OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arvid Andersson

Arvid Leander Andersson (Kila, 9 de juliol de 1881 – Estocolm, 7 d'agost de 1956) va ser un esportista suec que va competir a començaments del segle xx. Especialista en el joc d'estirar la corda, guanyà una medalla d'or en aquesta competició als Jocs Olímpics d'Estocolm de 1912, formant part de l'equip de la Policia d'Estocolm.

## Referències

* ↑ «Arvid Andersson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 de desembre 2009. [Consulta: 9 agost 2016].
* ↑ Arvid Leander Andersson. Comitè Olímpic Suec
# Charles Rose

Charles "Chuck" Rose va ser un esportista estatunidenc que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis en la prova del joc d'estirar la corda, en què guanyà la medalla d'or formant part de l'equip Southwest Turnverein of St. Louis No. 1, junt a Max Braun, August Rodenberg, William Seiling i Orrin Upshaw.

## Referències

* ↑ «Chuck Rose Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de setembre 2011. [Consulta: 7 octubre 2015].
# Charles Thias

Charles Henry Robert Thias (Illinois, 15 de novembre de 1879 - San Francisco, Califòrnia, 19 de novembre de 1922) va ser un esportista estatunidenc que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis en la prova del joc d'estirar la corda, en què guanyà la medalla d'or formant part de l'equip Southwest Turnverein of St. Louis No. 2, junt a Oscar Friede, Charles Haberkorn, Frank Kugler i Harry Jacobs.

## Referències

* ↑ «Charles Thias Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 de novembre 2012. [Consulta: 7 octubre 2015].
# Charles Winckler

Charles Gustav Wilhelm Winckler (Frederiksberg, Sjælland, 9 d'abril de 1867 – Frederiksberg, 17 de desembre de 1932) va ser un atleta i tirador de corda danès que va competir a cavall del segle xix i el segle xx.
El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París en tres proves. Dues d'atletisme, el llançament de pes i el llançament de disc, en què quedà eliminat en les rondes preliminars, i en la competició del joc d'estirar la corda, en què guanyà la medalla d'or formant part de l'equip mixt, sueco-danès.

## Referències

* 1 2 «Charles Winckler Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 24 d'agost 2011. [Consulta: 14 setembre 2015].
# Erik Larsson (atleta)

Erik Victor Larsson (Axberg, Örebro, 14 de maig de 1888 – Estocolm, 23 d'agost de 1934) va ser un esportista suec que va competir a començaments del segle xx. Especialista en el joc d'estirar la corda, guanyà una medalla d'or en aquesta competició als Jocs Olímpics d'Estocolm de 1912, formant part de l'equip de la Policia d'Estocolm.

## Referències

* ↑ «Erik Larsson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de novembre 2012. [Consulta: 9 agost 2016].
* ↑ Victor Larsson. Comitè Olímpic Suec
# Francisco Henríquez de Zubiría

Francisco Henríquez de Zubiría (Colòmbia, 1869 – 1933) va ser un esportista colombià de naixement i francès d'adopció que va competir a cavall del segle xix i el segle xx. El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París en la prova del joc d'estirar la corda, en què guanyà la medalla de plata formant part de l'equip francès.

## Referències

* ↑ Rivas, Fernando Arrechea. «1900. La Primera Aventura Olímpica Española» p. 65, 2009. [Consulta: 27 juny 2016].
# Zeta del Reticle

Zeta del Reticle (ζ Reticuli) és una estrella binària en la constel·lació de Reticulum, situada a 39,5 anys llum de la Terra. Visualment, la separació entre les dues components és de 310 segons d'arc, per la qual cosa poden ser resoltes a ull nu.
Les dues components del sistema tenen una brillantor similar —magnituds +5,54 i +5,24— i, de fet, són estrelles molt semblants. Ambdues anàlegs solars, Zeta² Reticuli (HD 20807 / HR 1010), la més semblant al Sol, té tipus espectral G0V i una temperatura superficial de 5795 K. Brilla amb una lluminositat pràcticament idèntica a la lluminositat solar. Zeta Reticuli (HD 20766 / HR 1006) té tipo G2V i 5675 K de temperatura, essent llur lluminositat un 90% de la del Sol.
Atesa la separació angular entre ambdues estrelles i llur distància respecte al Sistema Solar, la separació real entre elles és 3750 UA. El període orbital del sistema és de més de 170.000 anys, per la qual cosa no és estrany que no s'hi hagi observat cap moviment orbital. No obstant això, llur moviment comú a través de l'espai confirma que formen un vertader sistema binari.
Gliese 118 és l'estrella més propera al sistema estel·lar Zeta Reticuli, del qual dista 2,8 anys llum.

## Referències

* 1 2 «The 2001 US Naval Observatory Double Star CD-ROM. I. The Washington Double Star Catalog» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 12-2001, pàg. 3466–3471. DOI: 10.1086/323920.
* ↑ del Peloso, E. F.; da Silva, L.; Porto de Mello, G. F. «zeta¹ and zeta² Reticuli and the existence of the zeta Herculis group». Astronomy and Astrophysics, 358, 6-2000, pàg. 233–241. Bibcode: 2000A&A...358..233D.

## Enllaços externs

* Zeta Reticuli (Solstation)
# Gorka Elustondo Urkola

Gorka Elustondo (Beasain, 18 de març de 1987) és un futbolista professional basc, que ocupa la posició de migcampista.

## Trajectòria esportiva

Format al planter de la Reial Societat, des del 2006 alternà la presència entre el filial i el primer equip, per incorporar-se definitivament al conjunt donostiarra el 2008, tot i que una lesió el va mantindre apartat dels terrenys de joc eixe any. L'1 de juliol de 2015 fitxà per l'Athletic Club.
Ha estat internacional espanyol en categories inferiors. Amb la selecció sub-19 es va imposar a l'Europeu de 2006, celebrat a Polònia.

## Palmarès
### Reial Societat

* 1 Segona Divisió: 2009-10

### Athletic Club

* 1 Supercopa d'Espanya: 2015

### Selecció Espanyola

* 1 Campionat d'Europa de Futbol sub-19: 2006

## Referències

* ↑ «Vuelve el Rey León» (en castellà). Marca, 17-08-2015. [Consulta: 17 agost 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa al web de la Reial Societat (castellà)
* Fitxa a BDFutbol
* Fitxa a Futbolme (castellà)
* Fitxa a Soccerway
# Ramon Nicolau i Carreño

Ramon Nicolau i Carreño (Tàrrega, 23 de gener de 1849 -31 de maig de 1916), també conegut com a “capellà de Cal Postes”, fou regent d'església de la Mercè de Tàrrega (Lleida). Va combinar la seva vida eclesiàstica amb la música, tot i que no es conserven gaires dades sobre la seva formació d'organista.
Es llicencià en dret civil i canònic el 1874. Més endavant, el 1876, s'ordenà com a sacerdot a Solsona i un any més tard obtingué el títol de mestre. Va ser fundador d'una escola privada l'any 1878. Va dirigí una petita capella de música a l'església de la Mercè de Lledia, en la qual no estava permesa l'entrada als qui participessin en músiques de ball o de festa major.
Es conserven obres seves al fons musical TagF (Fons Ramon Florensa de l'Arxiu comarcal de l'Urgell).

## Referències

* ↑ Niubó i Sala, Olga. Inventaris dels fons musicals de Catalunya. Volum 5: Fons Ramon Florensa de l'Arxiu Comarcal de l'Urgell. Barcelona: Generalitat de Catalunya - Universitat Autònoma de Barcelona, 2010. ISBN 9788449026621.
* ↑ «Obres de Ramon Nicolau a l'IFMuC».
# Elisabeth Whitworth Scott

Elisabeth Whitworth Scott (20 Setembre 1898, Bournemouth, Anglaterra – 19 Juny 1972, Poole en Dorset, Anglaterra) arquitecta anglesa que va guanyar en 1928 el concurs internacional per a la construcció del nou Teatre Shakespeare Memorial en Stratford-upon-Avon, Anglaterra. Va ser l'única dona en una competència de més de 70 arquitectes i la primera dona a projectar un edifici públic a Anglaterra.

## Obres

Scott, Shepherd i Breakwell van crear una nova societat i van ser responsables de diversos projectes com:
* “Class I House”, part de la Exposició Modern Homes en Gidea Park a Londres en 1934 per demostrar a les autoritats d'habitatge i planificació, constructors i el públic en general les millores fetes en l'habitatge modern. La intenció era elevar el nivell de l'habitatge, tant a Londres i els suburbis i en la resta de Gran Bretanya.
* Alberg per a cotxes, The Wharrie a Londres, en 1935.
* Jardí d'Infants Homer Farm en Henley, en 1936.
* Edifici Fawcett a Newham College de Cambridge, en 1938, que va incloure la remodelació d'algunes habitacions als edificis antics i l'addició d'un nou bloc d'habitacions i noves instal·lacions sanitàries.

## Premis i reconeixements

Va guanyar en 1928 el concurs internacional per a la construcció del nou Teatre Royal Shakespeare en Stratford-upon-Avon.

## Referències

* ↑ Richardson, Albert «Shakespeare Memorial Theatre». The Builder, 142, 22 abril 1932; quoted in Walker (1999: 257), pàg. 718.
# Fàtima

«Fàtima» té aquests significats:
* Puig de Fàtima, muntanya de Mallorca al municipi de Valldemossa
* Fàtima (Portugal), freguesia de Portugal on hi ha el Santuari
* Santuari de Fàtima, important santuari marià
* Mà de Fàtima, símbol que consisteix en una mà amb un ull enmig
* Biografies:
** Fàtima az-Zahrà (605 –632), filla menor de Mahoma
** Fàtima al-Fihriyya, rica hereva de Kairuan que va dedicar tota la seva vida a la construcció i sosteniment de la universitat
** Fàtima Agut i Clausell (Almassora, 1951), investigadora i professora valenciana, especialitzada en teatre.
** Fàtima Bosch i Tubert (Figueres, 1957), doctora en farmàcia catalana
** Fàtima Mernissi, (Fes, 1940), escriptora, feminista i sociòloga marroquina.
** Fatima Moreira de Melo (Rotterdam, 1978), jugadora d'hoquei sobre herba, model i cantant neerlandesa
** Fátima Rodríguez (Pontedeume, 1961), escriptora i traductora gallega
** Fàtima Sultan mare de Sayyid Burhan Khan darrer kan de Kasimov
* Cinema:
** Fàtima (pel·lícula), pel·lícula francesa de l'any 2015 dirigida per Philippe Faucon.
# Experiència mortal

Experiència mortal (títol original: Your Ticket Is No Longer Valid) és una pel·lícula canadenca dirigida per George Kaczender i estrenada l'any 1981. Ha estat doblada al català.
El títol anglès, reprenent el de la novel·la de Romain Gary de la qual la pel·lícula és una adaptació, és metafòric: el ticket que ja no és vàlid, és el penis a mig pal de l'heroi. Un estudi cinematogràfic inhabitual, el de la pèrdua de virilitat. El mèrit de la pel·lícula, amb les seves qualitats i els seus defectes, és d'haver abordat valentament un problema crucial abans de l'aparició d'una petita pastilla blava.

## Argument

Els negocis de Jason, a la cinquantena i important financer, comencen a periclitar. La seva angoixa es completa amb una disminució inquietant de la seva erecció, cosa que fa néixer la seva por de no poder satisfer més Laura, la seva jove amant. Tot provant de salvar el seu patrimoni financer desitjat per un temible adversari, Jason recorre a diferents mètodes per temptar de pal·liar la seva virilitat en caiguda: consultes psiquiatriques, estimulacions gràcies al voyeurisme i altres excitations a les quals es presta la seva amiga i fins i tot visita una professional del sexe. Però res no funciona: sense parar assaltat per fantasmes, el seu traumatisme s'agreuja i fa sorgir pensaments suïcides.

## Repartiment

* Richard Harris: Jason
* Jennifer Dale: Laura
* George Peppard: Jim Daley
* Jeanne Moreau: Lili Marlene
* Winston Rekert: Antonio Montoya
* Alexandra Stewart: Clara
* Jan Rubes: el psiquiatre
* Michael Kane: Steinhart
* Gérard Buhr: l'empleat de l'hotel

## Nominacions

* Premi Génie 1982 : nominació de Claude Bonnière a la millor direcció artística.

## Referències

* ↑ «Au-delà de cette limite, votre ticket n'est plus valable» (en francès). larousse.fr. [Consulta: 24 novembre 2015].
* ↑ esadir.cat. Experiència mortal. esadir.cat.
* ↑ «Your Ticket Is No Longer Valid». imdb.
# Luke Black

Luka Ivanović (en serbi: Лука Ивановић) (Čačak, 18 de maig de 1992) nom artístic de Luke Black, és un cantant i compositor serbi. Es va convertir en el primer artista serbi que va signar amb Universal Music Group, a través del qual va publicar el seu EP debut, Thorns, el febrer de 2015. Luke Black va representar Sèrbia al Festival de la Cançó d'Eurovisió 2023amb la cançó "Samo mi se spava",ocupant el lloc 24 a la gran final.

## Biografia

Luka Ivanović va néixer el 18 de maig de 1992 a Čačak, República Federal de Iugoslàvia. Va començar a interessar-se per la música als 12 anys quan va començar a escriure les seves pròpies lletres, i un parell d'anys més tard també va començar a crear i produir música. Després de graduar-se a la Grammar School de Čačak, Ivanović es va traslladar a Belgrad per estudiar llengua i literatura angleses a la Facultat de Filologia de la Universitat de Belgrad.

## Discografia
### LP

* Espines (2015)
* Neoslav (2018)
* F23.8 (2023)

### Senzills

| Títol | Curs | Posicions màximes dels gràfics | Posicions màximes dels gràfics | Posicions màximes dels gràfics | Àlbum |
| Títol | Curs | CRO | FIN | LTU | Àlbum |
| "Nebula Lullaby" | 2014 | * | — | — | Single sense àlbum |
| "Generació D" | 2015 | * | — | — | Espines (EP) |
| "Aferrar-se a l'amor" | 2015 | * | — | — | Espines (EP) |
| "Jingle Bell Rock / Nebula Lullaby" | 2015 | * | — | — | Sengles sense àlbum |
| "Dimonis" | 2016 | * | — | — | Sengles sense àlbum |
| "Nit de Walpurgis" | 2017 | * | — | — | neoslau (EP) |
| "Olivera" | 2017 | * | — | — | neoslau (EP) |
| "Frankensteined" (amb Majed) | 2019 | * | — | — | Single sense àlbum |
| "Una casa al turó" | 2021 | * | — | — | F23.8 (EP) |
| "Amsterdam" | 2021 | * | — | — | F23.8 (EP) |
| "Sense cor" | 2021 | * | — | — | F23.8 (EP) |
| " Samo mi se spava " | 2023 | 25 | 50 | 22 | Single sense àlbum |
| "Estic molt content" | 2023 | — | — | — | Single sense àlbum |
| "—" denota un senzill que no va sortir a les llistes o no es va publicar en aquest territori. "*" indica que no existia cap gràfic en el moment de la publicació ||||||

## Vídeos musicals

| Títol | Curs | Director |
| "Generació D" | 2015 | Vasilije "VASSO" Vujović |
| "Aferrar-se a l'amor" | 2015 | Filip Mojzeš, Tatjana Krstevski |
| "Nit de Walpurgis" | 2017 | Sara Vulovic |
| "Olivera" | 2017 | Kosta Djurakovic |

## Referències

* ↑ «Luke Black | Serbia 2023» (en anglès), 08-03-2023. [Consulta: 18 agost 2023].
* ↑ «Serbia» (en anglès), 13-05-2023. [Consulta: 18 agost 2023].
# Lu Shaofei

Lu Shaofei (xinès simplificat: 鲁少飞, pinyin: Lǔ Shǎofēi; 1903 - Shanghai, 1995) fon un il·lustrador i dibuixant xinés.
Comença a treballar a Shanghai als anys 20, on es fa membre de la societat Tianma Hui, de Xu Beihong. Va ser portadista a Shanghai Manhua i cofundador, el 1936, del primer sindicat de dibuixants del país. També fou editor de Shidai Manhua, i editor en cap de Renmin Chubanshe.
El 1993, amb 90 anys, va rebre el Golden Monkey King Award, que actualment forma part del China International Cartoon and Animation Festival.

## Referències

* ↑ 吉玉萍. 浦东召稼楼：续编 (en xinès). Beijing Book Co. Inc., 2015. ISBN 978-7-5520-0744-2.
* 1 2 3 Sullivan, Michael. Modern Chinese Artists: A Biographical Dictionary. University of California Press, 2006-04-03. ISBN 978-0-520-24449-8.
* ↑ "Nine Thematic Visual Narratives 3. Eroticized Women". Massachusetts Institute of Technology. Retrieved August 6, 2014.
* ↑ «Fitxa de l'autor». Douban. [Consulta: 3 maig 2020].
# Frank Kugler

Frank X. Kugler (Alemanya, 29 de març de 1879 – Saint Louis, 7 de juliol de 1952) va ser un esportista alemany de naixement i estatunidenc d'adopció que va participar en proves de lluita, halterofília i joc d'estirar la corda als Jocs Olímpics de 1904.
En les diferents proves en què participà guanyà un total de quatre medalles, un de plata i tres de bronze. La medalla de plata fou en la categoria de pes pesant del programa de lluita.
Guanyà dues medalles de bronze en les dues proves del programa d'halterofília, l'aixecament a dues mans i el concurs complet.
És l'únic esportista en haver guanyat medalles en tres esports diferents en uns mateix Jocs Olímpics.

## Referències

* 1 2 «Frank Kugler» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-10-08. [Consulta: 4 setembre 2012].
# Èpsilon Cephei

Èpsilon Cephei (ε Cep / 23 Cephei / HD 211336) és un estel de magnitud aparent +4,18 a la constel·lació de Cefeu. Rep el nom, poc utilitzat, de Phicares, un antic nom fenici per a la constel·lació de Cefeu que significa «el que cala foc». S'hi troba a 84 anys llum del sistema solar.
Èpsilon Cephei és un estel blanc-groc de tipus espectral F0 catalogat com a subgegant, si bé la seva lluminositat 11 vegades major que la del Sol es correspon millor amb un estel de la seqüència principal. La seva temperatura superficial és de 7.330 K, amb un radi el doble del radi solar. La seva velocitat de rotació és d'almenys 90 km/s, la qual cosa la porta a completar un gir en poc més d'un dia. La seva edat estimada és d'uns 1.000 milions d'anys.
Èpsilon Cephei és una variable Delta Scuti. Aquestes són variables que presenten canvis en la seva lluentor a causa de pulsacions radials i no radials en la seva superfície, i es poden considerar cefeides de baixa massa. La lluentor d'Èpsilon Cephei fluctua entre +4,15 i +4,21 en un període de 1,0 hores, i sobreposat a ell existeix un segon període de 1,6 hores.

## Referències

* ↑ «The Physical Basis of Luminosity Classification in the Late A-, F-, and Early G-Type Stars. I. Precise Spectral Types for 372 Stars» (en anglès). Astronomical Journal, 4, 4-2001, pàg. 2148–2158. DOI: 10.1086/319956.
* 1 2 3 4 5 6 7 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Michael W. McElwain «Characterization of Dusty Debris Disks: The IRAS and Hipparcos Catalogs» (en anglès). Astrophysical Journal, 2, 10-05-2007, pàg. 1556-1571. DOI: 10.1086/509912.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ Harold F. Levison «The USNO-B Catalog» (en anglès). Astronomical Journal, 2, 2-2003, pàg. 984–993. DOI: 10.1086/345888.
* 1 2 3 Afirmat a: VizieR Online Data Catalog: 2MASS All-Sky Catalog of Point Sources (Cutri+ 2003). Indicat a la font segons: SIMBAD. Autor: Schuyler D. Van Dyk. Pàgina: -1. Llengua del terme, de l'obra o del nom: rus. Data de publicació: juny 2003.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2012. DOI: 10.1051/0004-6361/201117691.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. III. Velocity distributions» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2-2007, pàg. 671–682. DOI: 10.1051/0004-6361:20065224.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* 1 2 «Automated spectroscopic abundances of A and F-type stars using echelle spectrographs II. Abundances of 140 A-F stars from ELODIE and CORALIE» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2003, pàg. 1121–1135. DOI: 10.1051/0004-6361:20021711.
* ↑ «Epsilon Cephei» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 7 gener 2021].
* ↑ Epsilon Cephei Arxivat 2016-04-29 a Wayback Machine. (The Bright Star Catalogue)
* 1 2 3 «Epsilon Cephei» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 7 gener 2021].
# Formes verbals no finites

Les formes verbals no finites o no personals són les formes d'un verb que no tenen marques de temps, que permeten localitzar una situació respecte al moment de l’acte de parla. En català són l'infinitiu, el gerundi i el participi. L'edició de 2020 de la Gramàtica Essencial de la llengua catalana fa servir el terme «no finita», Pompeu Fabra utilitzava el terme «forma verbal no personal».
En català, l'infinitiu simple és el «nom» del verb i en certes locucions pot assemblar-se a un substantiu, tot i que gramaticalment no ho és. Per l'ús, certs infinitius s'han «substantivat». N'existeix un compost fet amb «havent» seguit del participi: «haver cantat».
El gerundi es consideri l'adverbi del verb. En català l'ús és limitat a respondre a la qüestió «com?» de l'acció principal de la frase. Generalment és simultani a l'acció i indica continuïtat. No pot indicar ni una conseqüència, ni tenir valor d'adjectiu copulatiu. N'existeix la forma composta fet amb «havent» i el participi per explicar una valor d'anterioritat: «havent cantat».
El participi es comporta com un adjectiu i té flexions de gènere i de nombre: cantat, cantada, cantats, cantades. Expressa l'estat que resulta d’un procés anterior. En forma absoluta pot reemplaçar una frase que fa referència a un procés de debat que ha culminat amb anterioritat a la situació expressada per la principal.

## Referències

* 1 2 «29. Les formes verbals no finites: infinitiu, gerundi i participi». A: Gramàtica essencial de la llengua catalana. 2a edició juny 2020. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ Fabra, Pompeu. «Sintaxi de les formes no personals del verb». A: Obres completes. volum 2. aquesta edicó 2005-2013. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 11 març 1937, p. 1011-1030. ISBN 84-8437-798-9.
* ↑ Fabra, 1937, p. 1011-1012.
* ↑ Altres llengües, com el grec antic, utilitzen la forma de la primera persona del singular com el nom del verb entre d'altres als diccionaris. Pabón S. de Urbina, José M.; Reglà i Jiménez et alii, Vicenç. Diccionari manual grec clàssic-català, 2011. ISBN 978-84-7153-909-0.
* ↑ «Acostumem-nos a posar menys comes (i 3)». Ara, 04-12-2020, pàg. 44 [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ «Fitxa 4438/11: Usos del gerundi que no són admesos Consultes lingüístiques - Llengua catalana». Optimot. [Consulta: 5 desembre 2020].
# Xantip d'Esparta

Xantip (grec antic: Ξάνθιππος, llatí: Xanthippus) fou un militar espartà contractat per Cartago com a mercenari durant la Primera Guerra Púnica.
Després de la batalla d'Adis que l'any 255 aC Marc Atili Règul va guanyar contra Cartago, els cartaginesos li van demanar la pau, però el romà els va oferir unes condicions inacceptables i la guerra va seguir. Els cartaginesos van reformar el seu exèrcit i van reclutar diversos destacaments a Grècia, on van trobar Xantip d'Esparta al que van contractar. Xantip els va assenyalar que les seves derrotes eren degudes a la mala direcció de la guerra i com que les seves explicacions van convèncer a les autoritats i al poble, el van posar al capdavant de l'exèrcit cartaginès. Xantip va actuar bé, i va enfrontar l'enemic amb la cavalleria (4000 homes) i els elefants de guerra (uns 100) en camp obert; tot i que les seves forces eren inferiors a les dels romans, els va derrotar amb gran mortaldat; trenta mil romans van morir, i només dos mil van arribar a Clipea. Règul va ser fet presoner junt amb 500 oficials i soldats.
Després de la victòria Xantip va ser enviat a Lilibèon, a Sicília, on el 249 aC, va aconseguir trencar el setge que li havien imposat els romans. Segons Diodor de Sicília, els dirigents de Lilibèon van sentir gelosia de l'èxit de Xantip que van ordenar la seva mort durant el viatge de tornada, i li van donar una trirrem que s'enfonsaria a mig camí, o bé una tripulació amb ordre d'assassinar-lo. Però Polibi dubta d'aquesta versió, i assenyala que Xantip va lluitar un any després per al rei Ptolemeu III Evèrgetes I cosa que vol dir que va sobreviure als intents d'assassinat o que mai van tenir efecte.
Sili Itàlic explica que tres fills de Xantip, que es deien Xantip, Èumac i Críties, van lluitar al costat d'Hanníbal Barca com a mercenaris i van morir en la batalla del Ticino.

## Referències

* ↑ 3.Xanthippus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1286
* ↑ Polibi. Històries, I, 26-34
* ↑ Sili Itàlic. Bella Punica, IV