OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La bomba Carraixet

La bomba Carraixet és una pel·lícula documental de 2020 dirigida per Helena Sànchez Bel. Produïda per Los Sueños de la Hormiga Roja amb el suport d'À Punt Mèdia, s'estrenà el 2 de desembre de 2020 al Teatre Micalet de València. El documental està narrat en català i compta amb l'opció subtitulada en castellà o anglès.

## Sinopsi

El documental centra l'atenció en la trajectòria vital de la família Giner, principal nucli del grup de música folk valencià Carraixet, especialment després fets ocorreguts la Diada del 9 d'octubre de 1979, quan un grup d'ultradreta espanyolista col·locà un artefacte explosiu sota la furgoneta de la banda, una Ebro comprada de segona mà, durant l'actuació duta a terme a la Plaça dels Furs, darrere de les Torres de Serrans de València. Aquell atac fallit es considera un episodi més de la batalla de València ocorregut durant la Transició democràtica espanyola, difícil d'oblidar tant per la família Giner com per bona part de la societat valenciana.

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Nominació | Resultat | Ref. |
| 2021 | Premis Berlanga | Millor curtmetratge documental | La bomba Carraixet | Guanyador | |
| Premis Gaietà Huguet | Millor producció cultural en valencià | La bomba Carraixet | Guanyador | |

## Referències

* 1 2 «"El documental" estrena "La bomba Carraixet", sobre un dels episodis encara no aclarits de la transició al País Valencià». CCMA.cat, 29-09-2022. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ Garrigós, Amàlia. «La bomba Carraixet». NosaltresLaVeu.cat, 27-11-2020. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «La bomba Carraixet». Filmin.cat. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ Camps Barber, Esperança. «La bomba oblidada de la batalla de València». Vilaweb.cat, 30-11-2020. [Consulta: 7 novembre 2022].
* 1 2 «La Bomba Carraixet – Premis de l'audiovisual valenciá». PremisBerlanga.com. Arxivat de l'original el 2022-11-07. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «FCCC 2021: Audiovisuals valencians». Octubre.cat. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «'La bomba Carraixet', el documentari sobre un dels episodis encara no aclarits de la transició al País Valencià». Vilaweb.cat, 24-05-2021. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ «La Fundació Huguet distingeix ‘La bomba Carraixet’ com a millor producció cultural de l’any». ÀPuntMèdia.es, 11-06-2022. [Consulta: 7 novembre 2022].

## Enllaços externs

* ÀPuntMedia.es - Documental sencer
* CCMA.cat - Documental sencer
# Lade

Lade (en grec antic Λάδη) és el nom de la més gran d'un grup d'illes al golf Làtmic (Sinus Latmicus), prop de Milet, enfront de la desembocadura del riu Meandre. Eren la protecció del port de Milet. Al segle i aC, segons Estrabó, s'havia convertit en un refugi de pirates.
Lade va ser coneguda per la batalla naval anomenada Batalla de Lade, on els jònics van ser derrotats pels perses l'any 494 aC i va suposar la fi de la Revolta jònica, segons Heròdot, Tucídides, Estrabó i Pausànies. Esteve de Bizanci diu que en seu temps estava habitada.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Lade». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 22 desembre 2020].
# Largs

Largs (en gaèlic escocès: An Ghallda Leargaidh) és una localitat del fiord de Clyde, al consell de North Ayrshire a Escòcia, Regne Unit. Està situat a 53 km de Glasgow. Largs és una popular destinació turística costanera, amb un port.
Els mercats de la ciutat representen els llaços històrics que va tenir amb els vikings i s'hi celebra un festival cada any a principis de setembre. El 1263, hi va tenir lloc de la batalla de Largs entre els noruecs i els exèrcits escocesos.

## Història

Largs va evolucionar a partir de les hisendes del nord de Cunninghame, sobre les quals els Montgomery de Skelmorlie es van convertir en senyors temporals (Lords Temporal) al segle xvii. Sir Robert Montgomerie va construir l'antiga església de Largs el 1636 com a mausoleu de la família. Avui el monument és el que queda de l'antiga església.
Largs va evolucionar fins a convertir-se en un centre turístic costaner ocupat i popular al segle xix. Els grans hotels van aparèixer i el moll es va construir el 1834. El 1895 el ferrocarril va connectar amb Largs, segellant la popularitat de la ciutat.
També es va convertir en un lloc de moda per viure-hi quan s'hi van construir diverses mansions impressionants, entre les quals destaca Netherhall, la residència del físic i matemàtic William Thomson.
Largs va ser el lloc de la batalla de Largs el 1263, en què l'exèrcit escocès va atacar els noruecs per intentar salvar els bucs d'una flota que portava els exèrcits del rei Magnus III de Man i de les Illes i del rei Haakon IV de Noruega.
Els noruecs i habitants de l'Illa de Man havien estat atacant la costa escocesa des de feia algun temps, i els escocesos –sota Alexandre III– havien estat seguint la flota, tractant d'atrapar els seus grups invasors. El resultat d'aquesta confrontació és incert, ja que ambdues parts reclamen la victòria en les seves respectives cròniques i sagues, i l'única font independent de la guerra no esmenta amb detalls la batalla.

## Atractius turístics

Entre els llocs d'interès de Largs, destaca el Vikingar Centre de Barrfields –una mirada interactiva a la història de vida dels vikings–, el Centre Kelburn, Barrfields Pavilion Theatre, el parc Douglas i el Centre Nacional de Capacitació.
# Leontiades (comandant)

Leontiades (en llatí Leontiades, en grec antic Λεοντιάδης) era un tebà de família noble que va comandar a la batalla de les Termòpiles les forces tebanes que combatien amb l'exèrcit grec.
Segons Heròdot, van fer cap on eren els espartans, sense voler, i per això el rei Leònides els va retenir més com a ostatges que com a aliats quan va organitzar el front de l'exèrcit. A la dura batalla que va seguir, Leontiades i els tebans es van rendir i van obtenir una treva. Heròdot diu que alguns dels tebans van ser assassinats i altres, entre els quals hi havia el mateix Leontiades, venuts com a esclaus per ordre de Xerxes. Plutarc dona una versió diferent a la d'Heròdot i diu que el comandant dels tebans es deia Anaxandre.

## Referències

* ↑ 1.Leontiades a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 754
# Anatoli Sobtxak

Anatoli Aleksàndrovitx Sobtxak (rus: Анатолий Александрович Собчак), (Txità, URSS, 10 d'agost de 1937 - Svetlogorsk, óblast de Kaliningrad, 20 febrer de 2000) va ser un polític rus de l'època de la perestroika, coautor de la Constitució de Rússia. Va ser també el primer alcalde de Sant Petersburg triat democràticament i mentor tant de Vladímir Putin, com de Dmitri Medvédev.

## Biografia

Anatoli Sobtxak va néixer a Txità (Krai de Zabaikàlie, Sibèria, URSS), el 10 d'agost de 1937. El seu pare, Aleksandr Antónovitx Sobtxak, era un enginyer de ferrocarrils, i la seva mare, Nadejda Andréievna Litvinova, era comptadora. Anatoli tenia tres germans. El 1939, la família es va traslladar a l'Uzbekistan, on Sobtxak va viure fins a 1953, any en què va ingressar a la Facultat de Dret de Stàvropol. El 1954, va ser traslladat a la prestigiosa Universitat Estatal de Leningrad.
El 1958, es va casar amb Nonna Gandziuk, estudiant de la Facultat de Professorat Aleksandr Herzen. Van tenir una filla, Maria Sobtxak, que actualment és advocada a Sant Petersburg.
Després de graduar-se a la Universitat Estatal de Leningrad, va treballar durant tres anys com a advocat a Stàvropol. Va tornar a la Universitat Estatal de Leningrad per doctorar-se (1962-1965). Després d'això, va exercir com a professor de dret a l'Escola de Policia de Leningrad i a l'Institut de Tecnologia de la Cel·lulosa i Indústria del Paper, també a Leningrad (1965-1973). De 1973-1990 va ensenyar a la mateixa Universitat Estatal de Leningrad, la seva alma mater.
El 1980 es va casar amb Liudmila Narússova, graduada en història per la Universitat Estatal de Leningrad, que es va doctorar a l'Institut d'Història de l'Acadèmia de Ciències de Rússia i més tard seria una prominent membre del Parlament. Van tenir una filla, Ksenia Sobtxak, actualment presentadora de televisió i figura notòria del Demi monde de Moscou.
El 20 de febrer de 2000, Sobtxak va morir sobtadament a la ciutat de Svetlogorsk durant el seu viatge per recolzar l'elecció de Putin, poc després de la seva reunió amb Putin el 16 de febrer. Està enterrat al Cementeri de Tikhvin en el Monestir d'Alexandre Nevski a Sant Petersburg, prop de la tomba de Galina Starovóitova.

## Referències

* ↑ Newsweek,Russia's Mighty Mouse 25 de febrer de 2008 (en anglès)
* ↑ http://www.ng.ru/regions/2004-09-20/15_kladbishche.html
# Cal Sadurní

Can Sadurní és un edifici del municipi d'Olèrdola (Alt Penedès) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La masia de Can Sadurní està situada al costat de l'església de Sant Pere Molanta, al peu de la carretera i conformant un petit nucli. És de planta basilical, amb una edificació lateral annexa que té galeria superior d'arcs de mig punt. Són interessants els elements decoratius de les portes, balcons i galeria (ceràmiques vidriades, vidres, ...), que s'insereixen en el llenguatge de l'eclecticisme del modernisme.
Les obres de reforma van ser efectuades el 1911. L'origen de la masia és anterior.

## Referències

* 1 2 «Cal Sadurní». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 febrer 2015].
# Obuasi

Obuasi és una comunitat minera (mineria d'or) i ciutat en la part sud del Municipi d'Obuasi a la Regió Aixanti (60 km al sud-oest de Kumasi), Ghana. La població és de 175.043 habitants i és la vuitena ciutat de Ghana
L'Assemblea Municipal d'Obuasi es va crear per segregació de l'Assemblea del Districte de West Adansi per Instrument Executiu (EI) de data 15 de desembre de 2003, i Instrument Legislatiu (LI) 1795 de 17 de març de 2007. El municipi té 162,4 km² i el formen 53 comunitats.

## Referències

Districtes de Ghana Arxivat 2010-08-28 a Wayback Machine.
# Chabierre d'o Elsón

Chabierre d'o Elsón és un vilatge aragonès del municipi de l'Aïnsa, a la comarca de Sobrarb. El 2018 tenia 12 habitants.
És un vilatge històric d'o Elsón, poble amb castell del qual el vilatge depenia des de l'Edat Mitjana i amb el qual i amb el vilatge de Mondot també formava un municipi anomenat o Elsón fins a la dècada del 1960.

## Geografia

Chabierre se situa enmig d'uns camps al peu de la serra de Sant Benet (Benedet en aragonès), al que és la vall del riu Susia, afluent del Cinca.
Es comunica amb Lamata (3,3 km) i o Elsón (3,2 km) per una carretereta asfaltada que circula per la dreta del Susia i que connecta l'A-138 a l'alçada de Mesón de Ligüerre amb l'A-2205 prop de l'Arcusa.

## Topònim

Segons Chabier Tomás, que va estudiar la parla d'aquesta zona els anys 1990, a forma «Chabierre», que seria de substrat vascó, ha estat substituïda pràcticament del tot per la forma castellana Jabierre. Segons l'autor, la substitució, progressiva, per Jabierre es va produir en els anys de la postguerra, després de la Guerra Civil.

## Referències

* ↑ «Instituto Nacional de Estadística. (Spanish Statistical Institute)». [Consulta: 1r gener 2024].
* ↑ «INEbase. Alteraciones de los municipios». [Consulta: 1r gener 2024].
* ↑ (castellà) TOMÁS ARIAS, Chabier (1999). El aragonés del Biello Sobrarbe. Instituto de Estudios Altoaragoneses. Uesca. ISBN 84-8127-095-4
# Li Kan (militar)

Li Kan :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 李堪 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 李堪 |
    En aquest nom xinès, el cognom és Li.
Li Kan (mort el 211 EC) va ser un general militar de Han Sui durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa. Li participa Batalla del Pas Tong, però la coalició és derrotada i posteriorment és mort per Cao Cao.

## En la ficció

En la novel·la històrica del Romanç dels Tres Regnes de Luo Guanzhong ell és representat com un dels Vuit Cavallers de Han Sui, uns generals militars subordinats a aquest últim. A la Batalla del Pas Tong, després que Ma Chao ataca al traïdor de Han Sui, Li Kan escapa. Poc després, Li és impactat per una fletxa de Yu Jin destinada a Ma Chao i mor.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Luo Guanzhong. Romanç dels Tres Regnes, Capítols 58 i 59.
# George Washington Gale Ferris

George Washington Gale Ferris, Jr. (14 de febrer de 1859 – 12 de novembre de 1896) fou un enginyer estatunidenc, conegut principalment per la creació original de la roda de Ferris, la primera roda de fira, concebuda per la World Columbian Exposition de Chicago de 1893.
Google va mostrar en honor seu un Doodle el dia 14 de febrer de 2013.

## Referències

* ↑ Chase's calendar of events 2009
* ↑ «Bird's-Eye View of the World's Columbian Exposition, Chicago, 1893», 1893. [Consulta: 17 juliol 2013].
* ↑ http://rtoz.org/2013/02/13/google-celebrates-george-ferris-154th-birthday-and-valentines-day-with-a-doodle/ Arxivat 2013-02-17 a Wayback Machine.
* ↑ «George Ferris, nuevo doodle de Google» (en castellà). La Vanguardia, 14-02-2013. [Consulta: 14 febrer 2013].

## Bibliografia

* Weingardt, Richard G. Circles in the Sky: The Life and Times of George Ferris. Reston, Va.: American Society of Civil Engineers, 2009.

## Enllaços externs

* Inventor de la setmana Arxivat 2003-03-02 a Wayback Machine.
* Ferris a l'RPI Hall of Fame Arxivat 2013-02-18 a Wayback Machine.
# Dilxad Agha

Dilxad Agha, Dilshad Agha o Delshad Agha (+1383) fou una princesa del Mogolistan, del clan dughlat, filla del Khan i amir Kamar al-Din.
A l'any 1373, segurament a finals d'any, Tamerlà va rebre informació de que Kamar al-Din Dughlat, l'antic amir que havia arribat a ulus beg (comandant en cap de l'exèrcit del kan de Mogolistan) i havia assassinat a Ilies Khoja, proclamant-se al seu lloc com a kan, havia promès agafar el regne de Mawara al-Nahr a Tamerlà. El març de 1374 Tamerlà va decidir una ofensiva i després de derrotar els jats a Kuruk Tupe (Turó Blau), Kamar al-Din es va retirar i es va fer fort al pas de Birke Ghuryan, on altre cop fou derrotat i va haver de fugir; Jahangir ibn Timur els va perseguir i en la persecució foren capturats els seus camells i bagatges i després les dones amb les seves joies i al final només restava escapol Kamar al-Din, fugint per les muntanyes amb només 7 persones. Entre les dones capturades hi havia l'esposa de Kamar al-Din, Buyan Agha, i la filla Dilxad Agha. Jahangir en va informar a Timur que estava acampat a Baytac, el qual es va dirigir en direcció on estava el seu fill. Timur es va trobar amb Jahangir a la muntanya de Kara Kasmak i allí va conèixer a Dilshad Agha. A les planes d'Azbehbary Timur va passar dos mesos de primavera aprofitant la bellesa del lloc. Després va passar per Yassi Davant i va anar a campar a Uzkunt on el va anar a rebre la seva germana gran Qutgluq Turkhan Agha. Es va anunciar una festa en la qual Timur es va casar amb la princesa Dilshad Agha
La princesa era jove. El 1382 Tamerlà va fer l'expedició contra els Ja'un-i Qurban i contra Amir Wali ibn Ali Hindu d'Astarabad. Dilxad Agha el va seguir però al arribar a Kabushan es va posar malalta i va haver de tornar a Samarcanda.
Nou anys després del casament va morir de la malaltia que patia (1383), poc abans que també morís la germana de Timur, Kutluq Turkhan Agha.

## Referències

* 1 2 An autobiographic relat of the life of emperor Timur, per Charles Stewart
* ↑ Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, II, 14
* ↑ De Tamerla el flagell de Déu a Timur pare de la Nació, per Matilde Betoret Gonzàlez, si bé en quant a la data es decanta sense cap argumentació pel 1375, però la data fou amb tota probabilitat el 1374
* ↑ Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, II, 38
* ↑ Ibid., II, 41
# Arrecife

Arrecife és un municipi canari pertanyent a la província de Las Palmas. Està situat a l'est de l'illa de Lanzarote, sent-ne la capital. El seu clima és subtropical, amb escasses precipitacions. És el municipi de menor extensió de l'illa, amb 22 km² de superfície, però alhora n'és el més poblat, amb 56.834 habitants (INE 2007).

## Descripció

El centre històric d'Arrecife se situa a la façana marítima de la ciutat i els seus voltants: des de l'entorn de la playa del Reducto fins al Charco de San Ginés, una llacuna d'aigua marina que penetra cap a l'interior de la ciutat. Al voltant d'aquesta zona és on hi ha alguns dels llocs de major interès de la ciutat, com ara la parròquia de San Ginés Obispo, el Castell de San Gabriel o la zona comercial del carrer Real. Seguint la línia de la costa cap al nord es troben els dos ports de la ciutat: el pesquer, anomenat puerto de Naos, i el principal (comercial, de mercaderies i creuers), anomenat puerto de los Mármoles, tercer en importància de les Illes Canàries. Prop d'aquest darrer hi ha l'altra fortalesa de la ciutat, el Castell de San José, en el qual hi ha un Museu Internacional d'Art Contemporani. Cap a l'interior hom hi troba els barris perifèrics, entre els quals destaquen Santa Coloma, Valterra, Altavista, Argana, La Vega, San Francisco Javier i Maneje.

## Història

La seva ubicació a l'abric dels corrents oceànics, gràcies a un conjunt d'"esculls" rocallosos i illots, va permetre créixer Arrecife com a port comercial i pesquer i anar guanyant importància fins a arrabassar la capitalitat de l'illa a la Vila de Teguise el 1852. La seva principal activitat econòmica durant dècades va ser la pesca, com a base fonamental de la flota que pescava en el banc pesquer Canari-Saharià. Amb l'ocupació del Sàhara Occidental per part del Marroc, el 1975, la pesca entrà en decadència, i amb ella la indústria conservera i de salaó que s'havia generat entorn d'ella. Com a centre agrícola es produeixen sobretot alls, cebes, ordi i cigrons. Arrecife s'ha anat convertint en una ciutat amb una economia basada en el sector dels serveis, com a centre comercial i administratiu de l'Illa de Lanzarote. En les últimes dècades Arrecife ha experimentat un gran creixement demogràfic degut fonamentalment a l'arribada de població immigrant.

## Persones il·lustres

* Blas Cabrera, físic (1878-1945)
* César Manrique (1919-1992)
* Goya Toledo, actriu (1969)
* Rosana, cantant (1963)

## Referències

* ↑ «Arrecife». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Ajuntament d'Arrecife (castellà)
# Geórgios Papanicolau

Geórgios Papanicolau (grec: Γεώργιος Νικολάου Παπανικολάου) (Kimi, 13 de maig de 1883 - Miami, 19 de febrer de 1962) va ser un metge grec cèlebre per haver desenvolupat una prova per a la detecció precoç del càncer al coll uterí, avui anomenada prova de Papanicolau.

## Biografia

Nascut a Kimi, a l'illa d'Eubea, a Grècia, va ser pioner en citologia i en la detecció primerenca del càncer. Va estudiar a la Universitat d'Atenes, on es va graduar en medicina el 1904. Sis anys més tard es va doctorar de la Universitat de Múnic, Alemanya. el 1913 va emigrar als Estats Units per treballar en el departament de patologia de l'Hospital Presbiterià de Nova York i al departament d'anatomia de la Universitat Cornell. Va ser l'inventor de la prova de Papanicolau, que s'utilitza en tot el món per a la detecció precoç del càncer de coll d'úter. Va rebre el Premi Lasker.

## Vegeu també

* Displàsia
* Erosió cervical

## Referències

* 1 2 Dona Schneider; David E. Lilienfeld. Public Health: The Development of a Discipline, Volume 2, Twentieth-Century Challenges. Rutgers University Press, 25 agost 2011, p. 262–. ISBN 978-0-8135-5008-4 [Consulta: 14 març 2013].

## Enllaços externs

* Georgios Papanikolaou profile at NNDB (Notable Names Database).
* Guide to collection of Dr. Papanikolaou's Papers at Weill Cornell Medical Center Archives.
# Harpyia

Harpyia és un gènere de lepidòpters ditrisis de la família dels notodòntids (Notodontidae).

## Llista d'espècies

* Harpyia assymetria Schintlmeister i Fang, 2001.
* Harpyia microsticta (Swinhoe, 1892).
* Harpyia milhauseri (Fabricius, 1775)
* Harpyia powelli (Oberthür, 1912)
* Harpyia tokui Sugi, 1977.
* Harpyia umbrosa (Staudinger, 1892).

## Galeria

* Harpyia milhauseri
* Harpyia milhauseri
* Harpyia longipennis
* Harpyia longipennis

## Referències

* ↑ «BioLib - Harpyia» (en anglès). [Consulta: 2 novembre 2024].
# Lisisc d'Atenes

Lisisc (en llatí Lyciscus, en grec antic Λυκίσκος) fou un orador i demagog atenenc del segle v aC.
Va obligar a Euriptòlem a abandonar la seva persecució contra Cal·lixè d'Atenes que havia fet un decret il·legal culpant els generals que havien comandat les forces guanyadores de la batalla de les Arginuses, l'any 406 aC. Va aconseguir que aquests generals fossin jutjats conjuntament i no d'un a un com demanava Euriptòlem, segons explica Xenofont. És possible que una comèdia d'Alexis de Turis anomenada Λυκίσκος fes referència a aquest demagog.

## Referències

* ↑ 2.Lyciscus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 844
# Liu Fu

    En aquest nom xinès, el cognom és Liu.
Liu Fu (mort el 208 EC), nom estilitzat Yuanying (元穎), va ser un polític del període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa. Va servir com a Inspector de la Província de Yang. Liu Fu es va fer conegut per haver convertit Hefei en una fortalesa per promoure la colonització, la irrigació, i la construcció d'escoles.

## Biografia

La casa ancestral Liu Fu era en el Comtat Xiang, Pei (al nord-oest de l'actual Comtat Suixi, Anhui). Durant els anys finals de la Dinastia Han Oriental, ell va fugir a la Província de Yang (揚州) per escapar del caos. A principis de 196 ell va convèncer els generals del senyor de la guerra Yuan Shu, Qi Ji (戚寄) i Qin Yi, (秦翊) de fer defecció cap a un altre senyor de la guerra Cao Cao, que ocupava llavors el càrrec d'Excel·lència sobre les Masses (司徒). Cao Cao fou complagut per dit fet i emprà Liu Fu com un oficial ajudant.
En el 200, el senyor de la guerra Sun Ce n'envià a Li Shu (李述), Administrador de Lujiang (廬江), per matar a Yan Xiang, l'Inspector (刺史) de la Província de Yang. Mei Qian (梅乾), Lei Xu (雷緒) i Chen Lan van reclutar milers d'homes en la regió del riu Huai. Per eixa època, Cao Cao estava ocupat lluitant amb el seu rival Yuan Shao a la batalla de Guandu i no en podia trobar temps per pacificar la zona. Cao Cao sentí que Liu Fu podria estabilitzar el sud-est (referint-se a les regions del riu Huai i Jiangdong) sent així que el nomenà com l'Inspector de la Província de Yang.
En assumir el càrrec, Liu Fu va ordenar la construcció de la fortalesa de Hefei (合肥城) per a servir com a centre administratiu de la província de Yang (el centre administratiu previ era a Liyang 歷陽).

## Família

* Fill: Liu Jing (劉靖), va ser en la dinastia Han Oriental i en l'estat de Cao Wei. El nomenament més important que li fou atorgat durant el seu servei fou el de General que Vigila el Nord (鎮北將軍). Se li concedí el títol de Marquès de Jiancheng (成鄉侯).
* Nets:
** Liu Xi (劉熙), fill de Liu Jing, heretà el títol de marquès del seu pare.
** Liu Hong (劉弘), germà menor de Liu Xi. Durant la dinastia Jin Occidental, va ocupar el càrrec de Capità General dels Carruatges i la Cavalleria (車騎大將軍), Inspector de la Província de Jing (荊州刺史), i se li va concedir el títol de Duc de la Comandància Xincheng (新城郡公).
* Besnet: Liu Fan (劉璠), fill de Liu Hong, va servir com General del Nord de la Casa (北中郎將) durant la dinastia Jin Oriental

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Volum 15, Biografia de Liu Fu.
* Sima Guang. Zizhi Tongjian, Volums 63, 65.