OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Daddy cool

Daddy cool és una pel·lícula de comèdia francesa de 2017 dirigida per Maxime Govare. S'ha doblat al català.
La pel·lícula es va rodar a París. La primera setmana als cinemes, 159.402 espectadors van veure Daddy cool a França. Al final de comercialitzar-se, el total acumulat d'espectadors va ser de 265.678.

## Sinopsi

L'Adrien, un home immadur de 40 anys, és abandonat per la Maude, de 35 i que vol formar una familia. En un intent per recuperar l'amor de la seva vida, l'Adrien decideix obrir una guarderia al seu l'antic apartament.

## Repartiment

* Vincent Elbaz: Adrien
* Laurence Arné: Maude
* Grégory Fitoussi: Renaud
* Jean-François Cayrey: Emmanuel
* Bernard Le Coq: Martin, l'oncle d'en Maude
* Juliette Pivolot: Juliette
* Abel Mansouri Asselain: Abel
* Maxence Chanfong-Dubois: Maxence
* Vanessa Demouy: Yasmine

## Referències

* ↑ Andreyev, Daniel. «Le meilleur des pires comédies françaises de 2017» (en francès), 22-12-2017. [Consulta: 10 novembre 2024].
* ↑ «Daddy cool». ésAdir. [Consulta: 10 novembre 2024].
* ↑ «Daddy Cool (2017)- JPBox-Office». jpbox-office.com. [Consulta: 7 abril 2018].
# Establiments Britànics de l'Àfrica Occidental

Els Establiments Britànics de l'Àfrica Occidental (BWAS) fou el nom col·lectiu usat per a les possessions britàniques a l'Àfrica Occidental durant una part de l'època colonial, tant com a terme geogràfic com a unitat administrativa. Diversos territoris britànics, ocupats des de finals de la dècada de 1780 i que els britànics van conservar fins a la seva descolonització en la dècada de 1960, van estar inclosos en el mateix. El seu antecedent foren els Territoris Britànics de l'Àfrica Occidental (BWAT) que van existir de 1821 a 1850.

## Jurisdicció històrica

L'entitat (abreujada BWAS) va existir entre el 19 de febrer de 1866 i el 24 de novembre de 1888, quan es va dissoldre. Estava sota l'autoritat d'un governador en cap (equivalent en rang a un governador general) amb seu a Freetown, a Sierra Leone.
Les diverses colònies van ser establertes per donar suport als esforços de la Marina Real Britànica i la seva Esquadra d'Àfrica Occidental més que per interessos econòmics o expansionistes.
Les altres colònies incloses en la jurisdicció a part de Sierra Leone van ser Gàmbia, la Costa d'Or (avui dia, Ghana) i la colònia de Lagos, que aleshores era l'única part de Nigèria que pertanyia als britànics.
El 1911 una expedició realitzada per les tropes colonials britàniques va obligar el regnant eze Nri a renunciar al poder ritual de la religió coneguda com a ikenga, posant fi al regne de Nri com a poder polític i incorporant-lo als establiments Britànics de l'Àfrica Occidental.

## Final

Després de la dissolució es va seguir mantenint una moneda única a tota la regió, la lliura de l'Àfrica Occidental Britànica, fins i tot a Nigèria del 1907 al 1962.
El 1954, la colònia britànica de la Costa d'Or va aconseguir l'autogovern, independitzant-se en 1957 sota el nom de Ghana. Nigèria va guanyar la seva independència el 1960, i poc després fou Sierra Leone, que gaudia d'autogovern des de 1958. Gàmbia es va independitzar el 1965.

## Referències

* ↑ Lovejoy, Paul. Identity in the Shadow of Slavery (en anglès). Continuum International Publishing Group, 2000, p. 63. ISBN 0-8264-4725-2.
* WorldStatesmen- Sierra Leone- British West Africa
# Gneu Servili Cepió (cònsol 203 aC)

Gneu Servili Cepió (en llatí: Cneus Servilius CN. F. CN. N. Caepio) era fill, o més probablement net del cònsol del 253 aC Gneu Servili Cepió. Formava part de la gens Servília, i era de la família dels Cepió.
Va ser pontífex al lloc de Gai Papiri Masó el 213 aC. Edil curul el 207 aC (va celebrar tres vegades els ludi Romani), pretor el 205 aC i cònsol el 203 aC. En el seu consolat va rebre la província de Brútium i va ser el darrer general que va combatre a Hanníbal a Itàlia, a la rodalia de Crotona. Quan Hanníbal va abandonar Itàlia, Cepió va passar a Sicília amb la intenció de creuar a Àfrica, però el senat, que tenia por que Cepió no obeís les seves ordres, el va cridar a Itàlia i va nomenar un dictador, Publi Sulpici Galba.
L'any 192 aC va ser enviat com a legat a Grècia per encoratjar als aliats romans a fer la guerra que es preparava contra Antíoc III el Gran. Va morir de pesta l'any 174 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «3. Caepio». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 12 maig 2024].
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXV, 2; XXVIII, 10, 38, 46; XXIX, 38; XXX, 1, 19, 24; XXXV, 23; XLI 26.
# Aepeomys

Aepeomys és un gènere de rosegadors de la família dels cricètids. Les dues espècies d'aquest grup són oriündes dels Andes de Veneçuela i l'Equador. Tenen una llargada de cap a gropa d'aproximadament 11 cm i una cua d'entre 8 i 12 cm. El pelatge dorsal és de color marró oliva a marró grisenc, mentre que el ventral és més pàl·lid.

## Referències

* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
# Miquel Peralta Viñes

Miquel Peralta Viñes (Alcoi, 23 de juliol de 1962) és un advocat i polític valencià, alcalde d'Alcoi, conseller de la Generalitat Valenciana i diputat a les Corts Valencianes i al Congrés dels Diputats.

## Biografia

Llicenciat en dret per la Universitat de València i militant del Partit Popular, fou escollit regidor d'hisenda d'Alcoi a les eleccions municipals espanyoles de 1995 i 1999, i en fou alcalde el 2000-2003. També ha estat vicepresident primer de la Diputació Provincial d'Alacant el 2000.
Deixà l'alcaldia quan fou nomenat Conseller d'Indústria, Comerç i Turisme de la Generalitat Valenciana el 21 de juny de 2003, càrrec que va deixar el 27 d'agost de 2004, quan fou nomenat Conseller de Justícia, Interior i Administracions Públiques. En juny de 2007 deixà la conselleria i fou elegit diputat a les eleccions a les Corts Valencianes de 2007. Tanmateix, el 2008 deixà l'escó per presentar-se a les eleccions generals espanyoles de 2008, en els que fou elegit diputat per la província d'Alacant. De 2008 a 2011 ha estat secretari segon de la Comissió Mixta de Relacions amb el Defensor del Poble

## Enllaços externs

* Currículum de Miguel Ignacio Peralta
* Miguel I. Peralta al web del Congrés dels Diputats
* Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
# Melomys

Melomys és un gènere de rosegador de la família dels múrids. Aquest gènere, estès per Austràlia, Nova Guinea i algunes illes veïnes, conté rosegadors de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 90 a 185 mm, una cua de 107 a 197 mm i d'un pes de fins a 200 g. Conté les següents espècies:
* Grup M. cervinipes
** Melomys aerosus
** Melomys capensis
** Melomys cervinipes
** Melomys fraterculus
** Melomys obiensis
** Melomys rubicola †
* Grup M. rufescens
** Melomys bougainville
** Melomys cooperae
** Melomys dollmani
** Melomys matambuai
** Melomys rufescens
** Melomys paveli
* Grup M.leucogaster
** Melomys arcium
** Melomys caurinus
** Melomys fulgens
** Melomys leucogaster
** Melomys talaudium
* Grup M.lutillus
** Melomys bannisteri
** Melomys burtoni
** Melomys frigicola
** Melomys howi
** Melomys lutillus
* Grup M.spechti
** Melomys spechti †

## Referències

* ↑ Novak, Ronald M. Johns Hopkins University Press. Walker's Mammals of the World, 6th edition, 1999. ISBN 9780801857898.
* ↑ Wilson, Don E. (ed.); Reeder, DeeAnn M. (ed). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
# Tarf

Tarf (Beta del Cranc / β Cancri) és l'estel més brillant de la constel·lació del Cranc amb magnitud aparent +3,50. El seu nom prové de l'àrab i significa «la punta», estant situat en una de les potes del cranc.
Altarf és un estel gegant taronja de tipus espectral K4III que s'hi troba a 290 anys llum del sistema solar. La seva lluminositat és 660 vegades superior a la del Sol i té un radi unes 50 vegades més gran que el radi solar, equivalent al 65% de la distància entre Mercuri i el Sol. Dins de les gegants se situa al costat de les més lluminoses, amb característiques molt semblants a les de Kochab (β Ursae Minoris), Etamin (γ Draconis) o Alpha Lyncis (α Lyncis). Va començar la seva vida sent un estel d'aproximadament 3 masses solars i actualment, en les últimes etapes de la seva evolució estel·lar, probablement estigui fusionant el seu heli intern en carboni i oxigen. Una peculiaritat d'Altarf és que és un estel de bari «lleu», sent la seva abundància en bari sis vegades major que la del Sol. En aquest tipus d'estels, el bari prové d'una company proper que va evolucionar abans i que avui és un nan blanc; en el cas d'Altarf, no obstant això, aquest última no ha estat detectat.
No obstant això, Altarf sembla tenir una tènue companya de magnitud 14, visualment a 29 segons d'arc. Probablement és una nana vermella, separada almenys 2600 ua de l'estel principal. El seu moviment parell per l'espai indica que són companyes reals.

## Referències

* ↑ «The Perkins catalog of revised MK types for the cooler stars» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 10-1989, pàg. 245–266. DOI: 10.1086/191373.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* 1 2 3 Artie Hatzes «Planetary companions in K giantsβCancri,μ Leonis, andβUrsae Minoris» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 6-2014, pàg. 67–67. DOI: 10.1051/0004-6361/201322608.
* ↑ Henrique Schmitt «Fundamental Parameters of 87 Stars from the Navy Precision Optical Interferometer» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 20-12-2017, pàg. 30-45. DOI: 10.3847/1538-3881/AA9D8B.
* ↑ «UBV photometry of stars whose positions are accurately known. VII». Astronomy and Astrophysics, 1993, pàg. 591–592.
* ↑ «Lithium in red giant stars: Constraining non-standard mixing with large surveys in the Gaia era». Astronomy and Astrophysics, 1-2020. DOI: 10.1051/0004-6361/201936360.
* 1 2 David W. Latham «Rotational and radial velocities for a sample of 761 Hipparcos giants and the role of binarity» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 07-12-2007, pàg. 209–231. DOI: 10.1088/0004-6256/135/1/209.
* 1 2 «The atmospheric parameters and spectral interpolator for the MILES stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 7-2011, pàg. 165–165. DOI: 10.1051/0004-6361/201116769.
* ↑ «Altarf» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 2 gener 2021].
* 1 2 «Altarf» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 2 gener 2021].
# Akeatxí

Els Akeatxí van ser una família secundària de nakharark armenis amb possessions territorials a Vaspurakan.
Els menciona Moisès de Khoren, que diu que van participar en la batalla d'Avarayr amb 300 homes incorporats a l'exèrcit d'Armènia al costat de Vardan I Mamikonian.
Cap a l'any 895 el rei d'Armènia va atacar el de Vaspurakan. La ciutadella de Van, on residia la princesa, va ser assetjada i després d'una breu resistència el seu defensor, de la família Akeatxí, la va entregar. El 906 una incursió musulmana va arribar fins prop de Van i la va rebutjar Tadeu Akeatxí, governador de Shamiran i del districte de Djuash (al nord-est de Vaspurakan) a la batalla de Phaitakshtan; un altre combat va tenir lloc a Gerat. Els atacs àrabs es van estendre per la regió del llac Urmia (principalment per Zarevand al nord-oest) i Shahpuh Akeatxí, un germà de Tadeu, va morir en un combat lliurat a Liugik. A partir de mitjans del segle x no se'ls menciona més.

## Referències

* ↑ Adontz, Nicholas. Armenia in the period of Justinian : the political conditions based on the naxarar system. Lisboa: Calouste Gulbenkian Foundation, 1970, p. 298.
# Api Claudi Pulcre (cònsol 185 aC)

Api Claudi Pulcre (llatí: Appius Claudius Ap. f. P. n. Pulcher) va ser un magistrat romà del segle ii aC. Era fill d'Api Claudi Pulcre, cònsol l'any 212 aC, i germà de Publi Claudi Pulcre, cònsol el 184 aC.
L'any 197 aC i fins al 195 aC va ser tribú militar i va servir sota Tit Quinti Flaminí a Grècia en la guerra contra Filip V de Macedònia.
L'any 191 aC era altre cop a Grècia servint sota Marc Bebi Tàmfil contra Antíoc III el Gran, i més tard sota el cònsol Marc Acili Glabrió contra els etolis. El 187 aC va ser pretor i li va correspondre la regió de Tàrent com a província.
El 185 aC va ser elegit cònsol juntament amb Marc Semproni Tudità i va derrotar parcialment als ingauns lígurs. Va interferir violentament als comicis per afavorir l'elecció del seu germà Publi al consolat. Va dirigir una ambaixada al rei Filip V de Macedònia l'any 184 aC, quan se sospitava que aquest rei preparava una nova guerra, i el 176 aC va ser enviat com ambaixador a la Lliga Etòlia on es va oposar a la influència de Perseu de Macedònia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 769.
# Myomyscus

Myomyscus és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Les espècies d'aquest grup són oriündes de la península Aràbiga i de l'Àfrica oriental i Meridional. Tenen una llargada de cap a gropa de 8–12 cm, la cua de 8–15 cm i un pes de 20–45 g. Els seus hàbitats naturals són les sabanes i els matollars secs, així com els boscos.

## Referències

* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
# Pàmmenes de Tebes

Pàmmenes (en grec antic Παμμένης Pamménēs; en llatí Pammĕnēs) fou un general tebà.
Era company polític i amic d'Epaminondes. Quan el príncep Filip (més tard Filip II de Macedònia) fou enviat com a ostatge a Tebes, va ser posat sota custòdia de Pàmmenes. El 371 aC quan es va fundar Megalòpolis els espartans tenien el propòsit d'atacar-la i Pàmmenes fou enviat amb mil soldats per defensar-la.
El 352 aC un partit de Megalòpolis volia dissoldre la comunitat i que cada grup tornés als seus cantons originals; aquest partit va demanar ajut a Mantinea i a Esparta; la Lliga Arcàdia va cridar en ajut a Tebes, que va enviar a Pàmmenes, aquesta vegada amb tres mil homes i 300 cavallers; amb aquestes forces Pàmmenes va imposar el punt de vista de mantenir la unió i va obligar a tornar als que se n'havien anat.
Quan el sàtrapa Artabazos II es va revoltar, Pàmmenes va anar en ajut seu amb 5.000 tebans, i va derrotar les forces perses en dues grans batalles, però Artabazos va sospitar que conspirava amb els seus enemics i el va arrestar i el va enviar als seus germans Òxitras (Ὀξύθρας) i Dibicte (Διβίκτος).
Fou un notable pederasta i es diu que mentre el jove príncep Filip va estar sota la seva custòdia va ser obligat a mantenir una relació sexual amb el seu guardià.

## Notes

* ↑ Pausanias, Description of Greece, viii. 27
* ↑ Plutarc, Vides paral·leles, "Pelopidas", 26
* ↑ Diodor Sícul, Bibliotheca, xv. 94
* ↑ Diodor Sícul, xvi. 34
* ↑ Poliè el Macedoni, Strategemata, v. 16, vii. 33
* ↑ Plutarc, Moralia, "Symposiacs", i. 2, "Dialogue on Love", 17; Libanius, Oratio in Aeschinem

## Referències

* Smith, William (editor). A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès), 1870.
* "Pàmmenes (2)" Arxivat 2013-11-02 a Wayback Machine., Boston, (1867)
# Tau1 d'Aquari

    Per altres sistemes estel·lars amb designació de Bayer, vegeu τ² Aquarii.
Tau¹ d'Aquari (τ¹ Aquarii) és una estrella de la Constel·lació d'Aquari. Està aproximadament a 260 anys llum de la Terra.
τ¹ d'Aquari és una nana de la seqüència principal blanca del tipus A i de la magnitud aparent +5,68.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Catalogue of two-dimensional spectral types for the HD stars, Vol.4. Indicat a la font segons: SIMBAD. Autor: Nancy Houk. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1988.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2012. DOI: 10.1051/0004-6361/201117691.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ralf-Dieter Scholz «Astrophysical supplements to the ASCC-2.5: Ia. Radial velocities of ∼55000 stars and mean radial velocities of 516 Galactic open clusters and associations». Astronomische Nachrichten, 9, 11-2007, pàg. 889-896. DOI: 10.1002/ASNA.200710776.
# Stenocephalemys

Stenocephalemys és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Les espècies d'aquest grup són oriündes d'Eritrea i Etiòpia. Tenen una llargada de cap a gropa de 12–20 cm, una cua d'11–17 cm i un pes de 100–140 g. El seu pelatge és suau i espès. Els seus hàbitats naturals són els matollars i herbassars situats a altituds de fins a 4.000 msnm.

## Referències

* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.
# Oxatres de Paretacene

Òxatres (en llatí Oxathres, en grec antic Ὀξάθρης Oxáthres) fou un noble persa, fill d'Abúlites el sàtrapa de Susiana sota Darios III de Pèrsia; com a fill del sàtrapa va menar el contingent de Susiana que va lluitar pel rei a la batalla d'Arbela l'any 331 aC.
Quan Alexandre el Gran es va acostar a Susa, el seu pare va enviar Òxatres a trobar-lo per fer submissió de la satrapia de Susiana. Va ser rebut favorablement i nomenat governador o sàtrapa de la Paretacene, càrrec que va conservar fins al retorn d'Alexandre de l'Índia, quan el rei el va fer executar per mala administració de la província. Segons Plutarc Alexandre el va matar amb la seva pròpia mà. També en parlen Flavi Arrià, Quint Curci Ruf i Diodor de Sicília.

## Referències

* ↑ 4.Oxathres a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 74
# Tau de l'Àguila

Tau de l'Àguila (τ Aquilae) és una estrella de la constel·lació de l'Àguila. Tau de l'Àguila és una estrella gegant taronja del tipus K de la magnitud aparent 5,51. Està aproximadament a 527 anys llum de la Terra.

## Referències

* ↑ «High-resolution spectroscopic survey of 671 GK giants. I - Stellar atmosphere parameters and abundances» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 12-1990, pàg. 1075–1128. DOI: 10.1086/191527.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 3 Steven Majewski «Determining ages of APOGEE giants with known distances» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 20-01-2016. DOI: 10.3847/0004-637X/817/1/40.
* ↑ «APOGEE Data and Spectral Analysis from SDSS Data Release 16: Seven Years of Observations Including First Results from APOGEE-South». Astronomical Journal, 3, 9-2020. DOI: 10.3847/1538-3881/ABA592.
# Puig d'en Boronet

El Puig d'en Boronet és un turó de 315 m en el terme municipal de Sitges. Situat en el Parc Natural del Garraf, és un mirador excel·lent, amb vistes a Sitges i Ribes.
Diversos camins permeten ascendir-ne al cim: des de Sitges, per la urbanització de Quint Mar, des de Ribes per la urbanització Mas Alba, des de Vallcarca per l'ermita de la Trinitat.
En el cim del Puig es dreça la Creu de Sant Isidre, bastida entre 1953 i 1955 per un grup de membres de l'Agrupació Excursionista de Sitges "Amunt". El monument, de vuit metres d'alçada, té una base de tres graons, sobre els que s'alça un tronc cònic rematat per una creu, tot en pedra. L'escultura està decorada amb l'escut de l'Agrupació Excursionista i vuit terracotes, dues de grans (representant el Sant Crist i la Mare de Déu del Vinyet), i sis de menors (Sant Llorenç i Sant Isidre, noms de cims veïns, Sant Bernat de Menthon, patró dels excursionistes, Sant Bartomeu i Santa Tecla, patrons de Sitges, i Sant Sebastià, nom molt vinculat a aquesta població).

## Enllaços externs

* Descripció del puig i itineraris per accedir-hi des de Sitges
* Itinerari i mapa per pujar des de Vallcarca Arxivat 2007-06-13 a Wayback Machine.
* Fotografia de la creu Arxivat 2009-06-08 a Wayback Machine.
# Johan August Meijerfeldt el Vell

Johan August Meijerfeldt el Vell (o Johann August Meyerfeldt; * 1664 a Põltsamaa, Livònia Sueca; † 9 de novembre 1749 a Sövde, Escània) va ser un general suec i membre del Consell Privat Suec, així com Governador General suec de la Pomerània Sueca.

## Biografia

Johan August Meijerfeldt va néixer el 1674 fill de nobles suecs: el Tinent Coronel Andreas Meyer i la seva esposa Katharina Wolf. El 1683 començà la seva carrera militar en un regiment de cavalleria suec a la Livònia sueca. Prengué part com a coronel a les batalles de: Narva, Klissow i Thorn. El rei Carles XII el nomenà, el 1704, General Major de cavalleria. El 1704 també participà en la Batalla de Poznań. El 1705 rebé el títol de baró. El 1708 s'oposà al pla de Carles XII d'avançar cap a la llunyana Ucraïna. Després de la derrota aPoltava, el 1709, seguí a l'exili el seu monarca a Bender. El 1710 a la Helsinborg comandà l'ala dreta sueca. Després de retornar de l'exili a Bender el 17 d'agost de 1710 fou nomenat Tinent General i fou nomenat comandant de la fortalesa de Stettin. El gener de 1711 fou enviat en missió diplomàtica a Constantinoble i Itàlia.
El juliol de 1711 es va convertir en vicegovernador general i el 1713 fou nomenat conseller privat i governador general de la Pomerània Sueca. En el mateix any hagué de cedir Stettin a les tropes russes, i retirar-se amb un salconduit a Stralsund. Va dirigir l'Almirallat suec entre el 1716 i el 1717. El 1720 fou president de la Cancelleria del Reich. Després de la retirada dels danesos de Pomerània, que hi foren del 1715 al 1721, recuperà el seu càrrec com a Governador General de la Pomerània Sueca.
Després del Tractat d'Estocolm es va oposar a la desmobilització de les seves tropes, de fet va doblar-ne el nombre mentre millorava les fortificacions de Stralsund. El delegat de la Pomerània Sueca al Reichsrat alemany va donar suport a la política de l'emperador, encara que el suport a la Pragmàtica Sanció no era coherent amb la línia política oficial sueca.

## Família

Johan August Meijerfeldt es casà dues vegades. La primera el 1707 amb Anna Maria Törmflycht (1685–1710), i la segona el 1717 amb Brigitte von Barnekow (1700–1771). Johan August Meijerfeldt el Jove, un dels fills del seu segona matrimoni, arribà a ser Mariscal de Camp.

## Bibliografia

* Werner Buchholz: Meyerfeldt (Meyerfeld, Meijerfeldt), Johann August. In: Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 17, Duncker & Humblot, Berlin 1994, S. 390 f.
* Meijerfeldt, Johan August. In: Nordisk familjebok. Band 17. Zweite Auflage. Stockholm 1904–1926, S. 1480 f. (schwedisch)
# Uromys

Uromys és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Les espècies d'aquest grup són oriündes de Melanèsia i Austràlia. Tenen una llargada de cap a gropa de 20-34 cm, la cua de 23-38 cm i un pes de 350-1.020 g. El pelatge és curt i sovint bast. S'alimenten de núcules, fruita i flors. La majoria d'espècies d'aquest gènere són arborícoles.

## Referències

* ↑ Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 2 volums. 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 2005. ISBN 978-0-8018-8221-0.