OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Abadia de les Dames

L'abadia de les Dames és una de les dues grans abadies de Caen. L'església abacial de la Trinitat acull la tomba de Matilde de Flandes des de 1083, perquè Matilde era l'esposa de Guillem el Conqueridor. Des de 1986, és la seu del Consell Regional de la Baixa Normandia.

## Història

El 1059, Guillem el Conqueridor i la seva esposa Matilde de Flandes funden a Cauen dues abadies benedictines: l'abadia dels Homes, dedicada a sant Esteve, i l'abadia de les Dames, consagrada a la Santíssima Trinitat. Els treballs a l'església de l'abadia de les Dames es van iniciar el 1062 i van finalitzar el 1130. Les obres es van iniciar per l'absis en el segle xi, i s'afegiren amb posterioritat els boterells en l'exterior per al reforç de l'edifici.
Matilde morí l'any 1083, i la seva tomba continua situada en el cor de l'església.
Durant la Revolució francesa, les religioses van ser expulsades de l'abadia el 1791, per tornar el 1820 -quan l'abadia es convertí en «hospital»- i hi continuaren fins a 1980. El 1865, l'església de l'abadia va passar a ser l'església parroquial del barri i fou profundament restaurada. Durant el segle xviii, la volta va ser demolida per ser novament reconstruïda. En el segle xix, la façana i les torres van ser objecte d'una reconstrucció integral.
Al juny de 1944, durant la batalla de Normandia i la batalla de Caen, l'església i l'abadia van quedar relativament a resguard dels bombardejos, encara que la ciutat va quedar en la seva major part arrasada. Una última restauració de l'interior de l'església va tenir lloc entre 1990 i 1993.

## Galeria d'imatges

* Absis de l'antiga església abacial
* Pòrtic de l'Hôtel-Dieu
* Pavelló Sainte-Anne

## Arquitectura

La nau està vorejada per arcades amb arcs de mig punt, amb una galeria superposada (trifori) que serveix com a suport a un arc ogival. És, de fet, el primer arc ogival construït a Normandia, i data de 1130.
El transsepte en el centre de l'església conté l'altar. El transsepte nord és d'estil romànic, i s'obre cap a un petit absis (la capella del Santíssim Sagrament) que acull el tabernacle. El transsepte sud presenta columnes gòtiques integrades en la decoració romànica.
El cor finalitza en un absis guarnit per quatre columnes i per una galeria decorada per animals fantàstics.
Existeix igualment una cripta amb nombroses columnes.

## Fonts

* Lucien Musset, La Normandie Romane, 1. Basse-Normandie, La Pierre-qui-Vire, Éditions Zodiaque, 1967.
* Cartell informatiu de l'església.

## Enllaços externs

* Romanes.com: Fotografies de l'abadia de les Dames de Caen.
* Abadia de les Dames al Cercle Romànic.
# Adrià Ortolà i Vañó

Adrià Ortolà i Vañó (Xàbia, Marina Alta, País Valencià, 20 d'agost de 1993) és un jugador de futbol professional valencià, que juga com a porter al Girona FC.
Va començar a jugar a futbol en l'equip de la seua localitat natal, el CD Xàbia. Després de passar per les categories benjamí i aleví, el 2005 va fitxar per l'Alacant CF, equip on hi va jugar en la categoria cadet. L'estiu del 2008 va arribar al Vila-real CF. Va arribar a ser convocat amb el primer equip per a jugar contra el Barça B el 5 de gener del 2013, va veure tot el partit des de la banqueta.
Va debutar amb la selecció espanyola sub-19 el 26 de juliol del 2011 contra Turquia. El mes de maig del 2013 es va oficialitzar la seua convocatòria, per part de Julen Lopetegui, amb la selecció de futbol d'Espanya sub-20 per a disputar el mundial de Turquia sub-20.
Després de molts mesos especulant amb la seua possible arribada al filial del Barça, el 9 de juliol del 2013 es va fer oficial el seu fitxatge pel Barça B, va firmar un contracte de tres anys amb una clàusula de rescissió de dotze milions d'euros.
El 30 de novembre del 2013 va debutar amb el filial blaugrana en la Lliga Adelante, va ser en la victòria 1-2 al camp del Córdoba CF.
L'estiu del 2016 es va fer oficial la seua cessió al Deportivo Alavés per una temporada, amb possibilitat d'ampliar-la a una segona. L'Alabès acabava d'ascendir a la Primera divisió.
Després d'un any de cessió al Deportivo Alavés, el 2017 torna a la disciplina del Barça B després de l'ascens d'aquest a la segona divisió. Alternarà aquesta posició al filial amb la de tercer porter del primer equip.

## Referències

* ↑ «Adrián Ortolá ficha como portero para el Cadete A del Vila-real CF» (en castellà). Las Provincias. Arxivat de l'original el 2013-03-06. [Consulta: 3 juny 2013].
* ↑ «Convocatoria para el partido ante el FC Barcelona B» (en castellà). Vila-real CF. Arxivat de l'original el 2013-02-10. [Consulta: 4 juny 2013].
* ↑ «Turkey sub-19 VS. Spain sub-19 3 - 0» (en castellà). Soccerway. [Consulta: 3 juny 2013].
* ↑ «Adrián Ortolá debuta con la selección sub 19 en el Europeo» (en castellà). Notícies Marina Alta. [Consulta: 3 juny 2013].
* ↑ «Deulofeu, único convocado del Barça a la Selección Sub-20» (en castellà). Diari Sport. [Consulta: 6 juny 2013].
* ↑ «El Barça fitxa el porter Adrià Ortolà per al filial». Diari Ara. [Consulta: 10 juliol 2013].
* ↑ «Adrià Ortolá signarà aquest dijous amb el Barça B». FC Barcelona. [Consulta: 10 juliol 2013].
* ↑ «1-2. Un Córdoba desconocido cede primera derrota de la temporada en su campo» (en castellà). Mundo Deportivo, 30-11-2013. [Consulta: 4 desembre 2013].
* ↑ «El Barça cedeix Adrián Ortolá a l'Alabès per una temporada amb opció a una altra». CCMA, 11-07-2016. [Consulta: 12 juliol 2016].
* ↑ «Ortolá firmó su nuevo contrato con el Barça hasta 2020». Mundo Deportivo.

## Enllaços externs

* Estadístiques a Soccerway (castellà)
* Fitxa a Transfermarkt (castellà)
# Mintxo Nikolov

Mintxo Nikolov (búlgar: Минчо Николов) (valor desconegut, 14 de setembre de 1952) és un remer búlgar, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on fou cinquè en la competició de quàdruple scull del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, va guanyar la medalla de bronze en la mateixa competició. Formà equip amb Lubomir Petrov, Ivo Roussev i Bogdan Dobrev. Durant la seva carrera esportiva va participar en diverses edicions del Campionat del Món de rem.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Mincho Nikolov». [Consulta: 24 abril 2023].
* ↑ «Mintcho Nikolov», 11-01-2021. Arxivat de l'original el 2021-01-11. [Consulta: 24 abril 2023].
# Nebulosa de l'Espirògraf

La nebulosa de l'Espirògraf és una nebulosa planetària en la Via Làctia. El nom deriva del patró intricat de la nebulosa, que s'assembla al patró creat fent servir un espirògraf, una joguina que produeix patrons geomètrics (específicament, hipotrocoides i epitrocoides) en paper.

## Història

Fa només uns pocs milions d'anys la nebulosa era una gegant vermellacomuna. En esgotar-se-li el combustible nuclear la capa externa va començar a expandir-se, deixant un romanent calent en el nucli destinat a esdevenir una nana blanca. Se situa a uns 2.000 anys llum de distància i té una amplada de 0,3 anys llum.

## Referències

* ↑ «Spectrophotometry of the central stars of four planetary nebulae» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 1954, pàg. 243–252. DOI: 10.1086/145816.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: The General Catalogue of Trigonometric Stellar Parallaxes, Fourth Edition. Autor: William Foster van Altena. Pàgina: 0. Data de publicació: 1995.
* ↑ «Vitesses radiales. Catalogue WEB: Wilson Evans Batten. Radial velocities: The Wilson-Evans-Batten catalogue». Astronomy and Astrophysics, 12-1995, pàg. 269–280.

## Enllaços externs

* The Spirograph Nebula (IC 418) - STScI Press Release (anglès)
# Rita Marzoa i Font

Rita Marzoa i Font (Sitges, 1968) és una periodista catalana.

## Biografia

Estudià Periodisme a la Universitat Autònoma de Barcelona i s'inicià a la premsa en mitjans de comunicació locals (Ràdio Sitges, Ràdio Ribes, Ràdio Maricel i col·laboracions amb el club de premsa de la Blanca Subur a l'Eco de Sitges. Posteriorment va ser corresponsal de Catalunya Ràdio i del diari Avui a Tarragona.
És membre del Grup de Periodistes Ramon Barnils, entitat de la qual va ser la primera presidenta (2001-2003). El juliol de 2015 va esdevenir membre del consell de govern de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals a propòsit d'ERC.
Molt vinculada a la seva Sitges natal, on col·labora en gran nombre d'iniciatives ciutadanes, ha intervingut en la Festa Major com a membre del ball de gitanes. En va ser la pregonera l'any 2004.

## Referències

* ↑ «Sitges.com». Arxivat de l'original el 2010-07-20. [Consulta: 8 març 2010].
* ↑ Comunicalia
* ↑ «'Esguard', la primera revista en català per a iPad». El Periódico de Catalunya, 12-09-2012.
* ↑ «Rita Marzoa presentarà un debat televisiu». E-noticies.cat, 08-05-2009. [Consulta: 11 juliol 2013].
* ↑ C. R., A. «Rita Marzoa, a punt de convertir-se en consellera de la CCMA». Ara Estiu, 18-07-2015.
* ↑ «La periodista Rita Marzoa serà la pregonera de la Festa Major 2004». Vilaweb, 22-07-2004. [Consulta: 11 juliol 2013].
# Batalla de les illes Lípares

La batalla de les illes Lípares fou un enfrontament naval que tingué lloc l'any 260 aC entre l'armada romana dirigida pel cònsol Gneu Corneli Escipió Asina i la flota cartaginesa dirigida pel senador Boodes (subordinat d'Hanníbal Giscó) en el context de la Primera Guerra Púnica. El resultat fou una contundent victòria cartaginesa i la captura de tota la flota romana.

## Preludi

Després de la victòria romana en la batalla d'Agrigent, els romans, que per aquells moments encara no tenien una flota capaç d'enfrontar-se als cartaginesos pel control del Mediterrani, decidiren construir-ne una. En menys de dos mesos avararen 150 naus que es posaren sota el comandament del cònsol Gneu Corneli Escipió i salparen rumb a Sicília.
En arribar, Escipió va rebre les notícies que la ciutat de Lípara estava disposada a canviar de bàndol i fer costat als romans, així que, ansiós per aconseguir una victòria, va salpar amb part de la seva flota cap allà.
Hanníbal Giscó, quan va ser informat dels moviments dels romans, va enviar cap allí a una petita flota de vint naus sota el comandament del senador Boodes.

## Batalla

Boodes, navegant durant la nit, va aconseguir arribar al port de Lípara sense ser vist i va bloquejar la flota romana amb les seves naus. Amb l'arribada del nou dia, els inexperts mariners romans, en veure les naus de Cartago, fugiren terra endins abandonant Escipió, que es veié obligat a rendir-se.

## Conseqüències

La derrota va portar una gran vergonya sobre la persona de Gneu Corneli Escipió, que rebé el sobre nom d'Asina ('ase'), si bé amb el temps aconseguiria ser escollit de nou cònsol l'any 254 aC. El comandament de la flota recaigué en Gai Duïl·li, comandant de les tropes de terra, que aquell mateix any derrotaria Hanníbal Giscó en la batalla de Miles.

## Referències

* ↑ Bouchot, F. Polybe: Histoire générale (en francès). Charpentier, 1847, p. 25 [Consulta: 27 abril 2022].
* ↑ Hampton, J. The general history of Polybius [books 1-17 tr. by mr. Hampton 5th ed], 1823, p. 25 [Consulta: 27 abril 2022].

## Bibliografia

* Polibi, Històries, I 6.
# Testador

El testador és la persona física que atorga testament. Pel testament, el causant ordena la seva successió per a després de la seva mort.
A Catalunya, en virtut de la llei 40/1991, de 30 de desembre, modificada per la llei 10/2008, de 10 de juliol, del llibre quart del Codi civil de Catalunya, relatiu a les successions, són incapaços per a testar els menors de catorze anys i els qui no tenen capacitat natural en el moment de l'atorgament.

## Referències

* ↑ «LLEI 40/1991, de 30 de desembre. Codi de successions per causa de mort en el dret civil de Catalunya.». Parlament de Catalunya, 30-12-1991. [Consulta: 10 novembre 2024].
* ↑ «Llei 10/2008, de 10 de juliol, del llibre quart del Codi civil de Catalunya, relatiu a les successions.». Parlament de Catalunya, 10-07-2008. [Consulta: 10 novembre 2024].
# Nebulosa rellotge de sorra

La Nebulosa del rellotge de sorra (també coneguda com a MyCn 18) és una nebulosa planetària jove situada en la sudenca constel·lació de la Mosca a uns 8.000 anys llum de la Terra. Fou descoberta per Annie Jump Cannon i Margaret W. Mayall durant el seu treball sobre el Catàleg Henry Draper estès (el catàleg fou elaborat entre el 1918 i el 1924). Originàriament se la considerà una petita nebulosa planetària difusa. Amb la millora dels telescopis i de les tècniques fotogràfiques, Raghvendra Sahai i John Trauger del Jet Propulsion Laboratory s'observaren el 18 de gener de 1996. la forma de rellotge de sorra de la nebulosa i li donaren nom. Es pensa que la forma de la nebulosa és deguda a l'expansió de vents estel·lars ràpids dins d'un núvol d'expansió lenta més dens prop de l'equador que en els seus pols.
La nebulosa del rellotge de sorra ha estat fotografiada per la Càmera planetària i de gran angular 2 del Telescopi espacial Hubble.
No s'ha de confondre amb una altra nebulosa amb el mateix nom de rellotge de sorra'' que es pot localitzar a la Nebulosa de la Llacuna

## Referències

* ↑ Eva Gloria Villaver Sobrino «The Magellanic Cloud Calibration of the Galactic Planetary Nebula Distance Scale» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 10-12-2008, pàg. 194–202. DOI: 10.1086/592395.
* ↑ Afirmat a: VizieR Online Data Catalog: UCAC4 Catalogue (Zacharias+, 2012). Autor: Arne Henden. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: juliol 2012.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ «M8 Detail». Arxivat de l'original el 1996-12-25. [Consulta: 14 febrer 2010].
* ↑ «Common Names for Messier Objects». Arxivat de l'original el 2010-03-14. [Consulta: 14 febrer 2010].

## Enllaços externs

* STScI. Hubble Finds an Hourglass Nebula around a Dying Star. Press release: Space Telescope Science Institute. January 16, 1996.
Coordenades: 13$^h$ 39$^m$ 35.12$^s$; −67° 22′ 51.45″
# Al-Hurr ibn Yazid

Al-Hurr ibn Yazid ar-Riyahí (àrab: الحر بن يزيد الرياحي, al-Ḥurr b. Yazīd ar-Riyāḥī) fou un militar àrab omeia.
El governador musulmà de l'Iraq, Ubayd-Al·lah ibn Ziyad el va enviar amb 1.000 cavallers contra al-Hussayn ibn Alí que avançava cap a Kufa, amb ordres de no deixar-lo passar. Li va barrar el pas, la qual cosa va obligar l'alida a establir el seu campament a la zona àrida de Karbala. Quan Ubayd-Al·lah va enviar Úmar ibn Sad ibn Abi-Waqqàs a combatre al-Hussayn, al-Hurr es va posar del costat de l'alida i va morir en combat el 10 d'octubre del 680 a la batalla de Karbala.

## Bibliografia

* W. Muir, The Caliphate, 1924

## Enllaços externs

* Al-Hurr ibn Yazid a la Biblioteca islàmica Qul
# Procés telegràfic

En la teoria de la probabilitat, el procés telègraf és un procés estocàstic en temps continu sense memòria que mostra dos valors diferents. Modela el soroll d'explosió (també anomenat soroll de crispetes o senyal de telègraf aleatori). Si els dos valors possibles que pot prendre una variable aleatòria són $c_{1}$ i $c_{2}$, aleshores el procés es pot descriure mitjançant les equacions mestres següents:
$\partial _{t}P(c_{1},t|x,t_{0})=-\lambda _{1}P(c_{1},t|x,t_{0})+\lambda _{2}P(c_{2},t|x,t_{0})$
i
$\partial _{t}P(c_{2},t|x,t_{0})=\lambda _{1}P(c_{1},t|x,t_{0})-\lambda _{2}P(c_{2},t|x,t_{0}).$
on $\lambda _{1}$ és la taxa de transició per passar de l'estat $c_{1}$ declarar $c_{2}$ i $\lambda _{2}$ és la taxa de transició per passar de l'estat $c_{2}$ declarar $c_{1}$. El procés també es coneix sota els noms de procés Kac (després del matemàtic Mark Kac), i procés aleatori dicotòmic.

## Solució

L'equació mestra s'escriu de manera compacta en forma de matriu introduint un vector $\mathbf {P} =[P(c_{1},t|x,t_{0}),P(c_{2},t|x,t_{0})]$ ,
${\frac {d\mathbf {P} }{dt}}=W\mathbf {P}$
on
$W={\begin{pmatrix}-\lambda _{1}&\lambda _{2}\\\lambda _{1}&-\lambda _{2}\end{pmatrix}}$
és la matriu de velocitat de transició. La solució formal es construeix a partir de la condició inicial $\mathbf {P} (0)$ (això ho defineix a $t=t_{0}$, l'estat és $x$ ) per
$\mathbf {P} (t)=e^{Wt}\mathbf {P} (0)$
Es pot demostrar que
$e^{Wt}=I+W{\frac {(1-e^{-2\lambda t})}{2\lambda }}$
on $I$ és la matriu identitària i $\lambda =(\lambda _{1}+\lambda _{2})/2$ és la taxa de transició mitjana. Com $t\rightarrow \infty$, la solució s'aproxima a una distribució estacionària $\mathbf {P} (t\rightarrow \infty )=\mathbf {P} _{s}$ donat per
$\mathbf {P} _{s}={\frac {1}{2\lambda }}{\begin{pmatrix}\lambda _{2}\\\lambda _{1}\end{pmatrix}}$

## Aplicació

Aquest procés aleatori troba una àmplia aplicació en la construcció de models:
* En física, els sistemes de spin i la intermitència de fluorescència mostren propietats dicotòmiques. Però especialment en experiments amb molècules individuals s'utilitzen distribucions de probabilitat amb cues algebraiques en lloc de la distribució exponencial implicada en totes les fórmules anteriors.
* En finances per descriure els preus de les accions
* En biologia per descriure la unió i desenllaç del factor de transcripció.

## Referències

* ↑ Apostolov, S. S.; Usatenko, O. V.; Yampol'skii, V. A.; Melnyk, S. S.; Grigolini, P. «Random telegraph processes with nonlocal memory» (en anglès). Physical Review E, 110, 2, 05-08-2024. DOI: 10.1103/PhysRevE.110.024303. ISSN: 2470-0045.
* ↑ Bondarenko, YV Cybernetics and Systems Analysis, 36, 5, 2000, pàg. 738–742. DOI: 10.1023/A:1009437108439.
* ↑ Margolin, G; Barkai, E Journal of Statistical Physics, 122, 1, 2006, pàg. 137–167. arXiv: cond-mat/0504454. Bibcode: 2006JSP...122..137M. DOI: 10.1007/s10955-005-8076-9.
* ↑ Bondarenko, YV Cybernetics and Systems Analysis, 36, 5, 2000, pàg. 738–742. DOI: 10.1023/A:1009437108439.
# Litoria nudidigita

Litoria nudidigita és una espècie de granota que viu al sud-est d'Austràlia.

## Referències

* ↑ Black, Dave. «Frogs of Australia > Litoria nudidigita / Leaf Green Tree Frog» (en anglès). [Consulta: 9 novembre 2024].
# Alonso de Fonseca y Quijada

Alonso de Fonseca y Quijada (Toro, 1422- Osma?, 1505) va ser un religiós castellà, bisbe d'Àvila (1469-1485) de Conca (1485-1493) i d'Osma (1493-1505).
Nascut a Toro, fill de Pedro de Fonseca y Ulloa i d'Isabel de Quijada, fou també net de l'arquebisbe de Sevilla, Alonso de Fonseca el Vell, del qual va rebre part de l'herència a la seva mort el 1483. Va ser capellà del rei Joan II de Castella. Nomenat bisbe d'Àvila el 1469, del seu mandat destaca la donació del santuari de la Mare de Déu de Sonsoles als patrons de la germandat homònima. Fou ben considerat pels Reis Catòlics, que van comptar amb ell pels assumptes públics i també en batalla; en el primer àmbit destaquen els seus acompanyaments, per exemple el 1500 el de la infanta Maria per casar-se amb Manuel I de Portugal, i de l'altre va lluitant al costat dels reis a la batalla de Toro (1476) contra Alfons V de Portugal.
El 1485 fou promogut a la seu de Conca i des d'allà passà a Osma, el 1493. Sembla que el segon d'any de ser bisbe d'aquesta ciutat va interposar un plet a la ciutat i al seu senyor, Juan Pacheco, marquès de Villena, al·legant que tenien que tenia usurpada a l'església a la dignitat de la senyoria de la ciutat, i Pacheco impedia tallar llenya i pescar en el terme a ell i els seus ministres. La cosa va anar fins a la Cancelleria de Valladolid, on es van presentar documents i testimonis, incloent-se una butlla d'Honori III expedida el 1216, i guanyà la sentència el 1503. Dos anys després, el 1505, va morir, es desconeix el dia exacte i el lloc, probablement a Osma.
Es coneix que el bisbe va tenir un fill, Gutierre de Fonseca, que va heretar els seus béns i llur mayorazgo.

## Referències

* ↑ «Alonso de Fonseca, registre d'autors» (en castellà). Biblioteca de Galícia. [Consulta: 21 abril 2015].
* ↑ Nieto Soria, 2006, p. 201.
* 1 2 Loperraez Corvalán, 1788, p. 388.
* ↑ Franco Silva, 1999, p. 48.
* ↑ Franco Silva, 1999, p. 73.
* ↑ González Dávila, 1647, p. 72-73.
* ↑ Loperraez Corvalán, 1788, p. 390-391.
* ↑ Mártir-Rizo, 1629, p. 177.

## Bibliografia

* Franco Silva, Alfonso «El arzobispo de Sevilla Alonso de Fonseca el Viejo» (en castellà). Boletín de la Real Academia de la Historia, Tom 196, 1999, pàg. 43-92. ISSN: 0034-0626.
* González Dávila, Gil. Teatro eclesiastico de las iglesias metropolitanas y catedrales de los reynos de las dos Castillas (en castellà). Tom II. Madrid: Imprenta de Pedro Horna y Villanueva, 1647.
* Loperraez Corvalán, Juan. Descripción histórica del Obispado de Osma, con el catálogo de sus prelados (en castellà). Madrid: Imprenta Real, 1788.
* Mártir-Rizo, Juan Pablo. Historia de la muy noble y leal ciudad de Cuenca (en castellà). Madrid: Herederos de la Viuda de Pedro de Madrigal, 1629.
* Nieto Soria, José Manuel (Dir.). La monarquía como conflicto en la corona castellano-leonesa (c. 1230-1504) (en castellà). Madrid: Ediciones Sílex, 2006.
# Ansar Al-Sharia (Iemen)

Ansar Al-Sharia (en àrab: جماعة أنصار الشريعة) és una organització paraigua basada al Iemen, que inclou unitats de diversos grups militants islamistes, com Al-Qaida de l'Península Aràbiga, després de la batalla de Zinjíbar, la facció va prendre el control sobre algunes ciutats del sud del Iemen. Ansar Al-Sharia també ha reivindicat la seva responsabilitat per l'atemptat que va tenir lloc a Sanà el 2012, i per un altre atemptat que tingué lloc a Sanà el 2013.
El 4 d'octubre de 2012, el Departament d'Estat dels Estats Units va modificar la seva llista d'organitzacions terroristes estrangeres per designar Ansar Al-Sharia del Iemen com una filial d'al-Qaida a la Península Aràbiga, en lloc d'enumerar-ho com una entitat separada. El mateix dia, el grup també va ser llistat pel Comitè de les Nacions Unides. Nova Zelanda també va declarar a l'organització Ansar Al-Sharia com un grup terrorista.
Al febrer de 2015, es va informar que els membres del grup havien desertat d'Al-Qaida, i que havien promès lleialtat a l'organització anomenada Estat Islàmic de l'Iraq i el Llevant.