OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jos Lammertink

Jos Lammertink (Wierden, 28 de març de 1958 - 24 de novembre de 2024) va ser un ciclista neerlandès, que fou professional entre 1980 i 1989. En el seu palmarès destaca el Campionat nacional en ruta de 1986 i dues etapes a la Volta a Espanya, el 1980 i 1981. És cosí del també ciclista Hennie Stamsnijder.

## Palmarès en ruta

* 1978
** Campió dels Països Baixos amateur en ruta
** Vencedor d'una etapa a l'Olympia's Tour
** Vencedor d'una etapa a l'Étoile des Espoirs
* 1979
** 1r a l'Olympia's Tour i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Ronda van Midden-Nederland
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Eslovàquia
* 1980
** 1r al Gran Premi de Saint-Raphaël
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 1981
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Andalusia
* 1982
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Suècia
* 1983
** 1r al Critèrium d'Ede
* 1984
** 1r a la Kuurne-Brussel·les-Kuurne
* 1986
** Campió dels Països Baixos en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Comunitat Valenciana
* 1987
** 1r a l'Elfstedenronde
* 1988
** Vencedor d'una etapa al Tour del Mediterrani

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1980. 60è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1981. Abandona. Vencedor d'una etapa
* 1986. Abandona (20a etapa)

### Resultats al Tour de França

* 1986. Abandona (4a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1987. 127è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 1978
** Campió dels Països Baixos amateur en persecució

## Referències

* ↑ «Oud-wielrenner Jos Lammertink overleden in ziekenhuis Almelo» (en neerlandès). [Consulta: 25 novembre 2024].
* 1 2 «LAMMERTINK Jos». [Consulta: 22 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Jos LAMMERTINK» (en italià). [Consulta: 22 desembre 2022].

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it
* Palmarès a procyclingstats.com
# Àlvar Presta i Torns

Àlvar Presta i Torns, a vegades esmentat com a Álvaro Presta, (Barcelona, 18 de febrer de 1868 — 23 de desembre de 1933) fou un metge i dirigent esportiu català, 12è president del Futbol Club Barcelona i primer de la Federació Catalana d'Atletisme.

## Trajectòria professional

Metge de prestigi, especialitzat en otorrinolaringologia, el doctor Presta va tenir un paper destacat en la societat barcelonina de la seva època. Va ser president de l'Acadèmia de Ciències Mèdiques de Catalunya entre 1918 i 1920. Va ser a més president de la Societat Barcelonina d'Amics de la Instrucció (1908), de l'Acadèmia d'Higiene (1913-1916) i del Sindicat de Metges de Catalunya, així com director del dispensari antituberculós de Barcelona i acadèmic corresponent de la Reial Acadèmia de Medicina.

## Trajectòria com a dirigent esportiu

La seva vinculació a l'higienisme el va apropar al món de l'esport. El juny de 1913 va ingressar com a vocal en la junta directiva del FC Barcelona presidida per Francesc de Moxó i de Sentmenat, fins que en l'assemblea del 30 de juny de 1914 va ser elegit president. Alguns historiadors contemporanis consideren al doctor Presta com un home de palla del seu vicepresident i successor, Joaquim Peris de Vargas. Les divisions internes en el si del club, provocades pel controvertit caràcter de Peris de Vargas, van portar Presta a renunciar al càrrec de president amb prou feines tres mesos després de la seva elecció, el 29 de setembre de 1914.
Un any més tard, el 1915, va ser un dels impulsors —va redactar els estatuts— i primer president de la Federació Atlètica Catalana, la primera federació d'atletisme creada a Espanya.

## Notes

* ↑ En l'actualitat la forma catalanitzada del nom és la més usada, sobretot a les publicacions oficials del FC Barcelona; no obstant això, a les fonts de la seva època, incloent l'esquela publicada per la família a La Vanguardia, el nom apareix sempre en castellà

## Referències

* ↑ La Vanguardia, 23-12-1933, pàg. 24.
* ↑ Enciclopèdia de l'Esport Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2012. ISBN 978-84-412-2106-.
* ↑ «Junta general del FC Barcelona». El Mundo Deportivo, 02-07-1914, pàg. 5.
* ↑ «Presidents de la FC d'Atletisme». Arxivat de l'original el 2015-06-09. [Consulta: 16 març 2015].
* ↑ «El atletismo catalán cumple 90 años». El Mundo Deportivo, 03-06-1987, pàg. 42.
* ↑ Gallen Utset, Carles. Les Federacions Esportives catalanes i els seus presidents. Barcelona: UFEC, 2013. ISBN Gi.1233-2013.
* ↑ Santacana, Carles. FC d'Atletisme. Història de l'atletisme a Catalunya, 2012. ISBN 978-84-615-8281-5.

## Vegeu també

* Història de l'atletisme a Espanya

## Bibliografia

* Folch, Guifré; González, Demetrio; Francesc Gordo-Guarinos, Francesc. El quaranta-vuit presidents del FC Barcelona. Toisón, 2006.
* Iturriaga, Ángel. Diccionario de técnicos y directivos del FC Barcelona. Editorial Base, 2011. ISBN 9788493916114.
* Libro de oro de la Academia de Ciencias Médicas. Academia de Ciencias Médicas, 1953.

## Enllaços externs

* Perfil al web oficial del FC Barcelona Arxivat 2014-08-10 a Wayback Machine.
* Àlvar Presta i Torns | Galeria de Metges Catalans
# Uropsilus

Uropsilus és un gènere de tàlpids semblants a musaranyes, endèmics de la regió boscosa i alto-alpina que envolta la Xina, Myanmar i el Vietnam. Tenen el musell llarg, una llarga cua esvelta, orelles externes i unes petites potes davanteres especialitzades a excavar. Tot i que s'assemblen a les musaranyes en la mida, l'aspecte i, presumiblement, els costums ecològics, són tàlpids (talps autèntics). Uropsilus és l'únic gènere vivent de la subfamília dels uropsilins (Uropsilinae), una de les tres que formen la família dels tàlpids.
Se'n distingeixen cinc espècies:
* Uropsilus aequodonenia
* Talp musaranya d'Anderson (Uropsilus andersoni)
* U. fansipanensis
* Talp musaranya gràcil (Uropsilus gracilis)
* U. huanggangensis
* Uropsilus investigator
* Talp musaranya xinès (Uropsilus soricipes)

## Referències

* ↑ Hutterer, Rainer. Wilson, D. E., i Reeder, D. M. (ed.). Mammal Species of the World. 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, p. 310-311. ISBN 0-801-88221-4.
Espècies vivents de la família dels tàlpids :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Laurasiatheria · Ordre Eulipotifles :
Subfamília Scalopinae :
Subfamília Talpinae :
Subfamília Uropsilinae :
Categoria :
# Tempira

Tempira (en llatí Tempyra, en grec antic Τέμπυρα) era una ciutat del sud de Tràcia vora la Via Egnàcia, entre Trajanòpolis i Maximianòpolis.
Estava situada en un congost, i això permetia que fos un lloc convenient per les tribus depredadores que vivien a les rodalies. Aquí els tarusis van atacar l'exèrcit romà dirigit per Gneu Manli Vulsó l'any 188 aC carregat dels fruits del seu saqueig quan tornava de l'Àsia Menor creuant Tràcia, però les tribus hostils no van trobar bon refugi i van ser derrotats.
Tempira sembla que podria ser el lloc que menciona Apià a través del qual van passar Marc Juni Brut i Gai Cassi Longí quan anaven a Filipos abans de la batalla.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Tempyra». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 8 maig 2021].
# Cercacat

El Cercacat és un metacercador en llengua catalana creat l'any 2022 per Xavier Giralt. Utilitza un sistema d'afegiment dels resultats d'altres motors de cerca sense emmagatzemar informació dels seus usuaris.

## Referències

* ↑ «Cercacat». [Consulta: 25 gener 2023].
* ↑ «Cercacat, el motor de cerca a internet compromès amb la llengua i la privacitat dels usuaris». Diari de Balears, 05-02-2023 [Consulta: 7 abril 2024].

## Enllaços externs

* Cercacat
# Meze

Un meze o mezze (turc: meze; àrab: مزة, mazza; persa: مزه, mazze; grec: μεζές, mezes; búlgar: мезе; serbi: мезе; macedònic: мезе), en la cuina de l'est del mediterrani i de l'Orient Mitjà, és una selecció d'aperitius variada que sol anar acompanyada d'una beguda alcohòlica, com el rakı a Turquia o l'ouzo a Grècia. L'equivalent en Espanya són les tapes.
En la cuina dels països com Jordània, Palestina, Síria o el Líban aquest conjunt sol servir-se com a part d'un menjar a "gran escala" a què es pot dedicar molt de temps. En alguns països se'n diuen muqabbilat (entremesos), quan no se serveix amb alcohol. La paraula meze o mezze, que ha arribat al català del turc, del grec i de l'àrab oriental, prové del persa o farsi مزه (mazze), que significa gust i aquest nom prové del verb مزیدن mazzidan, és a dir, tastar.
Els populars meze (entremesos) se serveixen acompanyats de rakı i entre els més coneguts hi ha els d'albergínia elaborats de diverses maneres, els de tomàquets, els que contenen cogombres, les cebes fresques, el formatge blanc turc semblant al feta greg, els tomàquets i pebrots farcits d'arròs (dolma), el pollastre circasià (elaborat amb una salsa a base de nous), els musclos fregits o farcits, el puré de faves, el çiroz o verat fumat, el lakerda (peix en salaó), el leblebi (cigrons torrats), les olives negres i verdes, els raves, la pastırma i el sucuk (llonganissa turca assaonada).
A Turquia els meze són servits tant en les tradicionals meyhane, establiments en els quals se serveixen begudes alcohòliques com el rakı o el vi, com en els restaurants més moderns, que també serveixen cervesa.

## Galeria

* Selecció de meze: Humus, Haydari, Muammara, Babaganus, Sigara Boregi, Falafel.
* "Patlıcan salata (sı)", amanida d'albergínia a la turca.
* Haydari, un meze de la cuina turca fet amb iogurt, all i herbes.
* Ezme, un meze de la cuina turca, semblant al "pebre" xilè, però amb julivert i no coriandre.
* Una amanida i diversos plats de meze de la cuina turca: Llentilles verdes (fred), amanida d'albergínia i "haydari".
* Formatge d'ovella amb olives i pa.

## Referències

* ↑ Davidson, Alan. The Oxford Companion to Food. Oxford University Press, 21 agost 2014, p. 517–518. ISBN 9780191040726.
* ↑ Arditi, Talya «How to drink raki: A crash course in Turkey's signature drink» (en anglès). CNN Travel. CNN, 29-12-2015.
* ↑ ; LaFlaur, Mark«The Oxford Essential Dictionary of Foreign Terms in English».

## Vegeu també

* Gastronomia de l'Imperi Otomà
* Gastronomia de Turquia
# Lisístrata (pel·lícula)

Lisístrata és una pel·lícula de Francesc Bellmunt, basada en el còmic de Ralf König. L'origen de la història està en l'obra homònima d'Aristòfanes.

## Argument

Atenes està en guerra des de fa més de 30 anys amb Esparta. Lísitrata i Lampito, una d'Atenes i una d'Esparta, estan cansades que els seus marits sempre estiguin al camp de batalla. Elaboren un pla: volen aconseguir que totes les dones d'Atenes es tanquin a l'Acròpoli i que es declarin en vaga de sexe fins que els homes signin la pau. La resta de dones se suma a l'iniciativa, fet que causa grans estralls entre la població masculina. Un transvestit intel·ligent, Hepatitos, que es vol erigir com a líder dels homosexuals, s'adona de la gran oportunitat que té al l'abast de la mà: davant la desesperació sexual dels homes, ell proposa als estaments militars la pràctica forçosa de l'homosexualitat, d'aquesta manera es podrà guanyar la guerra.
Tot i les reticències inicials, el sexe masculí hi accedeix i això comporta que els atenencs i els espartans s'enamorin al camp de batalla. Els dirigents de les dues ciutats es veuen obligats a signar la pau, una guerra amb aquestes condicions no és una guerra. Lisístrata i Lampito han aconseguit el que es proposaven, però no com volien. Quan s'adonen del que ha passat, corren a casa seva a recuperar el seu lloc i a deixar les coses com estaven.

## Repartiment

* Maribel Verdú Lisístrata
* Juan Luis Galiardo: Hepatitos
* Javier Gurruchaga: Ajax
* Cristina Solá: Lampito
* Eduardo Antuña: Harpix
* Antonio Belart: Potax
* Albert Trifol:General Bonus
* Aitor Mazo: General Termos
* Teté Delgado: Mirrina
* Jesús Bonilla: Cinesias
* Gloria Cano: Sabrina
* Marina Gatell: Clementina
* Daniel Casadellà: Tipex
* Juli Fàbregas: Tellus
* Fco. Javier González: Caballista
* Josep Maria Segu: Caballista

## Referències

* ↑ Fotogramas.es «Lisístrata» (en castellà). Fotogramas.
* ↑ «Lisístrata». [Consulta: 9 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Lahiguera
# Bẫy Rồng

Bẫy Rồng (comercialitzada internacionalment com Clash) és una pel·lícula d'acció i d'arts marcials vietnamita dirigida el 2009 de Le Thanh Son i protagonitzada per Johnny Tri Nguyen i l'actriu i cantant Veronica Ngo.Johnny Tri Nguyen i Veronica Ngo havien aparegut recentment junts a la pel·lícula de 2007 Dòng Máu Anh Hùng.

## Argument

Trinh, amb nom en clau Phoenix (Ngo Thanh Van), una encarregada de la mafia, ha de completar una sèrie de treballs de crim organitzat per al seu cap Hac Long (Hoang Phuc Nguyen) per aconseguir l'alliberament de la seva filla segrestada. Ella contracta diversos mercenaris per ajudar-la, inclòs Quan sobrenomenat Tiger (Johnny Tri Nguyen), pel qual se sent atreta. La relació de Trinh i Quan es complica ja que es fa obvi que les seves motivacions no són les mateixes.

## Repartiment

* Johnny Tri Nguyen com Quan / Tiger
* Veronica Ngo com a Trinh / Phoenix
* Hoang Phuc com a Hac Long
* Lam Minh Thang com Cang / Snake
* Hieu Hien com a Phong / Ox
* Tran The Vinh com Tuan / Hawk
* Dang Trung Tuan com A Lu
* Nguyen Hau com A Thoong
* Ly Anh Kiet com a Minh
* Tran Huu Phuc com a Thanh
* Dien Thai Minh com a Hai
* Tawny Truc Nguyen com a assassina
* Alain Bruxelles com a gàngster francès
* François de la Torre com a gàngster francès
* Jérôme com a gàngster francès
* Thomas Michel Meyer com a gàngster francès
* David Minetti com a gàngster francès
* Rémi Recher com a gàngster francès
* Yann Williot com a gàngster francès

## Referències

* ↑ «Vietnam latest news – Thanh Nien Daily». Arxivat de l'original el 2007-10-12. [Consulta: 3 juliol 2024].
* ↑ Bẫy rồng (2009)., Vietnamnet.vn.

## Enllaços externs

* Clash a Internet Movie Database (anglès)
* Clash at AllMovie
# Sanguisorba

Sanguisorba és un gènere de plantes amb flors. Les espècies del gènere són herbes perennes o arbusts menuts. El gènere és originari de les regions de clima temperat de l'hemisferi Nord.
La tija creix de 50 a 200 cm d'alt amb un conjunt de fulles basals. Les fulles són pinnades amb el marge serrat. Les flors són menudes produïdes en conjunts densos de 5 a 20 mm de llarg, cada flor té quatre pètals de color blanc a vermell.
Algunes espècies (especialment S. minor) es cultiven a petita escala i es mengen generalment en amanida.
Als Països Catalans es fan només dues espècies: Sanguisorba minor i Sanguisorba ancistroides

## Taxonomia

* Sanguisorba albanica
* Sanguisorba alpina
* Sanguisorba ancistroides
* Sanguisorba annua
* Sanguisorba applanata
* Sanguisorba armena
* Sanguisorba canadensis - Canadà
* Sanguisorba caucasica
* Sanguisorba cretica
* Sanguisorba diandra
* Sanguisorba dodecandra - Itàlia
* Sanguisorba filiformis
* Sanguisorba hakusanensis -
* Sanguisorba hybrida
* Sanguisorba magnifica
* Sanguisorba menendezii - Canàries
* Sanguisorba menziesii
* Sanguisorba minor -
* Sanguisorba obtusa - Japó
* Sanguisorba officinalis -
* Sanguisorba stipulata
* Sanguisorba tenuifolia - Àsia

## Cultiu i usos

Les sanguisorbes toleren la secada, la calor i el fred. Les fulles tenen vitamina C.

## Referències

* Sanguisorba in Cultivation Royal Horticultural Society, June 2007.

## Enllaços externs

* Medicinal uses of Burnet in Armenia
# Teomèstor

Teomèstor (en llatí Theomestor, en grec antic Θεομήστωρ) fou un militar de Samos, fill d'Andròdames, que va arribar a tirà de l'illa.
Va dirigir un dels vaixells perses a la batalla naval de Salamina l'any 480 aC, i pels seus serveis en aquella batalla el rei Xerxes I de Pèrsia li va donar la tirania de l'illa de Samos segons diu Heròdot.

## Referències

* ↑ Theomestor a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1079
# Punta dels Tous

La Punta dels Tous és una muntanya de 557 metres que es troba al municipi de la Bisbal de Montsant, a la comarca catalana del Priorat.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Associació per a uns Diagnòstics, Intervencions i Resultats Comuns a Europa

Associació per a uns Diagnòstics, Intervencions i Resultats Comuns a Europa, ACENDIO (The Association for Common European Nursing Diagnoses, Interventions and Outcomes) és una associació de socis i institucions europees amb seu a Irlanda.
Es va fundar l'any 1995 per treballar per al desenvolupament d'un llenguatge comú en la descripció de la pràctica infermera. Amb aquest propòsit, l'ACENDIO dona suport al ICN, Consell Internacional d'Infermeres (International Council of Nurses) en la confecció de la ICNP, Classificació internacional per a la pràctica d'infermeria (International Classification of Nursing Practice).
L'any 2017, ACENDIO i la Asociación Española de Nomenclatura, Taxonomía y Diagnóstico de Enfermería (AENTDE) van organitzar una convenció internacional sota el títol «eSalud y lenguajes enfermeros estandarizados: apoyando la práctica, avanzando la ciencia», que va tenir lloc a València els dies 23, 24 i 25 de març.

## Vegeu també

* Asociación Española de Nomenclatura, Taxonomía y Diagnóstico de Enfermería

## Referències

* ↑ «Taxonomies infermeres: la normalització del llenguatge d'infermeria. 5: Un llenguatge infermer comú». Universitat de Barcelona. CRAI Biblioteca Campus Bellvitge. [Consulta: 23 gener 2018].
* ↑ Hannah, Kathryn J.; Hussey, Pamela; Kennedy, Margaret A.; Ball, Marion J. Introduction to Nursing Informatics. Springer, 2014, p. 300–301. ISBN 978-1-4471-2999-8 [Consulta: 23 gener 2018].
* ↑ «Simposium Internacional AENTDE-ACENDIO» (en castellà). AENTDE, 2017. Arxivat de l'original el 9 de juliol 2017. [Consulta: 23 gener 2018].

## Enllaços externs

* ACENDIO (web corporativa)
# Surera de Burriac

La Surera de Burriac és un arbre que es troba al Parc de la Serralada Litoral, el qual té el tronc més gruixut de totes les sureres del susdit parc.

## Entorn

És situada a l'antic camí que unia Cabrils i Cabrera de Mar passant per les planes de Montcabrer i la Font Picant. Fou emprada com a arbre de terme per indicar la frontera entre els dos municipis en aquestes planes. Uns inoportuns pins veïns, situats entre la surera i el castell de Burriac, amaguen el castell i impedeixen fer una bona fotografia component ambdós elements.

## Aspecte general

El seu tronc fa 2,96 metres de circumferència. La soca es bifurca gairebé arran de terra i forma dues branques potents. L'alçària no és excepcional (10 metres), però la capçada és arrodonida i força plena.

## Accés

És ubicada a Cabrils: al poble, cerquem el carrer de la font de Cabrera i el seguim amunt fins que s'acaba l'asfalt i esdevé una pista de terra que baixa cap a la Font Picant de Cabrera. La surera és a l'esquerra, just quan acaba l'asfalt. Coordenades: x=448302 y=4598203 z=259.

## Observacions

És anomenada també Surera de les Planes i està inclosa en el Patrimoni Natural de Cabrils.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàgs. 104-105.
* ↑ La Creu de Montcabrer - Tribuna Maresme Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
* ↑ Els arbres protegits de Cabrils - Ajuntament de Cabrils (català)

## Enllaços externs

* Wikiloc (català)
* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
* Gremi d'Hosteleria del Maresme Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (català)
# CMTV

El CMTV (abreviació del portuguès Correio da Manhã, en català “correu del matí”) és un canal de televisió privat, disponible únicament per TV per cable i propietat del Grupo Confina. Es tracta d'un canal generalista portuguès creat el 17 de març del 2013 i com ha derivat del producte principal, el periòdic ''Correio da Manhã''. A més de Portugal, el canal també pot veure's a les antigues colònies portugueses de Moçambic i Angola. Es presenta com un canal de "reforç de la llengua portuguesa" quant a la graella de televisions disponibles als països lusòfons.

## Referències

* ↑ http://www.cmjornal.xl.pt/tv_media/detalhe/cmtv-chega-a-angola-e-mocambique190348733.html Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
# Algues vermelles

Les algues vermelles o rodòfits (Rhodophyta) són uns organismes fotosintètics que contenen clorofil·la a i que poden ser unicel·lulars o pluricel·lulars.

## Característiques

Presenten una gran diversitat de formes i grandàries. Es caracteritzen per l'absència de cèl·lules flagel·lades, la presència de pigments bilicromoproteids i ficobilisomes i l'absència de midó en els cloroplasts, ja que usen com a material de reserva el midó de florídies; els tilacoides són simples (rodoplasts). La reproducció sexual per oogàmia, amb cèl·lules especialitzades, carpogonis i espermacions (pot faltar-hi la sexualitat).

## Reproducció

Els cossos reproductors estan situats als extrems terminals i tenen forma oval amb una mena de banya a l'extrem. Els gametòfits i els esporòfits són similars. La reproducció pot ser per via sexual o asexual, la primera comporta la unió de l'òvul amb l'espermatozou i la segona la formació d'espores o la fragmentació de l'alga per formar nous individus.

## Taxonomia

La classificació dels rodòfits està encara en estudi. Segons Yoon hi ha set classes repartides en dues subdivisions:

### Subdivisió Cyanidiophytina

* Classe Cyanidiophyceae

### Subdivisió Rhodophytina

* Classe Bangiophyceae
* Classe Compsopogonophyceae
* Classe Florideophyceae
* Classe Porphyridiophyceae
* Classe Rhodellophyceae
* Classe Stylonematophyceae

## Usos

Les algues vermelles s'utilitzen especialment en el sector alimentari i en el farmacèutic. El producte més comercialitzat és l'agar-agar, que s'obté a partir d'algues vermelles, especialment del gènere Gelidium, Eucheuma i Gracilària, actuant com a pigment que els hi dona un color característic a cadascuna i formant catifes de color rosat o blanquinoses que arriben fins als 15 centímetres d'alçada. Aquestes algues presenten abundants ramificacions que agafen formes similars a ales i viuen durant tot l'any en roques d'aigües tranquil·les, on no els toca l'onatge directament, i prop de la superfície. També es troben en esquerdes i bassals. Són molt comunes a la mar Mediterrània i a l'est de l'Atlàntic, també se n'han trobades a Hawaii.

## Referències

* ↑ Yoon, Hwan Su, K. M. Müller, R. G. Sheath, F. D. Ott, y D. Bhattacharya, 2006. Defining the major lineages of red algae (Rhodophyta). J. Phycol. 42:482-492

## Vegeu també

* Cyanidioschyzon merolae
* http://www.cibsub.cat/bioespecie-corallina_elongata-32798