OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 300: El naixement d'un imperi

300: El naixement d'un imperi (títol original: 300: Rise of an Empire) és una pel·lícula estatunidenca d'acció del 2014. És la seqüela de la pel·lícula 300. Ha estat doblada i subtitulada al català.

## Argument

El 490 aC, durant la batalla de Marató, el rei persa Darios I el Gran és ferit mortalment pel general atenenc Temístocles en presència del seu fill Xerxes I. Quan torna a Pèrsia, el comandant de la seva flota, la reina Artemísia I el convenç de venjar-se dels grecs i el converteix en un Rei-Déu. Deu anys més tard envaeix Grècia. Mentre Leònides i els seus 300 espartans atrapen Xerxes a les Termòpiles, els atenencs, Temístocles al capdavant, combaten per mar al cap d'Artemísion. Uns dies més tard les flotes s'enfronten en la gran Batalla de Salamina, que té lloc una mica abans de la de Platea.

## Repartiment

* Sullivan Stapleton
* Eva Green
* Rodrigo Santoro
* Lena Headey
* Hans Matheson
* Callan Mulvey
* Andrew Tiernan
* David Wenham
* Jack O'Connell
* Yigal Naor
* Andrew Pleavin
* Gerard Butler
* Mark Killeen
* Peter Mensah
* Trayan Milenov-Troy
* Ashraf Barhom
* VincentWalsh
* Steven Creu
* Andrei Claude
* Peter Ferdinando
* Crítiques
* "Aquesta obra molt entretinguda per passar l'estona no té les ressonàncies mítiques que van fer que '300' es convertís en un clàssic a l'instant, però funciona sorprenentment bé en els seus propis termes."
* "Tot i que l'estrella de Gerard Butler ha caigut significativament a causa de les 17 pel·lícules mediocres que ha fet des de '300', cal reconèixer que en aquesta se li troba a faltar."
* "La pel·lícula funciona com a successora d'alta tecnologia de 'Conan el bàrbar'"
* Kyle Smith: New York Post
* "És tot extravagantment ridícul, avança a un ritme just i s'acaba abans del que un espera."
* Guy Lodge: Time Out
* "Increïblement filmada però estúpidament escrita."
* Scott Bowles: USA Today
* "Tot adquireix un grau de solemnitat difícil d'articular en un entreteniment. Simula una força que en realitat li ve, no de la base, sinó d'un calculat dopatge"
* Javier Ocaña: Diari El País
* "Una seqüela correcta, però sense l'impuls brutal de l'original i ja sense sorpreses."
* José Manuel Cuéllar: Diari ABC
* "Tan igual al seu precedent i, alhora, tan diferent. Amb grates sorpreses: d'entrada més emocionant i àgil."
* Salvador Llopart: Diari La Vanguardia

## Referències

* ↑ «300: El naixement d'un imperi». ccma.
* ↑ «300: El naixement d'un imperi». Goita què fan, ara!. [Consulta: 1r juny 2023].
* ↑ Foundas, Scott: «300: Rise of an Empire». Variety.
* ↑ McCarthy, Todd «300: Rise of an Empire». The Hollywood Reporter.
* ↑ Smith, Kyle. «March into battle with '300: Rise of an Empire' - New York Post». Nypost.com, 26-02-2014. [Consulta: 31 agost 2023].
* ↑ Lodge, Guy. «300: Rise of an Empire - review». Timeout.com. [Consulta: 31 agost 2023].
* ↑ Bowles, Scott. «'300' sequel amps up blood, tamps down believability». Usatoday.com, 18-02-2014. [Consulta: 31 agost 2023].

## Enllaços externs

* 300: El naixement d'un imperi - Lloc web oficial
# 418 aC

El 418 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Era també l'any 336 ab urbe condita, o de la fundació de la ciutat de Roma. L'ús del nom «418 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments

* Es publica Io, d'Eurípides.
* Campanya d'Esparta contra Argos. Es reinicia la Guerra del Peloponnès. A la Batalla de Mantinea són vençudes les forces d'Atenes i Argos.
* A Roma van ser elegits tribuns amb potestat consular: Luci Sergi Fidenat, Marc Papiri Mugil·là i Gai Servili Estructe Ahala.
* Roma ataca als eqües amb mals resultats. Estructe Ahala va ser nomenat magister equitum del dictador Quint Servili Prisc Fidenat, elegit per a aconseguir la victòria. Servili Prisc va dirigir la guerra contra els eques amb èxit, conquerint Lavici, on el senat romà va establir immediatament una colònia.

## Naixements

* Epaminondes, home d'estat i general tebà (data probable).

## Necrològiques

* Laques, estrateg atenenc durant la guerra del Peloponnès, mort a Mantinea.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Pla i Carrera, J. Història de la matemàtica, Grècia I: de Tales i Pitàgores a Plató i Aristòtil: resultats, textos i contextos. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans. Secció de Ciències i Tecnologia, 2016, p. 195. ISBN 9788499653075.
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, V, 18, 19
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IV, 30
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IV, 21, 22, 26
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Pelòpides, IX, 3
* ↑ Harding, Philip (ed.). From the end of the Peloponnesian War to the battle of Ipsus. Cambridge: Cambridge University Press, 1985, p. 2. ISBN 9780521299497.
# 510
## Esdeveniments

* El general ostrogot Ibba derrota Gesaleic a prop de Barcelona. Això marca l'inici del període de l'Interregne ostrogot. Amalaric és reconegut rei i persegueix els cristians.
* Primera edició il·lustrada del Rhizotomikon de Cratevas

## Referències

* ↑ Bachrach, Bernard S. A History of the Alans in the West (en anglès). U of Minnesota Press, 1973, p. 93. ISBN 0816656991.
* ↑ Portanova, Joseph John. The Associates of Mithridates VI of Pontus (en anglès). Columbia University, 1988, p. 303.
# Henk Janssen

Hendrikus Alexander "Henk" Janssen (Arnhem, Gelderland, 17 de juny de 1890 – Arnhem, 28 d'agost de 1969) va ser un esportista neerlandès que va competir a començaments del segle xx. Especialista en el joc d'estirar la corda, guanyà la medalla de plata als Jocs Olímpics de 1920 a Anvers.

## Referències

* ↑ «Henk Janssen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de novembre 2012. [Consulta: 22 juny 2017].
# José de Armendáriz y Perurena

José de Armendáriz y Perurena (Ribaforada, Navarra, 1670 - Madrid, 1740), I marqués de Castelfuerte, fou un militar i funcionari espanyol partidari de Felip V durant la Guerra de Successió Espanyola, fou virrei del Perú.
Fill de Juan de Armendáriz y García de Usechi i de María Josefa Perurena y Muguiro, tenia un germà de nom Juan Francisco. Inicià la seva carrera militar servint de capità de cavalleria i lluità durant la Guerra dels Nou Anys al Flandes Espanyol lluitant en la batalla de Fleurus (1690) i batalla de Neerwinden (1693). Passà com a mestre de camp del cos de dragons, i participà en la Presa de Palamós i el Setge de Barcelona (1697). Amb l'entronització de la nova dinastia Borbó, restà fidel a Felip V. Destinat a Nàpols i ascendit a brigadier, participà en la fracassada campanya d'invasió borbònica de Portugal el 1704 i en el fracassat setge per recuperar Gibraltar (1704-1705) ja com a mariscal de camp. Promogut a tinent general (1706), exercí càrrecs a Extremadura; comandà les tropes borbòniques a la ó las tropas reales en la batalla de La Gudiña (1709) i tingué una notable participació en la batalla de Villaviciosa (1710). Fou premiat amb l'Orde de Santiago i com tal beneficiat amb les comandes de Montizón i Chiclana, a més d'atorgar-se-li el títol de marqués de Castelfuerte el 30 de juny de 1711. Continuà avançant en la conquesta borbònica del regne d'Aragó i lluità en la campanya de Catalunya (1713-1714).
Acabada la guerra fou nomenat governador militar de Tarragona. Posteriorment prengué part en la conquesta de Sardenya i durant la campanya de Sicília contribuí en la presa de Messina i Francavilla (1718). Posteriorment fou nomenat governador i capità general de Guipúscoa i el 1723 Felip V el nomenà Virrei del Perú. Salpà de Cadis el 31 de desembre de 1723 i a Lima prengué possessió del govern el 14 de maig de 1724. Retornat posteriorment, morí a Madrid sense descendència el 16 d'abril de 1740 i els seus càrrecs nobiliaris passaren al seu germà.

## Referències

* ↑ http://www.euskalnet.net/laviana/gen_bascas/armendariz.htm Arxivat 2008-09-07 a Wayback Machine. Historia de personales ilustres de apellido vasco
# Aristodem el covard

Aristodem (en llatí Aristodemus, en grec antic Ἀριστόδημος) fou un soldat espartà que estava malalt, un dels 300 enviats a la Batalla de les Termòpiles, juntament amb el seu amic Èurit. El rei Leònides I els va autoritzar a tornar a casa.
Èurit va desobeir el mandat i va tornar a la lluita i va morir amb els 300. Aristodem va tornar a Esparta. Els espartans el van declarar ἄτιμος ("átimos", proscrit o condemnat a l'atímia), i se li va aplicar la denominació de tresant. Segons Diodor de Sicília ningú li va donar llum per al seu foc ni ningú no parlava amb ell. Se'l va anomenar Aristodem el covard (ὁ τρέσας "o trésas", el que fuig).
Avergonyit pels seus conciutadans, l'any següent, a la batalla de Platea, va actuar amb gran valor i amb molta fúria, volent fer-se perdonar la ignomínia que havia caigut sobre ell, i hi va deixar la vida. Els espartans, encara que li van retirar la ἀτιμία (proscripció), li van negar els honors que li corresponien, segons explica Heròdot.

## Referències

* ↑ Aristodemus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 304

## Vegeu també

* Pantites
# Mòmia de San Andrés

L'anomenada Mòmia de San Andrés és una mòmia humana pertanyent a la cultura guanxe (antics pobladors de les Illes Canàries, Espanya).
És una de les mòmies guanxes millor conservades, es tracta d'un home d'uns 25 a 30 anys cobert parcialment amb pell de cabra amb 6 tires que l'envolten. La mòmia va ser trobada en una cova d'un barranc als afores de la localitat de Sant Andreu (Santa Cruz de Tenerife, Espanya). La zona de l'illa de Tenerife on va ser trobada aquesta mòmia, el Massís d'Anaga, és un lloc ric en troballes arqueològics.
Actualment aquesta mòmia es conserva al Museu de la Naturalesa i l'Home de Santa Cruz de Tenerife.

## Dades sobre la mòmia

* Sexe: home.
* Edat: de 25 a 30 anys aproximadament.
* Cultura: guanxe.
* Tipus de momificació: mòmia cerimònia l.
* Tipus d'enterrament: cova d'enterrament.
* Lloc: Anaga (Santa Cruz de Tenerife).
* Exhibida a: El Museu de la Naturalesa i l'Home (Santa Cruz de Tenerife), juntament amb altres mòmies guanxes conservades.
* Altres dades d'interès: Trobada sobre una planxa de fusta (actualment aquesta planxa no s'exhibeix al públic).

## Vegeu també

* Mòmies guanxes

## Referències

* Sentinell, David E. «Capítol 4». A: L'enigma de les mòmies: Claus històriques de l'art de la momifcacion en les antigues civilitzacions. 1a edició. Madrid: Edicions Nowtilus, gener 2007, p. 256 pàgines. ISBN 8497633458.

## Enllaços externs

* Imatge de la Mòmia de Sant Andreu
# Construccions de pedra seca XI (l'Albi)

Les Construccions de pedra seca XI és una obra de l'Albi (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Barraca de vinya utilitzada com a aixopluc temporal. Està encarada cap a l'est i segueix l'estil de les cabanes de l'Alt Camp. Està feta de pedres més petites que l'habitual a la comarca sense desbastar.
Al seu interior hi ha una petita menjadora per als animals i a l'exterior, adossat, hi ha un recer. La peculiaritat de l'habitacle està a la coberta, una falsa cúpula feta per aproximació de filades i per la forma pauntada de la volta.
Actualment es troba una mica deteriorada, ja que hi ha alguna esllavissada de pedra al mur exterior.

## Referències

* 1 2 3 «Construccions de pedra seca XI». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 febrer 2019].
# Artafernes (general)

Artafernes (en grec antic Ἀρταφρένης) era un general persa fill d'Artafernes de Lídia.
Era nebot de Darios I el Gran que el va nomenar comandant de l'exèrcit persa després de la revolta jònica, juntament amb Datis que comandava la flota. Artafernes era superior en rang a Datis però aquest tenia de fet el comandament de totes les forces per les seves millors capacitats militars. L'exèrcit es va concentrar a Cilícia i va embarcar en 600 vaixells. Aquesta flota va navegar cap a Samos i després es va dirigir cap a les Cíclades. Van ocupar Naxos i la van cremar, i van seguir Calcis i Erètria a Eubea.
Després, l'exèrcit persa va desembarcar a Marató on els perses en van sortir derrotats a la batalla de Marató l'any 490 aC, que va fer tornar a Pèrsia a Datis i a Artafernes. Durant la invasió de Xerxes I de Pèrsia, Artafernes va dirigir els contingents de Lídia i Mísia i probablement era sàtrapa de Lídia. En parla sobretot Heròdot.

## Referències

* ↑ Heròdot. Històries, VI, 94-116; VII, 10,2
* ↑ Smith, William (ed.). «Artaphernes». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 31 maig 2021].
# Artàban (general)

Artàban (en grec: Αρτάπανος) va ser un general persa sota les ordres de Xerxes I. Era fill d'Artasires, el cap dels hircanis. Segons Ctèsies de Cnidos, Artàban va liderar la primera onada de perses contra la força espartana a la batalla de les Termòpiles el 480 aC. Tot i que dirigia una força de 10.000 homes, van ser derrotats pels defensors espartans.
Artàban no s'esmenta per nom en la història de la batalla d'Heròdot.

## Referències

* ↑ Ctesias. Persica, Book 2, Section 27.
* ↑ Herodotus. Histories, Book VII.
# Thilleux

Thilleux és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 88 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Thilleux era de 88 persones. Hi havia 28 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 34 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 3 estaven desocupats. Tots els 34 habitatges eren cases. Dels 29 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 9 tenien quatre cambres i 20 en tenien cinc o més. 17 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Thilleux el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 8 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 8 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 54 persones, 41 eren actives i 13 eren inactives. De les 41 persones actives 38 estaven ocupades (20 homes i 18 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 13 persones inactives 1 estava jubilada, 8 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa de construcció.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era un guixaire pintor.
L'any 2000 a Thilleux hi havia 6 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 624 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Thilleux a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Thilleux a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Thillombois

Thillombois és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 33 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Thillombois era de 33 persones. Hi havia 16 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 4 parelles sense fills, 4 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 18 habitatges, 13 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 17 eren cases i 1 era un apartament. Dels 13 habitatges principals, 10 estaven ocupats pels seus propietaris, 1 estava llogat i ocupat pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 5 en tenien tres, 3 en tenien quatre i 4 en tenien cinc o més. 8 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 6 habitatges hi havia un automòbil i a 6 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Thillombois el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 24 persones, 15 eren actives i 9 eren inactives. De les 15 persones actives 14 estaven ocupades (8 homes i 6 dones) i 1 aturada (1 dona i 1 dona). De les 9 persones inactives 3 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Thillombois hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 387 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Thillombois a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Thillombois a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Madiroles (Manlleu)

Madiroles és una masia del municipi de Manlleu comarca d'(Osona) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de tipus senyorial molt reformada; està envoltada de granges. És de planta quadrada coberta a quatre vessants amb finestres al primer pis i balcons al segon. Està construïda aprofitant el desnivell del terreny i forma unes torres adossades als angles de llevant i ponent de l'edificació. L'estructura de les torres és de planta rectangular i coberta a quatre vessants; presenten balcons a nivell de primer pis i al damunt s'hi obren badius. L'accés a la casa es produeix mitjançant uns portals d'arc rebaixat a cada torre. A migdia i a nivell de primer pis hi ha una gran terrassa. És construïda amb pedra i arrebossada al damunt; els elements de ressalt (cantoneres, marcs de portes i finestres) són de pedra picada, vista.

## Història

Antic mas de Manlleu, prop del terme de Torelló. És esmentat en el fogatge de la parròquia i terme de Manlleu i Vil·la Setrú de l'any 1553, on se cita Berenguer Mediroles com a habitant de la casa.
Un hereu del mas Madiroles feu construir el santuari de Puig-agut a poca distància del mas, entre 1883 i 1886. Fou segurament també Ramon de Madiroles qui transformà sensiblement el mas, donant-li l'estructura actual, ja que les llindes són datades de 1881.

## Referències

* 1 2 3 «Madiroles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Fruita confitada

La fruita confitada és aquella fruita que se submergeix i posteriorment es cuina en almívar per tal que perdi la seva humitat interior i es pugui, així, conservar. Les fruites confitades se solen emprar en l'elaboració de certs pastissos; preses de forma simple són una menja típica de Nadal.
El procés continu de submergir la fruita en almívar provoca que aquesta se saturi de sucre, evitant així el creixement de microbis que la podreixen, de manera que es poden mantenir diversos anys en bon estat sense necessitat de mesures de preservació addicionals. Depenent de la mida i el tipus de fruita, el procés de confitat pot suposar diversos dies. Es poden confitar peces senceres, trossos de fruita o tires de pell.
Les fruites confitades poden, posteriorment, ser glaçades o gebrades. Tots dos processos consisteixen a donar un recobriment de sucre a la fruita. El glaçatge aporta un recobriment uniforme i llis, mentre el gebratge dona un aspecte de «gebre» en solidificar el sucre sobre la fruita formant petits cristalls.
Algunes fruites que se solen confitar són els dàtils, les cireres marasques, la pinya i el gingebre. També es conserven bé les figues, préssecs, albercocs, peres, caramboles, pomes i fruites cítriques.

## Història

La conservació mitjançant de la utilització del sucre (mel de palma i mel) ja era coneguda en les antigues cultures de la Xina i la Mesopotàmia. Sovint era l'únic mètode de conservació conegut: Els antics romans preservaven el peix submergit en mel. No obstant això, es considera com a veritables precursors del confitat modern als àrabs, que ja servien cítrics i roses confitades en el moment principal dels seus banquets. Amb la dominació àrab de parts del sud d'Europa, la fruita confitada va iniciar el seu camí cap a Occident. Els primers documents que ressenyen l'ús de fruites confitades a Europa es remunten al segle xvi. En aquesta època, les fruites confitades tenien un tractament similar al de les espècies. A Itàlia, es converteixen en l'ingredient clau d'alguns dels més famosos dolços de la seva tradició culinària: entre ells, el Panettone Milanès i la cassata Siciliana.

## Vegeu també

* Confiteria
* Fruites d'Aragó

## Referències

* ↑ Britannica Online Encyclopedia - Candied Fruit (en anglès).
* ↑ Food, Facts, and Trivia - Candied Fruit (en anglès) [Consulta: 22 novembre 2007].
* ↑ Answers.com - candied fruit; candied flowers (en anglès).