OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nana del Fènix

La Nana del Fènix és una galàxia nana i irregular que va ser descoberta en 1976 per Hans-Emil Schuster i Richard Martin West, va ser confosa amb un cúmul globular. En l'actualitat s'hi troba a 1,44 milions de anys llum de la Terra. Es diu així perquè s'hi troba en la constel·lació del Fènix. És una galàxia de baixa brillantor superficial.

## Característiques

La part interna de la nana del Fènix està plena de joves estels que pul·lulen d'est a oest i una part externa composta principalment d'estels vells que s'hi mouen de nord a sud. La regió central de la formació estel·lar sembla haver estat relativament constant a través del temps (Martínez-Delgado et al. 1999). En 1999, St-Germain et al. va descobrir una regió H I al voltant de 105 masses solars solament en l'oest de Fènix. La seva velocitat radial és de -23 km/s i pot estar físicament associada amb Fènix si es comprova que té una velocitat radial similar.

## Referències

* ↑ «Identifying Local Group field galaxies that have interacted with the Milky Way» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2012, pàg. 1808–1818. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2012.21793.X.
* ↑ «The Local Tully-Fisher relation for dwarf galaxies». Astronomical Journal, 2017, pàg. 6–6. DOI: 10.3847/1538-3881/153/1/6.
* ↑ Claude Carignan «Discovery of Numerous Dwarf Galaxies in the Two Nearest Groups of Galaxies» (en anglès). Astronomical Journal, 10-1997, pàg. 1313–1329. DOI: 10.1086/118565.
* ↑ «The observed properties of dwarf galaxies in and around the Local Group» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 05-06-2012, pàg. 4. DOI: 10.1088/0004-6256/144/1/4.
* ↑ R. Brent Tully «Cosmicflows-3» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 03-08-2016, pàg. 50. DOI: 10.3847/0004-6256/152/2/50.
* 1 2 Laurent Cambrésy «HYPERLEDA. I. Identification and designation of galaxies» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 25-11-2003, pàg. 45–55. DOI: 10.1051/0004-6361:20031411.
* ↑ Schuster, H.-E.; West, R. M. «A very distant globular cluster?». Astronomy & Astrophysics, 49, pàg. 129–131.
* ↑ Canterna, R.; Flower, P. J. «A new dwarf irregular galaxy in the constellation Phoenix.». Astrophysical Journal, 212, pàg. L57–L58.
* ↑ van den Bergh, Sidney «Updated Information on the Local Group». The Publications of the Astronomical Society of the Pacific, 112, pàg. 529–536.
# Ingrid Gulbrandsen

Ingrid Halvarda Gulbrandsen (Oslo, 11 de setembre de 1899 - Oslo, 3 de novembre de 1975) va ser una patinadora artística sobre gel noruega que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on fou sisena en la prova individual femenina del programa de patinatge artístic. El 1924 es proclamà campiona nacional.

## Resultats

| Competició | 1920 | 1921 | 1924 |
| Jocs Olímpics d'Estiu | 6a | | |
| Campionats Nòrdics | | 2a | |
| Campionats de Noruega | | | 1a |

## Referències

* ↑ «Ingrid Gulbrandsen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 de novembre 2012. [Consulta: 27 juliol 2017].
# Asbjørn Halvorsen

Asbjørn Halvorsen (Sarpsborg, 3 de desembre de 1898 - Narvik, 16 de gener de 1955) fou un futbolista noruec de la dècada de 1920 i entrenador.
Pel que fa a clubs, fou jugador del Sarpsborg FK i del Hamburger SV alemany. Disputà 19 partits amb la selecció de futbol de Noruega, amb la qual participà en els Jocs Olímpics de 1920. Més tard, com a entrenador, dirigí la selecció noruega, amb la qual guanyà la medalla de bronze als Jocs Olímpics de 1936 i participà en el Mundial de 1938.

## Referències

* ↑ «German Soccer Personalities». abseits-soccer.com. Arxivat de l'original el 2008-12-22. [Consulta: 9 febrer 2018].
* 1 2 Perfil a Kunnskapsforlaget
* ↑ Perfil a Kunnskapsforlaget
* ↑ Schanke, Tom A. Norsk Idrettsleksikon (en noruec). Aller Forlag, 2007, p. 196, 213. ISBN 978-82-8156-044-4.
* ↑ «Asbjørn Halvorsen». Sports-reference.com. Arxivat de l'original el 13 de desembre 2012. [Consulta: 8 gener 2014].
# Eugen Johansen

Eugen Johansen (Christiania, 1 de febrer de 1892 - Ottestad, 31 de desembre de 1973) va ser un genet i militar noruec que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va disputar tres proves del programa d'hípica amb el cavall Nökken. L'onzena posició en el concurs complet individual fou la millor posició aconseguida. Vuit anys més tard, als Jocs d'Amsterdam, va disputar dues proves del programa d'hípica. Va guanyar la medalla de plata en la prova de concurs complet per equips, mentre en el concurs complet individual fou vint-i-setè. En ambdues proves va participar amb el cavall Baby. La darrera participació en uns Jocs fou el 1936, a Berlín, on va disputar dues proves del programa d'hípica. Fou setè en la prova de doma per equips i vintè en la de doma individual amb el cavall Sorte Mand.
Johansen va ocupar el rang de Rittmester a l'exèrcit noruec, i va lluitar amb la 2a divisió en la campanya de Noruega de 1940. El 1943 va ser arrestat pels alemanys i enviat com a presoner de guerra a Alemanya. Fou alliberat en finalitzar la Segona Guerra Mundial.

## Referències

* 1 2 «Eugen Johansen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de gener 2011. [Consulta: 31 juliol 2018].
* ↑ Jensen, Jørgen. Krigen på Hedmark : Opland dragonregiment i 1940 (en norwegian). Oslo: Tanum, 1947, p. 147.
* ↑ Nordmenn i fangenskap 1940–1945 (en norwegian). 2. Oslo: Universitetsforlaget, 2004, p. 364.
# NGC 4461

NGC 4461 és una galàxia lenticular situada a uns 50 milions d'anys llum de distància a la constel·lació de la Verge. Va ser descoberta per l'astrònom William Herschel el 12 d'abril de 1784. NGC 4461 és membre de la cadena Markarian que forma part del cúmul de la Verge.

## Interacció amb NGC 4458

NGC 4461 es troba en un parell amb la galàxia propera NGC 4458. Ha experimentat una interacció mareomotriu amb NGC 4458.

## Referències

* ↑ «Your NED Search Results». ned.ipac.caltech.edu. [Consulta: 9 agost 2017].
* ↑ Rojas, Sebastián García. «Galaxy NGC 4461 - Galaxy in Virgo Constellation · Deep Sky Objects Browser» (en anglès). DSO Browser. Arxivat de l'original el 2017-08-10. [Consulta: 9 agost 2017].
* ↑ «New General Catalog Objects: NGC 4450 - 4499» (en anglès americà). cseligman.com. [Consulta: 1r agost 2017].
* ↑ Markarian, B.E. Astronomical Journal, 66, 12-1961, pàg. 555–557. Bibcode: 1961AJ.....66..555M.
* ↑ Morelli, L.; Halliday, C.; Corsini, E. M.; Pizzella, A.; Thomas, D. Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 354, 3, 19-07-2004, pàg. 753–762. arXiv: astro-ph/0408084. Bibcode: 2004MNRAS.354..753M. DOI: 10.1111/j.1365-2966.2004.08236.x.
# Tahuantinsuyoa macantzatza

Tahuantinsuyoa macantzatza és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 12 cm de longitud total.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical entre 25 °C-28 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Aguaytía (Perú).

## Referències

* 1 2 Kullander, S. O., 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Swedish Museum of Natural History. Cichlids Amazon: 1-431, Pls. 1-38.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 «Tahuantinsuyoa macantzatza» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Stawikowski, R. i U. Werner, 1998. Die Buntbarsche Amerikas, Band 1. Verlag Eugen Ulmer, Stuttgart, Alemanya, 540 p.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1997: Aquarien Atlas, Band 5. Mergus Verlag, Melle, Alemanya. 1148 p.
* ↑ Kullander, S.O., 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Department of Vertebrate Zoology, Research Division, Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia, 394 p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Tràgul de Williamson

El tràgul de Williamson (Tragulus williamsoni) és una espècie d'artiodàctil de la família dels tragúlids. Viu a la Xina i Tailàndia.

## Referències

* ↑ «tràgul de Williamson». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ Timmins, R.J., Duckworth, J.W. & Meijaard, E. Tragulus williamsoni. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 29 març 2009.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Quartet de corda (Debussy)

El quartet de corda en sol menor, op. 10 (L .91), va ser completat per Claude Debussy el 1893, quan tenia trenta-un anys. És l'únic quartet de corda de Debussy. Es va estrenar el 29 de desembre de 1893 pel Quartet Ysaÿe a la Société Nationale de Musique de París amb reaccions mixtes.

## Origen i context

Aquell any Debussy havia abandonat l'òpera Rodrigue et Chimène. Tenia previst escriure dos quartets de corda, dels quals només se'n va materialitzar un. Debussy el va voler dedicar primer al compositor Ernest Chausson, que va mostrar reserves personals. Finalment, el va dedicar al Quartet Ysaÿe.

## Anàlisi musical

L’obra es divideix en quatre moviments:
* Animé et très décidé
* Assez vif et bien rythmé
* Andantino, doucement expressif
* Très modéré – En animant peu à peu – Très mouvementé et avec passion
La seva sensualitat i els seus canvis tonals impressionistes són emblemàtics del seu temps i lloc, mentre que, amb la seva estructura cíclica, constitueix un divorci definitiu de les regles de l'harmonia clàssica i assenyala el camí a seguir. Després de la seva estrena, el compositor Guy Ropartz va descriure el quartet com «dominat per la influència de la jove Rússia (la patrona de Debussy a principis de la dècada de 1880 havia estat Nadejda von Meck, més coneguda pel seu suport a Txaikovski); hi ha temes poètics, sonoritats rares, els dos primers moviments són particularment remarcables».
Debussy va escriure que «qualsevol so en qualsevol combinació i successió és a partir d'ara lliure per ser utilitzat en una continuïtat musical». Pierre Boulez va dir que Debussy alliberava la música de cambra de «l'estructura rígida, la retòrica congelada i l'estètica rígida».
Maurice Ravel, un compositor impressionista associat amb Debussy, també va escriure un quartet de corda, una peça que es basa en el model de Debussy.

## Referències

* 1 2 Jameson, Michael. «String Quartet». AllMusic. [Consulta: 20 febrer 2018].
* ↑ Modernism and Music: An Anthology of Sources. Chicago: University of Chicago Press, 2004, p. 191. ISBN 0226012670. OCLC 52845745.
* ↑ Judd, Timothy. «Debussy’s String Quartet: “Pleasure is the Only Rule”» (en anglès). thelistenersclub.com. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Ressenya de Robert Orledge a la gravació del quartet de Belcea Quartet
# Petrell blau

El petrell blau (Halobaena caerulea) és un ocell marí de la família dels procel·làrids (Procellariidae), d'hàbits pelàgics que habita els mars antàrtics al sud dels 40° S. Cria a les illes Kerguelen, Macquarie, Crozet, Marion i Malvines.

## Taxonomia

El petrell blau és l'únic ocell del gènere Halobaena (Bonaparte, 1856) i membre de l'ordre dels procel·lariformes. Comparteix certes característiques identificatives amb la resta de l'ordre. En primer lloc, té passatges nasals que s’adhereixen al bec superior anomenats nas tubular. Els becs dels procel·lariformes són únics pel fet que es divideixen en 7-9 plaques còrnies. També produeix un oli d'estómac format per èsters de cera i triglicèrids que s'emmagatzema al proventricle. S'utilitza contra depredadors i també com a font d’aliment rica en energia per als pollets i per als adults durant els seus llargs vols. Finalment, també té una glàndula salina situada sobre el passatge nasal i que ajuda a dessalar el seu cos, a causa de l'alta quantitat d'aigua de l'oceà que beu. Excreta una solució salina elevada del nas.
La paraula "petrell" deriva de Sant Pere i de la història de caminar sobre les aigües, en referència a l’hàbit del petrell d’aparèixer corrent sobre l’aigua per enlairar-se.

## Referències

* ↑ Warham, John. The Petrels: Their Ecology and Breeding Systems (en anglès). Academic Press, 1990. ISBN 978-0-12-735420-0.
* ↑ Grzimek, Bernhard. Grzimek's animal life encyclopedia. (en anglès). 2a edició. Detroit: Gale, 2003-2004, p. 107-111. ISBN 978-0-7876-5784-0..
* ↑ Ehrlich, Paul R. The birder's handbook (en anglès). Simon & Schuster, 1988, p. 27-29. ISBN 978-0-671-65989-9.
* ↑ Gotch, A. F.. Latin names explained : a guide to the scientific classification of reptiles, birds & mammals (en anglès). Nova York: Facts on File, 1996, p. 191-192. ISBN 978-0-8160-3377-5.
# Tupaia de Java

La tupaia de Java (Tupaia hypochrysa) és una espècie de tupaia de la família dels tupàids. És endèmica de l'illa de Java (Indonèsia). No se sap gaire cosa sobre el seu hàbitat i la seva ecologia. Malgrat que és capaç de tolerar els canvis en el seu medi fins al cert punt, la principal amenaça per a aquesta espècie és la greu desforestació com a resultat de la transformació dels boscos tropicals en plantacions i camps de conreu, així com de la tala d'arbres. Fins a la segona dècada del segle xxi fou considerada una subespècie de la tupaia comuna (T. glis).

## Referències

* ↑ «tupaia de Java». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 10 novembre 2024].
* ↑ Sargis, E. J.; Kennerley, R. «Tupaia hypochrysa» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN, 2024. [Consulta: 1 novembre 2024].
# Aleksandr Samsónov

Aleksandr Vassílievitx Samsónov - Алекса́ндр Васи́льевич Самсо́нов en rus - (2 de novembre de 1859 – 29 d'agost de 1914) fou un militar rus, general durant la Primera Guerra Mundial.
Després de participar en la Guerra russoturca (1877-1878), en la revolta dels bòxers i en la Guerra Russojaponesa, adquirí un notable prestigi, malgrat les desavinences amb altres oficials de l'exèrcit, especialment amb Paul von Rennenkampf. En esclatar la Primera Guerra Mundial, Samsónov rebé el comandament del segon exèrcit, encarregat de penetrar a Prússia Oriental per l'extrem sud-oest i trobar-se amb les forces de Paul von Rennenkampf, que penetrarien pel nord-est. Tot i la manca de coordinació entre els dos generals les operacions començaren amb un cert èxit. Poc després, però, es trobà envoltat per les forces alemanyes, que interceptaven fàcilment les comunicacions russes. Incapaç de poder retirar-se, el seu exèrcit quedà totalment tancat i la batalla que se'n seguí, la batalla de Tannenberg, fou un desastre per a les tropes russes. Davant de la tragèdia, Samsónov se suïcidà d'un tret al cap a prop de Willenberg, el 29 o el 30 d'agost de 1914.

## Referències

* 1 2 Barbara Tuchman, The Guns of August (Nova York: Random House Trade Paperback, 2014 (primera edició 1962, Macmillan Publishing)), p. 295.
* 1 2 Tuchman, The Guns of August, p. 335.
* ↑ Biografia (alemany) Arxivat 2008-12-01 a Wayback Machine.
# La Casa Roja (Sant Pere de Ribes)

La Casa Roja és una obra de Sant Pere de Ribes (Garraf) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Casa situada en una vinya al sud de la urbanització de Can Lloses - Can Marcer. És un edifici de petites dimensions de planta rectangular, entorn el qual hi ha diverses dependències agrícoles. Consta de planta baixa i pis i té la coberta a una sola vessant. Al frontis hi ha dues obertures d'arc pla arrebossat per pis. La resta de façanes no presenten obertures. A la façana de ponent hi ha adossat un cobert d'un sol nivell d'alçat, com ho són els cossos més moderns que es disposen davant de la façana. El parament dels murs és de tàpia a la façana principal, revestida amb morter, i de pedra lligada amb argamassa a la resta.

## Referències

* ↑ «La Casa Roja». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Pintallavis

El pintallavis, vermell de llavis o barra de llavis és un cosmètic que s'utilitza per als llavis, amb més textura i color que la purpurina i que serveix per a donar color als llavis. Molts pintallavis són vermells o vermellosos, per a simular l'aparença que dona l'excitació sexual, que incrementa el reg sanguini dels llavis en persones de pell pàl·lida, i fa que la persona que es pinta els llavis sigui sexualment més atractiva. Tanmateix, en l'actualitat és possible trobar pintallavis en gairebé qualsevol color o tonalitat.

## Composició

Un pintallavis típic conté molts components químics, principalment pigments, olis, cera i humidificadors. S'hi pot afegir perfums o sabors per a dissimular les olors o els gustos dels altres ingredients.

## Història

El pintallavis no té cap origen particular. Ja s'usava fa uns 5.000 anys a l'antiga Babilònia, quan es polvoritzaven joies semiprecioses per aplicar-les als llavis i a vegades al voltant dels ulls. Els antics egipcis extreien un tint d'un vermell amb tons violetes de plantes mercúries, cosa que provocava greus malalties.
El pintallavis començà a assolir popularitat a mitjan segle xx, arran de la popularització d'aquest cosmètic en la indústria del cinema.
El 1922 va sortir al mercat el primer pintallavis fabricat a l'estat espanyol. El va fabricar la companyia catalana Puig sota el nom Milady.

## Referències

* ↑ «Puig, un imperio español de moda que comenzó con un pintalabios». Modaes. Arxivat de l'original el 2012-10-14. [Consulta: 26 abril 2012].
# Gregory Oke

Gregory Oke és un director de cinema, enginyer de so i director de fotografia britànic.
Va créixer a la zona rural d'Herefordshire, situada a la regió fronterera d'Anglaterra i Gal·les. Primer es va llicenciar en Història i Filologia Hispànica a la University College de Londres.
El 2015, va presentar el seu primer curtmetratge, titulat In a Room Below. El tercer que va fer, Été, es va estrenar al festival Iris Prize de Cardiff el setembre del 2017.
Actualment viu a Alemanya, on treballa com a enginyer de so.

## Filmografia

Com a director de fotografia
* In a Room Below (2015)
* Alice (2016)
* Laps (2017)
* Love Gun (2018)
* Raf (2019)
* Aftersun (2022)
Com a tècnic de so
* After Forever (2018)
* Buck Run (2019)
Com a director i guionista
* In a Room Below (2016)
* Alice (2016)
* Été (2017)

## Premis

| Any | Premi | Categoria | Per l'obra | Resultat |
| 2016 | Premi Wasserman | - | In a Room Below | Nominat |
| 2017 | Iris Prize | Millor curt britànic | Été | Nominat |
| 2022 | Premis British Independent Film | Millor direcció de fotografia | Aftersun | Guanyador |
| 2023 | Premis Independent Spirit | Millor direcció de fotografia | Aftersun | Pendent |

## Referències

* ↑ Été. In: nyu.edu. Abgerufen am 9. Juni 2022.
* ↑ Été. In: kff.tw. Abgerufen am 9. Juni 2022.
* 1 2 Gregory Oke. In: moscowfilmfestival.ru. Abgerufen am 9. Juni 2022.
* 1 2 'Raf' – Production Notes. In: rafthefilm.com. Abgerufen am 10. Juni 2022. (PDF; 3,96 MB)
* ↑ Été. In: shortoftheweek.com. Abgerufen am 9. Juni 2022.
* ↑ 2016 Wasserman Awards. In: nyu.edu. Abgerufen am 9. Juni 2022.
* ↑ https://irisprize.org/film/one-summer/
* ↑ https://filmotomy.com/2022-british-independent-film-awards-craft-winners-announced/
* ↑ Clayton Davis: Independent Spirit Awards Nominations: 'Everything Everywhere' Leads With Eight Noms- In: Variety, 22. November 2022.
# Casa típica amb galeria al carrer Escorial, 214

La Casa típica amb galeria al carrer Escorial, 214 és una obra eclèctica de Barcelona inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa situada al districte de Gràcia, de planta quadrada, baixos i dos pisos, amb jardí a la part posterior. Té el portal amb un petit arc, dos balcons i sis finestrals. A la part lateral hi ha una galeria a l'altura del primer pis que, per mitjà de columnes, sosté una terrassa que dona al segon pis i queda protegida per una balustrada.

## Història

Casa unifamiliar emplaçada al barri de la Salut, on sota l'advocació de la Verge de la Salut se celebraven moltes festes, tant religioses com de divertiment per les fonts i masies escampades per aquests contorns.

## Referències

* 1 2 «Casa típica amb galeria al carrer Escorial, 214». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 abril 2021].
# Xacti

Xacti (en devanagari शक्ति, Śakti, del sànscrit Śak "poder", "força sagrada") en l'hinduisme, és el "Poder Universal" que subjau i sosté tota l'existència. Concebut com a femení en essència, Shakti es refereix a l'energia o poder personificat d'una deïtat masculina i, més concretament, s'identifica com la consort del déu Shiva. En Shaktiisme tàntric, Shakti és la deïtat principal, semblant a Brahman. En l'hinduisme purànic, Shiva i Shakti són els principis masculins i femenins que es complementen entre si. La deïtat masculina és purusha, consciència pura, que crea l'univers a través de l'energia creativa femenina de Shakti, que és prakriti, 'natura'.
En el pla terrenal, Xacti es manifesta a través de realització femenina i la fertilitat, essent present en els homes en la seva forma potencial, no manifestada. En el xactisme, Xacti és adorada com l'Ésser Suprem.

## Referències

* ↑ «Monier-Williams Sanskrit-English Dictionary» (en anglès). Monier-Williams -- Washington University, 29-03-2003. Arxivat de l'original el 2017-08-25. [Consulta: 1r gener 2020].
* ↑ Jones, Constance; Ryan, James D. Encyclopedia of Hinduism (en anglès). Infobase Publishing, 2006. ISBN 978-0-8160-7564-5.
* ↑ Chandra, Suresh. Encyclopaedia of Hindu Gods and Goddesses (en anglès). Sarup & Sons, 1998. ISBN 978-81-7625-039-9.
* 1 2 Vanamali, 2008, p. "Brahman és Shakti estàtic".
* ↑ Vanamali, 2008, p. "The Devi herself is both Shakti and Prakriti".
* ↑ EB.

## Bibliografia

* EB. «Shaktism». Encyclopedia Britannica, 04-09-2024.
* Vanamali. Shakti: Realm of the Divine Mother. Simon ad Schuster, 2008.