és el que es deu principalment a condicions fisiològiques fora del cor.
* Els altres es deuen a defectes estructurals del mateix cor: poden ser, habitualment, valvulars o, infreqüentment, d'altres estructures cardíaques (principalment de comunicacions anòmales entre les cavitats).
Quan es practica una auscultació cardíaca habitualment es detecten dos sorolls secs (batecs cardíacs): el primer correspon al tancament de les vàlvula mitral i la tricúspide i el començament de la sístole ventricular (contracció). El segon és degut al tancament de la vàlvula aòrtica i pulmonar i dona lloc a l'inici de la diàstole ventricular (relaxació). Quan a més es pot sentir un soroll aspiratiu i llarg, se li anomena buf.
Els bufs cardíacs es classifiquen amb més freqüència per la relació amb els sorolls dels batecs esmentats, en bufs sistòlics i bufs diastòlics. Tanmateix, els bufs continus no es poden col·locar directament en cap de les categories anteriors.

## Causes

La causa més freqüent de buf cardíac és alguna anomalia de les vàlvules cardíaques. Pot ser que una vàlvula sigui més estreta del normal i això provoqui una acceleració del flux sanguini (estenosi) o que no tanqui bé i es produeixi una fuga en aquesta vàlvula (insuficiència). També hi ha algunes malalties congènites no valvulars que ocasionen un buf.

## Referències

* ↑ «Heart murmur» (en anglès). Dorland's Medical Dictionary. Merck Source. Arxivat de l'original el 1 de setembre 2009. [Consulta: 23 setembre 2024].
* ↑ Walker HK, Hall WD, Hurst JW. Clinical methods: the history, physical, and laboratory examinations. 3a ed. Butterworths, 1990. ISBN 0-409-90077-X. Vegeu en línia els capítols «Systolic Murmurs» i «Diastolic Murmurs».
* ↑ «Continuous murmur» (en anglès). Dorland's Medical Dictionary. Merck Source. Arxivat de l'original el 31 agost 2009. [Consulta: 23 setembre 2024].
* ↑ Otto CM, Lind BK, Kitzman DW, Gersh BJ, Siscovick DS «Association of aortic-valve sclerosis with cardiovascular mortality and morbidity in the elderly». The New England journal of medicine, 341, 3, 1999, pàg. 142-7. PMID: 10403851 [Consulta: 23 setembre 2024].
* ↑ St Clair EW, Oddone EZ, Waugh RA, Corey GR, Feussner JR «Assessing housestaff diagnostic skills using a cardiology patient simulator». Annals of Internal Medicine, 117, 9, 1992, pàg. 751-6. DOI: 10.7326/0003-4819-117-9-751. PMID: 1416578.
# Mascota olímpica

La mascota olímpica és el personatge que s'associa a cada edició dels Jocs Olímpics i que la diferencien de la resta, juntament amb l'emblema oficial. La mascota sol estar acompanyada de marxandatge, sèries d'animació o anuncis publicitaris que faciliten la seva popularització.

## Jocs Olímpics
### Jocs Olímpics d'Estiu

| Jocs | Seu | Nom | Característiques |
| 1972 | Múnic RFA | Waldi | gos teckel |
| 1976 | Mont-real Canadà | Amik | castor |
| 1980 | Moscou Unió Soviètica | Misha | os |
| 1984 | Los Angeles Estats Units | Sam | pigarg americà |
| 1988 | Seül Corea del Sud | Hodori i Hosuni | tigres |
| 1992 | Barcelona Espanya | Cobi | gos d'atura català cubista |
| 1996 | Atlanta Estats Units | Izzy | figura abstracta |
| 2000 | Sydney Austràlia |
| 2000 | Sydney Austràlia | Olly | Dacelo novaeguineae |
| 2000 | Sydney Austràlia | Syd | ornitorrinc |
| 2000 | Sydney Austràlia | Millie | equidna |
| 2004 | Atenes Grècia | Atena i Febos | dos germans representant Atena i Apol·lo |
| 2008 | Pequín R.P. de la Xina | Fuwa: Beibei Jingjing Huanhuan Yingying Nini | 5 elements de la natura: peix panda gegant flama olímpica antílop tibetà oreneta |
| 2012 | Londres Regne Unit | Wenlock i Manddeville | |
| 2016 | Rio de Janeiro Brasil | Vinicius i Tom | |
| 2020 | Tòquio Japó | Miraitowa i Someity | |
| 2024 | París França | Phryges | |

### Jocs Olímpics d'Hivern

| Jocs | Seu | Nom | Característiques |
| 1968 | Grenoble França | Schuss | esquiador estilitzat |
| 1972 | Sapporo Japó | No tingué mascota | |
| 1976 | Innsbruck Àustria | Schneemann | ninot de neu |
| 1980 | Lake Placid Estats Units | Roni | os rentador |
| 1984 | Sarajevo Iugoslàvia | Vučko | llop |
| 1988 | Calgary Canadà | Hidy i Howdy | ossos polars |
| 1992 | Albertville França | Magique | home estrella |
| 1994 | Lillehammer Noruega | Haakon i Kristin | dos infants noruecs |
| 1998 | Nagano Japó | Els snowlets: Sukki Nokki Lekki Tsukki | quatre òlibes |
| 2002 | Salt Lake City Estats Units | Powder, Copper i Coal | una llebre, un coiot i un os negre |
| 2006 | Torí Itàlia | Neve i Gliz | una bola de neu i un cub de gel |
| 2010 | Vancouver Canadà | Miga i Quatchi | |
| 2014 | Sotxi Rússia | Bely Mishka, Leopard i Zaya | un lleopard, un os polar i un conill. |
| 2018 | Pyeongchang Corea del Sud | Soohorang i Bandabi | un tigre blanc i un os. |
| 2022 | Pequín R.P. de la Xina | Bing Dwen Dwen i Shuey Rhon Rhon | un panda gegant i una fanal |

## Enllaços externs

* (anglès) www.hickoksports.com Arxivat 2012-09-04 at Archive.is
# Francisco José Millán Mon

Francisco José Millán Mon (Pontevedra, 8 de maig de 1955) és un advocat i polític gallec, diputat al Parlament Europeu dins les files del Partit Popular. El 1977 es llicencià en dret a la Universitat de Santiago de Compostel·la i el 1979 es diplomà en Estudis Internacionals a Madrid.
El 1980 va ingressar en la carrera diplomàtica encarregant-se de la Direcció general d'Assumptes Consulars del Ministeri d'Afers Exteriors, càrrec que deixà el 1982 per a ser assessor jurídic internacional del Ministeri. De 1984 a 1987 fou primer secretari de l'ambaixada d'Espanya a la República Federal d'Alemanya. De 1987 a 1991 formà part del gabinet del secretari general de política exterior del Ministeri d'Afers Exteriors i de 1991 a 1993 del gabinet per a les Comunitats Europees.
De 1939 a 1996 fou Primer Conseller de l'Ambaixada d'Espanya al Marroc, de 1996 a 1998 director del gabinet del Secretari General de Política Exterior i de la Unió Europea, i de 1998 a 2000 Director General d'Europa. Després de les eleccions generals espanyoles de 2000 fou nomenat assessor del vicepresident primer del Govern d'Espanya. Deixà aquest càrrec el 2003 per a presentar-se dins les llistes del Partit Popular a les eleccions al Parlament Europeu de 2004, escó que va repetir a les de 2009. És membre de la Comissió del Parlament Europeu pera a Afers Exteriors i de la Delegació per a les relacions amb els Estats Units. Des de juny de 2008, endemés, és membre del Comitè Executiu Nacional del PP.

## Enllaços externs

* Fitxa del Parlament Europeu
# Can Budallés

Can Budallés (o Can Budellers, en la forma normalitzada) és un monument protegit com a bé cultural d'interès local del municipi de Ripoll (Ripollès). Des del 2011 acull el Museu Etnogràfic de Ripoll.

## Descripció

Es tracta d'una casa senyorial emblemàtica que antigament tenia dues torres fortificades a la façana de la plaça Abat Oliba això el convertia en un edifici rellevant del municipi de Ripoll. Les dues façanes de l'immoble són molt diferents. D'una banda tenim planta baixa i dos pisos i de l'altra planta baixa i tres pisos. D'aquest edifici destaca la porta d'accés d'arc de mig punt amb dovelles ben marcades precedida per un altre arc que sobresurt fet amb paredat de forma irregular. Al damunt hi ha un balcó amb una llinda tallada en forma d'arc conopial.
Pel que fa a l'altra façana el més curiós és la galeria amb un arc de mig punt que es repeteix en els tres pisos. El de dalt de tot està tapiat. En un extrem hi ha tres finestres juntes d'arc de mig punt. La resta d'obertures estan distribuïdes de forma irregular. La coberta és de teula àrab.

## Història

La casa, originàriament, fou propietat de la família Descatllar, de la qual sobresortí Ramon Descatllar, abat del monestir de Ripoll (1383-1408). La primera constància documentada, però, data de 1624, quan Lluís Descatllar, governador general del Principat de Catalunya, va vendre la finca a Jeroni Joan Colí, doctor en dret. Posteriorment en van ser propietaris les famílies Lissaga i Gavella.
L'any 1793, Eudald Gavella, notari de Tarragona, va vendre la casa al ripollès Agustí Deop, la pubilla del qual es casà amb un membre de la família Budallés, originària de Figueres. Amb posterioritat a 1799 la família Budallés adoptà la forma nobiliària de davant del cognom. La casa, entre moltes altres personalitats, ha tingut com a hostes distingits, en especial durant la Tercera Guerra Carlina, el general Francesc Savalls i els pretendents carlins Alfons i María de las Nieves de Braganza de Borbón. Es diu que el rostre de l'estàtua que hi ha a la plaça de l'Ajuntament està inspirat en les faccions bellíssimes de la dona que vivia a la casa Budallés, a finals del segle xix.

## Referències

* «Can Budallés». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 maig 2012].
# Sévry

Sévry és un municipi francès, situat al departament de Cher i a la regió de Centre – Vall del Loira. L'any 2007 tenia 71 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Sévry era de 71 persones. Hi havia 32 famílies, de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 12 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 43 habitatges, 31 eren l'habitatge principal de la família i 12 eren segones residències. Tots els 43 habitatges eren cases. Dels 31 habitatges principals, 27 estaven ocupats pels seus propietaris i 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 13 en tenien quatre i 12 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 11 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Sévry el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 8 |
| 8 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 8 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 44 persones, 29 eren actives i 15 eren inactives. De les 29 persones actives 28 estaven ocupades (17 homes i 11 dones) i 1 aturada (1 home). De les 15 persones inactives 6 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 8 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 6 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de comerç i reparació d'automòbils, 2 d'empreses immobiliàries i 2 d'empreses de serveis.
L'any 2000 a Sévry hi havia 4 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 968 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Sévry a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Sévry a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Bullas (vi)

Bullas és una denominació d'origen dels vins dels quals es produeixen al nord-oest de la Regió de Múrcia. Està composta pels municipis de Bullas, el qual és el centre de la denominació, i els del seu entorn com ara Calasparra, Caravaca de la Cruz, Llorca, Cieza, Totana, entre d'altres.

## L'entorn

L'altitud mitjana dels vinyers és de 400 a 900 metres sobre el nivell del mar, el clima és mediterrani i les precipitacions tenen una mitjana anual de 450 mm.

## Vins

* Vins negres: de 12 a 14% (vol).
* Vins rosats: de 11 a 12,5% (vol).
* Vins blancs: de 10 a 12,5% (vol).

## Varietats de raïm

* Varietats blanques:Macabeu, Forcallat.
* Varietats negres:Monastrell, Cavernet Sauvignon, Merlot, Syrah, Ull de Llebre, Garnatxa.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la denominació d'origen Bullas
* Blog de la història del vi amb la D.O.Bullas Arxivat 2018-01-26 a Wayback Machine.
# James Wendell

James Isaac Wendell (Schenectady, Nova York, 3 de setembre de 1890 – Filadèlfia, Pennsilvània, 22 de novembre de 1958) va ser un atleta estatunidenc que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 guanyà el campionat de les 120 iardes tanques de l'IC4A i el 1913 el de les 220 iardes tanques per la Universitat Wesleyana, on es graduà aquell mateix any.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de plata en els 110 metres tanques del programa d'atletisme.
Després de retirar-se passà a exercir de mestre d'anglès i entrenador d'atletisme a The Hill School (1913-1928), un internat d'elit de Pottstown, Pennsilvània, d'on fou el director entre 1928 i 1952.

## Referències

* 1 2 «James Wendell Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de setembre 2011. [Consulta: 25 juny 2016].
# Yamba Asha

Yamba Asha (Luanda, 31 de juliol de 1976) és un exfutbolista angolès de la dècada de 2000.
Fou internacional amb la selecció de futbol d'Angola. Pel que fa a clubs, destacà a Atlético Sport Aviação i Petro Atlético.
Fou sancionat amb nou mesos per donar positiu en un test de dopatge el 2005.

## Partits internacionals

Selecció de futbol d'Angola :
| Any | Partits | Gols |
| 2000 | 4 | 0 |
| 2001 | 10 | 0 |
| 2002 | 2 | 0 |
| 2003 | 4 | 0 |
| 2004 | 10 | 0 |
| 2005 | 6 | 0 |
| 2006 | 1 | 0 |
| 2007 | 6 | 0 |
| 2008 | 10 | 1 |
| 2009 | 5 | 0 |
| Total | 58 | 1 |

## Referències

* ↑ Yamba Asha a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ YAMBA ASHA GETS LONG BAN Arxivat 2006-10-29 a Wayback Machine. - COSAFA.com