OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Borja Sitjà

Borja Sitjà (Barcelona, 1956) és gestor cultural català, vinculat al món del teatre.
Llicenciat en història, des de jove ha estat vinculat al món del teatre. Entre el 1974 i el 1975 va formar part de l'equip de direcció del Festival Internacional de Teatre de Sitges, i els anys 1981 i 1982 va ser cap de gabinet del director de Teatres Nacionals del Ministerio de Cultura. Del 1983 al 1985 va treballar amb José Luis Tamayo com a director tècnic adjunt al Teatro Nacional María Guerrero (Centro Dramático Nacional) de Madrid, on seria director de Comunicació entre el 1985 i el 1989 amb Lluís Pasqual. Aquell any va produir La guerra de nuestros antepasados de Miguel Delibes al Teatro Bellas Artes de Madrid i, un any més tard, va marxar amb Lluís Pasqual al Théâtre Odéon de París, on va ser director de programació i va seguir treballant com a director artístic fins al 1996, en què es va incorporar a l'equip del nou director, Georges Lauvadant.
Paral·lelament, els anys 1991-1992 va ser assessor de la programació teatral de l'Exposició Universal de Sevilla del 1992 i assessor del director del Festival d'Avinyó. Entre el 1994 i el 1995 també va ser membre del Consell Artístic de la Biennal de Venècia i, entre el 1994 i el 1996, conseller artístic del Parc et Grande Halle de la Villette de París.
Després d'haver estat conseller artístic internacional del Teatre Nacional de Catalunya el 1999, l'any 2000 va ser nomenat director del Grec, on la seva primera tasca va ser internacionalitzar, racionalitzar i concentrar el festival reduint el nombre de propostes programades. Entre el 2001 i el 2004 s'encarrega de dirigir el Festival de les Arts del Fòrum Universal de les Cultures Barcelona 2004.
Entre els anys 2000 i 2006 va ser el director del Festival Grec. El 2006 va ser nomenat director de creació de l'Institut Ramon Llull, des d'on el 2007 es va responsabilitzar del programa artístic de la presència de la cultura catalana com a convidada d'honor a la Fira del Llibre de Frankfurt. A finals de 2010, va deixar l'Institut per tal d'incorporar-se al Grup Focus, on s'encarrega de gestionar els projectes internacionals. Des de l'any 2013, va compaginar aquesta feina amb la direcció artística de La Villarroel, sala teatral gestionada per Focus. Posteriorment, fins al 2016, va dirigir la programació del Romea.

## Referències

* 1 2 Serra, Catalina «Borja Sitjà, director de programación del Odeón, sustituye a Xavier Albertí al frente del Grec» (en castellà). El País [Madrid], 30-08-1999. ISSN: 1134-6582.
* ↑ País, El «Borja Sitjà destaca la buena respuesta del público» (en castellà). El País [Madrid], 02-07-2005. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Serra, Laura. «Borja Sitjà, director de Projectes Internacionals de Focus», 10-12-2010. [Consulta: 22 febrer 2021].
* ↑ Ara. «Borja Sitjà deixarà la direcció del Romea a final de temporada per anar a l'Arxipèlag de Perpinyà», 07-12-2015. [Consulta: 22 febrer 2021].
# Astroloba tenax var. moltenoi

Astroloba tenax var. moltenoi, és una varietat de Astroloba tenax del gènere Astroloba de la subfamília de les asfodelòidies (Asphodeloideae), dins la família de les asfodelàcies (Asphodelaceae).

## Descripció
### Característiques vegetatives

Astroloba tenax var. moltenoi assoleix una mida enorme, amb superfícies de foliars brillants i combinacions variades de tubercles i estries.

### Inflorescència i flors

Les flors es troben en una inflorescència alta i amb petites flors. Les flors apareixen a l'estiu, al mateix temps que les de A. pentagona. Tanmateix, també és impressionantment diferent.

## Distribució i hàbitat

Aquesta varietat creix a una petita àrea a l'est de la província sud-africana del Cap Occidental, concretament molt a prop de la ciutat de Prince Albert.
En el seu hàbitat, es troba de forma natural al centre-sud del Gran Karoo.

## Taxonomia

Astroloba tenax var. moltenoi va ser descrita per Gideon F.Sm. & van Jaarsv. i va ser publicat a Bradleya 35: 241. a l'any 2017.

### Etimologia

Astroloba: nom genèric que deriva de les paraules gregues astros, 'estrella' i lobos, 'lòbul'.
tenax: epítet llatí que significa 'tenaç'.
var. moltenoi: epítet en honor al seu descobridor Steven Molteno; entusiasta de les plantes suculentes des que va començar a cultivar-les i a col·leccionar-les a la granja on va créixer.

## Referències

* 1 2 3 4 Jilemicky, Jakub; Molteno, Steven. «Astroloba tenax var. moltenoi» (en anglès). www.haworthia-gasteria.com. [Consulta: 4 maig 2022].
* ↑ Smith, Gideon F.; van Jaarsveld, Ernst J. «Astroloba tenax var. moltenoi Gideon F.Sm. & Van Jaarsv. (Asphodelaceae: Alooideae), a new variety in Astroloba tenax Molteno, Van Jaarsv. & Gideon F.Sm. from the south-central Groot Karoo, South Africa» (en anglès). Bradleya, 35, 01-08-2017.
* ↑ «Astroloba tenax var. moltenoi» (en anglès). World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Royal Botanic Gardens, Kew. Arxivat de l'original el 2022-05-04. [Consulta: 4 maig 2022].
* 1 2 List of descriptive plant epithets
* ↑ «Introduction to Astroloba: A photographic guide to South Africa's “Karoo Corals”» (en anglès). Calitzdorp Succulent Society [Consulta: 6 maig 2022].
# Castell de Krujë

El Castell de Krujë (en albanès: Kalaja e Krujës) és un monument històric de la ciutat de Krujë i testimoni principal de la batalla de Skanderbeg contra l'Imperi otomà. El castell alberga el Teqe de Dollme dels bektaixistes (una secta sufi islàmica), el Museu Nacional de Skanderbeg, les restes de la Mesquita Fatih Sultan Mehmet i el seu minaret, un museu etnogràfic i un bany turc.

## Història

Durant la revolta albanesa del 1432-1436 la ciutat fou assetjada per Andrea Thopia; el castell, però, resistí tres assalts dels turcs amb un exèrcit de no més de 3.000 soldats. El mateix Mehmed II no va aconseguir pas de trencar la defensa del castell.
Hui, el castell és un centre turístic d'Albània, i una referència del poble albanés. El castell és a una altura de 557 m.

## Llegat

El castell està il·lustrat al revers dels bitllets de 1.000 leks impresos al 1992-1996, així com el de 5.000 leks, que s'imprimeix des del 1996.

## Referències

* ↑ elevationmap.net. «Rruga Kala Kruje District Albania on the Elevation Map. Topographic Map of Rruga Kala Kruje District Albania.» (en anglés). [Consulta: 15 juliol 2024].
* ↑ «Mirësevini në faqen e Bankës së Shqipërisë». [Consulta: 15 juliol 2024].

## Vegeu també

* Krujë
* Història d'Albània
* Il·liris
# Midway (atol)

L'Atol Midway (també conegut com a illes Midway) és un territori no incorporat dels Estats Units. El seu estatus és el d'Àrea insular i està a càrrec del Departament de l'Interior, inclòs a les illes d'Ultramar Menors dels EUA.
Les illes formen un atol de 6,2 km² localitzat en el Pacífic Nord, prop de l'extrem nord-occidental de l'arxipèlag de Hawaii, consistent en una barrera de coral en forma d'anella, i nombrosos illots de sorra. Les dues illes més importants quant a grandària, Sand Island i Eastern Island, són l'hàbitat de milers d'aus marines.
Les seves coordenades són 28° 13′ N, 177° 22′ O﻿ / ﻿28.217°N,177.367°O﻿ / 28.217; -177.367. Es troben les illes aproximadament a mig camí entre Califòrnia i les Filipines, fet que originà el nom en anglès midway ('mig camí').
L'economia se sustenta completament amb fons governamentals, i tant aliments com béns de manufactura han de ser importats. L'àrea de Midway és reconeguda especialment per la batalla de Midway, que es va tenir lloc durant la Segona Guerra Mundial. La Marina dels Estats Units va repel·lir un atac japonès; aquesta victòria nord-americana va marcar un canvi en l'escenari de la guerra en el Pacífic.

## Transport

El mètode habitual per arribar a Sand Island, l'única illa poblada de l'atoll de Midway, és amb avions noliejats que aterren al camp Henderson de Sand Island, que també funciona com a pista de desviament d'emergència per a vols transpacífics.
# Mitsuishi Kotono

Mitsuishi Kotono (三石琴乃) (Toda, Saitama, 8 de desembre de 1967), és una seiyuu (actriu de veu per dibuixos animats), actriu i cantant japonesa.

## Papers a l'anime

* Angelic Layer (Shoko Asami)
* Anpanman (Maron-kun)
* Baketsu de Gohan (Mint)
* Blue Seed (Kōme Sawaguchi)
* Cardcaptor Sakura (Maki Matsumoto)
* Corrector Yui (Freeze)
* Detective Academy Q (Hitomi Tachikawa)
* Detective Conan (Keele (Rena Mizunashi), Yuri Konno)
* Doraemon (Tamako Nobi)
* Excel Saga (Excel)
* Flame of Recca (Kagebōshi, Kagerō)
* Fruits Basket (Kagura Sohma)
* Fullmetal Alchemist (Gracia Hughes)
* Future GPX Cyber Formula (Asuka Sugō)
* GEAR Fighter Dendō (Orie Kusanagi, Bega, narrador, announcer)
* Genji Tsūshin Agedama (Ibuki Hiraya)
* Ghost Stories (Kayako Miyanoshita)
* Ginga Sengoku Gunyūden Rai (Shimon)
* Great Teacher Onizuka (Urumi Kanzaki)
* Gundam
** After War Gundam X (Toniya Malme)
** Mobile Suit Gundam SEED (Murrue Ramius, Haro, Ezaria Joule, narrador)
** Mobile Suit Gundam SEED Destiny (Murrue Ramius, narrador)
* Hana no Mahōtsukai Marybelle (Ribbon)
* Hare Tokidoki Buta (Kazuko-sensei)
* Hidamari no Ki (Oshina)
* High School Mystery: Gakuen 7 Fushigi (Yukari Kawai, female student B)
* Hyper Police (Fonne Walkure)
* Irresponsible Captain Tylor (Kim Kyung Hwa)
* Kamikaze Kaito Jeanne (Saki Matsubara)
* King of Bandit Jing (Izarra)
* Kishin Dōji Zenki (Nagi)
* Kocchi Muite! Miiko (Mama)
* Legendz (Killbeat)
* Mahoraba (Yū Minazuki)
* Neon Genesis Evangelion (Misato Katsuragi)
* Nintama Rantarō (Yamabuki, Ayaka)
* Noir (Mireille Bouquet)
* Paranoia Agent (Harumi Chōno)
* Revolutionary Girl Utena (Juri Arisugawa)
* Sailor Moon (Usagi Tsukino, Chibi Chibi)
* Spiral: Suiri no Kizuna (Madoka Narumi)
* Steel Angel Kurumi (Misaki Kagura)
* Yaiba (Sayaka Mine)
# Liu Jian

«Liu Jian» té aquests significats:
Liu Jian pot referir-se a:
* Liu Jian (diplomàtic) (nascut el 1956), ambaixador xinès a l'Afganistan, Malàisia i Pakistan
* Liu Jian (Volkswagen) (mort el 2010), cap de Volkswagen de Xangai
* Liu Jian (director) (nascut el 1969), cineasta d'animació xinès
* Liu Jian (futbolista) (nascut el 1984), futbolista de l'associació xinesa
* Liu Jian (remer) (nascut el 1974), remador olímpic xinès
* Jian Liu (acadèmic) (nascut el 1962), farmacòleg estatunidenc
# Natura sàvia

Natura sàvia és un programa de televisió sobre la fauna i la vida salvatge als països catalans emès per TV3 (Televisió de Catalunya) amb un ambient distés i humorístic.
Al programa hi apareixen Quimi Portet, Albert Pla i en Peyu, on els dos primers escolten i ironitzen sobre les explicacions que l'expert Jaume Sañé dona a l'audiència i a en Peyu. A la segona temporada l'experta és la biòloga Lídia Freixas. També s'incorpora al rodatge la nena Iris Pérez.
La primera temporada del programa es va emetre els dilluns a la nit des del 22 d'octubre de 2018 fins l'11 de febrer de 2019. Va constar de 12 capítols temàtics, un de recopilació dels millors moments i un darrer amb les pífies del programa.
El març del 2024, es va anunciar que el rodatge de la segona temporada havia començat i, que a diferència de la temporada anterior, aquesta seria estrenada a la plataforma 3Cat. La segona temporada portava el subtítol de Sapere Aude i fou estrenada el 14 de novembre de 2024 amb els 10 capítols disponibles aquell mateix dia.

## Referències

* ↑ CCMA. «Equip - Natura sàvia - TV3». [Consulta: 8 febrer 2019].
* ↑ Osona.com. «Albert Pla, en Peyu i Quimi Portet, junts al nou programa de TV3 «Natura sàvia» | Osona.com». [Consulta: 8 febrer 2019].
* ↑ «El programa ‘Natura Sàvia’ de TV3 fitxa la biològa Lídia Freixas». El 9 Nou, 03-08-2024. [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ CCMA. «Granotes i gripaus, a l'estrena de "Natura sàvia"», 19-10-2018. [Consulta: 8 febrer 2019].
* ↑ CCMA. «Capítols - Natura sàvia - TV3». [Consulta: 8 febrer 2019].
* ↑ «Torna "Natura sàvia", més sàvia que mai, a la plataforma 3Cat». CCMA, 25-03-2024. Arxivat de l'original el 26 març 2024. [Consulta: 26 març 2024].
* ↑ «"Papa, papa": la filla d'en Peyu a la première de "Natura sàvia" a Sant Julià de Vilatorta». 3cat, 14-11-2024. [Consulta: 15 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Natura sàvia - Lloc web oficial
# Édouard Guillaud

Édouard Guillaud (n. el 10 de juliol de 1953), almirall francès, és el Cap de l'Estat Major de les Forces Armades Franceses des del 25 de febrer de 2010.

## Biografia
### Biografia inicial

Guillaud assistir a l'Acadèmia Militar francesa des de 1973 fins al 1976. El 1978 es va exercir com a Oficial de guàrdia de manteniment al L'Indomptable SSBN i Li Redoutable, mentre que durant l'any 1979 va ser un Oficial al comandament del dragaminas Lobelia.
Es va exercir com a cap de departament de la FFG Amyot d'Inville i la Du Chayla DDG, i oficial de les operacions de la Kersaint DDG des de 1981 fins a l'any 1984. En el període 1987 - 1988 va ser comandant del vaixell amfibi Dumont d'Urville.
El 1990 va navegar com a oficial del Clemenceau CV fins al 1992 el mateix any en què va començar a ser el Comandant de la FFG Enseigne Vaisseau Henry. A continuació va ser assistent oficial de propramas del CVN Charles de Gaulle. Des del 2001 fins al 2002 va estudiar a al Centre d'Estudis Militars Avançats (CHEM), i estudiant de la 54º promoció en el Seminari de l'Institut d'Alts Estudis de la Defensa Nacional (IHEDN).
Va servir com assistent del cap del conseller militar del President francès el 2002 fins al 2004 i des d'aquest últim any al 2006 com prefecte marítim del Mar del Nord i el Canal, de manera posterior és a dir des del 2006 fins al 24 de febrer de l'any 2010, a més va ser assessor Cap Militar del President actualment és el Cap de l'Estat Major francès des del 25 de febrer de 2010.

### Comandant

Guillaud va ser un dels responsables de dirigir l'ofensiva contra les tropes líbies a la intervenció militar a Líbia de 2011 anomenada Operació Protector Unificat a càrrec de l'OTAN. A més cal esmentar que també va dirigir a les tropes franceses a la intervenció militar a Mali anomenada Operació Serval.

### Condecoracions

Va ser ascendit a almirall l'1 de desembre de 2007. Va ser condecorat amb la Legió d'Honor, l'Orde Nacional del Mèrit i de l'Orde Nacional del Mèrit Marítim, tots amb el grau d'Oficial.

### Vida privada

Guillaud és casat, pare de tres fills i un avi feliç, ell és un bibliòfil i té una veritable passió per l'Art i la Història, a més ell és membre de la SNSM, el Club Nàutic de França i el Cercle del mar.

## Referències

* ↑ Soldats francesos repel·leixen insurgents a Mali Ene - 12,12
* ↑ «NATO No-Fly Zone over Libya Operation UNIFIED PROTECTOR» (en anglès). NATO, 25-03-2011.
* ↑ [ http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cmsUpload/FR_CHOD.pdf Arxivat 2013-11-07 a Wayback Machine. Chief of defence of France ]
# Tema de Sírmium

El tema de Sírmium (en grec medieval θέμα Σιρμίου) va ser un tema, una divisió civil i militar de l'Imperi Romà d'Orient fundada al segle xi, en territoris del que ara són Sèrbia, Croàcia i Bòsnia i Hercegovina. La seva capital era Sírmium (avui Sremska Mitrovica).

## Història

El tema es va organitzar a partir del territori de Pannònia, una província que s'havia fundat durant l'Imperi Romà i després va recuperar l'Imperi d'Orient al segle vi, amb la capital també a Sírmium, però amb una extensió menor.
A principis del segle xi, la zona va quedar sotmesa per Samuel de Bulgària que la va incloure als territoris del Primer Imperi Búlgar. El duc local o voivoda governava sobre Sírmium i la zona circumdant. Després d'una guerra difícil, Constantí Diògenes, a les ordres de l'emperador Basili II Bulgaròcton va reconquerir Bulgària i va establir diversos temes al territori, sota l'autoritat cada una d'un estrateg o general. Constantí Diògenes va ser el primer arcont o estrateg de Sírmium, i Teòfil Eròtic un dels més destacats. La part central de l'Imperi Búlgar es va convertir en el tema de Bulgària, la part nord-oriental en el tema de Parístrion i la nord-occidental en el tema de Sírmium. L'any 1019 o 1020, els bisbats de Sírmium, Ras i Prizren (aproximadament el territori que ara ocupa l'actual Sèrbia) eren eparquies de l'Arquebisbat d'Ocrida.
No es coneixen bé les fronteres del tema de Sírmium. Segons algunes fonts, el tema incloïa Sirmia (a la riba nord del riu Sava) i algunes parts de les actuals Bòsnia, Sèrbia i Hercegovina a la riba sud del riu Sava. Altres fonts diuen que s'estenia per la riba sud del Danubi i del Sava.
El nom Sírmia s'usava per designar els territoris de les dues ribes del Sava, però més tard, es deia "Sirmia d'aquest costat" (a la banda nord del Sava) i "Sirmia de l'altre costat" (la part sud del riu) fins que, finalment, el territori de la banda sud del Sava va ser anomenat Mèsia (Мачва).
Després de la batalla de Mantziciert el 1071 que va convulsionar l'Imperi Romà d'Orient, el tema va ser conquerit pel Regne d'Hongria, però els emperadors de la dinastia dels Comnens van restaurar l'autoritat sobre el territori. Durant els última anys del segle xii, l'Imperi d'Orient va anar perdent influència a la zona i l'aparició del Segon Imperi Búlgar va generar més conflictes. Finalment, als segles xiii i xiv, els diversos estats serbis que van sorgir van aconseguir el control de la regió.

## Referències

* 1 2 Laurent, V «Le thème byzantin de Serbie au XIe siècle». Revue des études byzantines, 15, 1, 1957, pàg. 185-187, 192.
* ↑ Maksimović, Ljubomir. Византијски свет и Срби/Vizantijski svet i Srbi. Belgrad: Istorijski Institut, 2008, p. 324-341. ISBN 9788677430726.
* ↑ Brujić, Dragan. Vodic kroz svet Vizantije: od Konstantina do pada Carigrada. Belgrad: Dina, 2004, p. 66-68. ISBN 9788685275029.
# Milafranga

Milafranga (en francès i oficialment Villefranque) és un municipi d'Iparralde al territori de Lapurdi, que pertany administrativament al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de la Nova Aquitània).
Milafranga és la localitat natal de Jean Saint-Pierre (1884-1951), cèlebre escriptor en llengua basca. Milafranga està travessada pel riu Niva, afluent de l'Ador i limita al nord amb Baiona, a l'oest amb Basusarri, al sud amb Uztaritze i Jatsu i a l'est amb Hiriburu i Mugerre.

## Història

Milafranga prové del gascó bièla franca derivat de l'euskera Bazter escrit baster el 1200 amb el significat d'apartat. En l'edat mitjana va arribar a conèixer-se com ajo Saint-Martin-de-Basters, pertanyent com vila lliure del bisbe de Baiona en el segle xi. Segons la tradició, el 24 d'agost de 1343, el burgmestre de Baiona va manar capturar cinc nobles de la regió durant unes festivitats i ensorrar els pilars del pont de Proudines a les baixes dependències del Château de Miotz, on van morir ofegats al pujar la marea. Aquest episodi va ser reprès pel filòsof i escriptor Hippolyte Adolphe Taine a la seva obra Voyage aux Pyrénées, amb il·lustracions de Gustave Doré.
Temporalment unida a la comuna d'Hiriburu, va ser rebatejada com Tricolore (tricolor, per l'ensenya nacional francesa) durant el Directori de la Revolució Francesa entre 1794 i 1795. Durant les Guerres Napoleòniques i la Guerra de la Independència Espanyola la comuna va ser escenari d'un enfrontament el 9 de desembre de 1813 en el curs de la batalla del Nivelle entre les tropes anglohispanoportugueses comandades pel vescomte de Hill, de l'estat major del duc de Wellington, i les franceses del general Drouet d'Erlon sota les ordres del Mariscal Soult que van tractar sense èxit de tancar el pas a la invasió del territori francès.

## Demografia

Dades de població :
| 1896 | 1901 | 1926 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1380 | 1363 | 1070 | 1020 | 1029 | 1123 | 1375 | 1570 | 1742 |

## Enllaços externs

* Web del Contrat de Rivière des Nives Arxivat 2011-02-01 a Wayback Machine.
# Friedrich Niggli

Friedrich Niggli (Aarburg (Argòvia), 15 de desembre, 1875 - Zollikon, districte de Meilen, 3 de novembre, 1959), va ser un compositor i pedagog musical suís.
Fill de l'historiador de la música Arnold Niggli (1843–1927) va ser alumne de Lothar Kempter, Friedrich Hegar i Robert Freund a l'Escola de Música de Zuric. Després va estudiar composició amb Joseph Rheinberger i piano amb Heinrich Schwarz a l'Acadèmia de Música de Munic. El 1897 va continuar els seus estudis al Conservatori Hoch de Frankfurt del Main amb Bernhard Scholz, Iwan Knorr i James Kwast. Darrerament va estudiar a Roma amb Giovanni Sgambati, a París amb Gabriel Fauré i a Berlín amb Heinrich Urban.
El 1900 Niggli va tornar a Zuric, on va ensenyar primer piano al conservatori i de 1921 a 1936 a l'acadèmia de música. Amb Friedrich Hegar, Hans Huber i Hermann Suter va fundar l'Associació de Músics Suïssos.
A més d'obres instrumentals i música de festival, Niggli va compondre nombroses obres corals i cançons, incloent diversos cicles de cançons basats en poetes dialectals suís com Adolf Frey (Sis cançons en dialecte suís), Meinrad Lienert (Schwyzer Liedli), Josef Reinhart i Ernst Eschmann. En particular, els vuit Buechfinkelliedli després de Reinhart encara es representen avui dia.

## Referències

* ↑ 1898, Friedrich Niggli, doi:10.5169/seals-572466#693

## Enllaços externs

* Biblioteca central de Zuric – Niggli, Friedrich (pàgina ja no disponible, descoberta el març de 2021. Cerca als arxius web)
* Visió del paradís - Friedrich Niggli
# Atemptat de la Universitat de Kabul de 2019

El 19 de juliol de 2019, va explotar un cotxe bomba davant de la Universitat de Kabul, a la capital de l'Afganistan, Kabul, quan estudiants estaven esperant per fer un examen de dret. Va matar a 8 persones i va ferir a altres 33.

## Referències

* 1 2 Jain, Rupam «Blast at Kabul University kills eight, injures 33» (en anglès). Reuters, 19-07-2019. Arxivat de l'original el 2020-02-16 [Consulta: 29 novembre 2020].

## Vegeu també

* Atemptat de la Universitat de Kabul de 2020
# Bernardo Patricio Cos Luján

Bernardo Patricio Cos Luján, també conegut com a Cuchi Cos, (Córdoba, 31 de març de 1949) fou un futbolista argentí de la dècada de 1970.

## Trajectòria

Començà a destacar al CA San Lorenzo de Córdoba, que disputava el Campionat de Córdoba de futbol, i al Belgrano, club amb el qual només disputà el campionat Nacional de 1971, on marcà 4 gols en 13 partits. L'any 1972 es traslladà a Catalunya i fitxà pel FC Barcelona, club on romangué fins a finals de 1975, i guanyà la lliga de la temporada 1973-74. Quan arribà a Barcelona, ho feu com a oriünd, però amb un nom fals Bernardo Fernández Cos i un passaport paraguaià falsificat. En el mes de novembre de 1975 marxà al Burgos, club on passà la darrera part de la seva vida futbolística, fins al 1978. Va disputar a La Condomina, Múrcia, el 21 de novembre de 1973, un partit amb la selecció catalana de futbol pro damnificats per les inundacions.

## Referències

* ↑ Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* ↑ «Estoy en condiciones de jugar». La Voz, 06-04-2013. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Estoy en condiciones de jugar». Mundo Deportivo, 18-03-1973. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Galeria de figuras». Mundo Deportivo, 17-09-1972. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «La picaresca de los falsos oriundos». El País, 12-02-2001. [Consulta: 1r febrer 2015].
* ↑ «Cos, refuerzo de postín para el Burgos». El Mundo Deportivo, 28-11-1975 [Consulta: 10 novembre 2024].
* ↑ «Fitxa a BDFA». BDFA. [Consulta: 1r febrer 2015].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol