OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Krílovskaia

Krílovskaia (rus: Кры́ловская) és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora del Txelbas. És a 24 km al sud de Leningràdskaia i a 120 km al nord de Krasnodar.

## Història

La població fou fundada el 1794 com un dels primers quaranta assentaments dels cosacs de la mar Negra a la regió del Kuban. Va rebre nova immigració el 1848. El 1865 s'hi construí l'església de Sant Miquel Arcàngel. El 1915 la vila ja tenia 10.224 habitants. Del 31 de desembre del 1934 al 1953 fou el centre de l'antic Raion de Stalin.
# Sant Pau del Colomer

Sant Pau del Colomer és una església d'Alpens (Lluçanès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Sant Pau de Colomer o de Terrades és una petita església molt transformada situada davant el mas Colomer, a uns 50 metres. La capella està precedida per una doble escalinata força monumental. És d'una sola nau i absis semicircular. L'edifici original fou modificat amb alguns elements; es conserven íntegres la nau i l'absis romànic del segle xii. L'absis és llis i només mostra una obertura de doble esqueixada parcialment tapada l'interior. Al mur de migdia s'hi feu la portalada rectangular precedida d'un porxo sostingut per tres columnes de fust octogonal; al costat hi ha la sagristia afegida al segle xix. També fou modificat el petit campanar quadrangular, i l'òcul de la façana de ponent. La nau fou reformada després de 1939, i tot el seu interior fou recobert amb un aplacat de lloses de pedra agafades amb morter de ciment.

## Història

El lloc de Terrades apareix documentat el 1074, quan el noble Folc feu donació a Santa Maria de Ripoll d'un mas situat a Terrades, que pertanyia a la parròquia de santa Maria d'Alpens. A partir de 1600 el lloc de Terrades fou substituït pel de Colomer, corresponent al d'un mas proper.
L'església és coneguda des del 1190, per unes deixes testamentàries (apareix altra vegada el 1322 i 1437). Successives transformacions (1737,1887,1947) canviaren l'aspecte originari d'aquesta església, si bé s'ha conservat i assegurat la solidesa del seu edifici.
L'any 1947 Pau Macià i Pons decorà amb pintures l'absis.

## Referències

* ↑ GEC
* 1 2 3 4 «Sant Pau del Colomer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 març 2017].
# Novoleuixkovskaia

Novoleuixkovskaia - Новолеушковская (rus) - és una stanitsa del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a la vora del riu Tikhonkaia, afluent del Txelbas. És a 21 km al sud de Pàvlovskaia i a 129 km al nord-est de Krasnodar.
Pertany a aquesta stanitsa el khútor de Pervomaiski.

## Història

Fou fundada a començaments del segle xix per cosacs de la mar Negra. Fins al 1920 pertanyia a l'otdel de Ieisk de la província de Kuban. Del 1934 al 1953 fou centre administratiu del raion homònim, en què l'avi del president rus Dmitri Medvédev, Afanassi Medvédev, va exercir com a secretari.

## Referències

* ↑ Novoleuixkovskaia.
* ↑ Censo 1959 Arxivat 2012-11-20 a Wayback Machine. (rus)
* ↑ http://www.webgeo.ru/db/1979/rus-kavkaz.htm Arxivat 2011-11-03 a Wayback Machine. Censo 1979] (rus)
* ↑ Censo 2002 (rus)
# Gallissans

Gallissans és una masia de Santa Cecília de Voltregà (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una masia de planta quadrada coberta a quatre vessants. La façana, orientada a ponent, està molt reformada però conserva la lliça que tanca els mas, per un cantó amb la capella de Sant Josep, i per l'altre amb els corrals. A tramuntana hi ha un porxo que s'obre a nivell del primer pis. A darrere i mirant vers llevant, sobre la carretera, hi ha una galeria amb arquets bessons a nivell del primer pis. És la vista més escaient de la casa, malgrat que es trobi envoltada per dependències agrícoles que dificulten molt la visibilitat. Els materials constructius són pedra arrebossada i totxo vermellós a les galeries.
La capella és un edifici religiós de nau única, sense absis i coberta a dues vessants. La façana, orientada a ponent, té un portal d'arc de mig punt amb un òcul quatrifoliat al damunt i un campanar petit d'espadanya corona el capcer, de forma triangular. El portal és un xic elevat i s'hi accedeix mitjançant uns graons. El mur de tramuntana de la nau és adossat al mas Gallissans, quedant també adossat a aquest la capçalera de la capella. L'interior és decorat amb pintures i cobert amb volta quatripartita, i s'hi formen dos arcs torals. El material constructiu bàsic és la pedra arrebossada, la qual, deixa lliures els elements de ressalt fets de pedra.
L'estat de conservació és bo malgrat que hi hagi una acàcia que en privi la visibilitat.

## Història

Mas d'antiga tradició que es degué salvar, segurament, de la gran crisi demogràfica del segle xiv i XV, que va reduir Santa Cecília de Voltregà a 11 o 12 famílies. Fou un mas benestant, com es pot observar per les reformes i la capella. A la masoveria hi ha una data de la reforma del 1675. Avui està deshabitada.
Al 1827 el mas fou reformat per Francisco o Franco Sentmartí, el qual va fer edificar també la capella. L'any 1844 es feu una altra reforma degut a les destrosses de la guerra del Francès. En els darrers anys, s'han fet algunes reformes sense respectar massa l'antiga tipologia del mas.
La capella, vinculada a la història del mas Gallissans, està dedicada a Sant Josep. Franco Senmartí, propietari del mas l'any 1885, la feu reconstruir amb motiu d'una pesta.

## Referències

* ↑ GEC
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 «Mas Gallissans». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 agost 2017].
# Marcos de Toledo

Marcos de Toledo, conegut en llatí com, Marcus Tolletanus o Marcus Canonicus Tolletanus, va ser un traductor i metge del principi segle xiii, que va traduir obres mèdiques i religioses àrabs al llatí.

## Vida

Poc es coneix de la seva vida. Se sap que va ser diaca i/o canonge de la catedral de Toledo entre el 1193 i el 1216. Probablement fill d'una família castellana mossàrab, tenia prou coneixements d'àrab com per traduir texts científics i religiosos àrabs al llatí.
Havia estudiat medicina, primer amb texts àrabs i després al Studium (potser a Montpeller). Això el devia impulsar a millorar l'ensenyament de la Medicina que, en aquella època es feia amb la Articella, un text sorgit de l'Escola Mèdica Salernitana en el segle xi, al qual se li afegien texts traduïts de l'àrab. Així doncs, va preparar una nova traducció de l'Isagoge Johannitii ad Tegni Galieni de Hunayn ibn Ishaq al que li va afegir altres traduccions del mateix Hunayn de texts grec de Galé (com el De pulsis) i d'altres autors (com Filàret). Aquestes traduccions van ser amplament utilitzades a les universitats europees de medicina en els segles XII a XVI.
Una altra traducció de Marcos que també va tenir força influència va ser la de l'Alcorà. Era la segona traducció que es feia al llatí (la primera havia estat obra de Robert de Ketton a Saragossa o Tudela), però al contrari de la primera era força més literal i, fins al que permetia l'època, objectiva. Malgrat les seves virtuts va tenir menys difusió i influència que la de Robert de Ketton.

## Referències

* 1 2 Glick, pàgina 327
* ↑ Riera Palmero, pàgina 60.
* ↑ Glick, pàgina 328
* ↑ Burman
* ↑ Castells Criballes, pàgina 99.

## Bibliografia

* Burman, Th. E. Tafsir and Translation: Traditional Arabic Quran Exegesis and the Latin Qurans of Robert of Ketton and Mark of Toledo. Speculum, Volum 73 (1998). Pàgines 703-732. (anglès)
* Castells Criballes, Margarida. Alguns aspectes formals de la traducció llatina de l'Alcorà de Robert de Ketton (ca. 1141-1143) i la seva relació amb el text original àrab. Faventia, Volum 29 Num. 1-2 (2007). Pàgines 79-106. (català)
* Glick, Thomas et al. (eds.). Medieval Science, Technology, and Medicine: An Encyclopedia. Rouledge. New York, 2005. ISBN 9780415969307. (anglès)
* Riera Palmero, Juan. El influjo greco-àrabe en la medicina latina medieval. A: García Guinea, Miguel Ángel (dir.). Vida Cotidiana en la España Medieval. Ediciones Polifemo. Madrid, 1998. ISBN 84-86547-46-6. Pàgines 55-83. (castellà)

## Enllaços externs

* Colección Polígrafos españoles – Fundación Ignacio Larramendi (castellà)
* Library of Congress Authority Names (anglès)
# Sant Michèu de Bèumont

Saint-Michel-en-Beaumont és un municipi francès situat al departament de la Isèra i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 36 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Saint-Michel-en-Beaumont era de 36 persones. Hi havia 16 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 4 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 62 habitatges, 16 eren l'habitatge principal de la família, 42 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 58 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 16 habitatges principals, 15 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 7 en tenien tres, 2 en tenien quatre i 6 en tenien cinc o més. 11 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 11 habitatges hi havia un automòbil i a 4 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Michel-en-Beaumont el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 4 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 8 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 15 persones, 13 eren actives i 2 eren inactives. De les 13 persones actives 10 estaven ocupades (5 homes i 5 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 2 persones inactives 1 estava jubilada i 1 estava estudiant.

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Saint-Michel-en-Beaumont hi havia 9 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 117 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Saint-Michel-en-Beaumont a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Saint-Michel-en-Beaumont a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# V d'Àries

V d'Àries (V Arietis) és un estel variable ala constel·lació d'Àries. S'hi troba a una imprecisa distància de 2.250 anys llum del sistema solar.
V d'Àries és una estrella de carboni de tipus espectral C-H3.5. Als estels de carboni, al contrari que en el Sol, l'abundància de carboni és major que la d'oxigen. V Arietis és, a més, un estel CH, considerats estels de Població II pobres en metalls. De fet, V d'Àries té una metal·licitat extraordinàriament baixa, igual al 0,3% de la que té el Sol. Així mateix, és considerat un estel ric en elements de procés S. No obstant això, a diferència d'altres estels semblants que presenten un elevat contingut de plom —producte final en el procés S— l'abundància relativa d'aquest metall és un ordre de magnitud inferior del que caldria esperar ([Pb/Fe] = +1,20 ± 0,2).
Considerada una variable semiregular SRC, la seva lluentor varia entre magnitud aparent +8,45 i +8,90 en un període de 58,7 dies. La seva temperatura efectiva s'estima en 4.100 K i la seva lluminositat bolomètrica és gairebé 2.000 vegades superior a la del Sol. La mesura del seu diàmetre angular, 3,50 mil·lisegons d'arc, condueix a un diàmetre real 340 vegades més gran que el del Sol, valor només aproximat donada la incertesa en la distància a la qual s'hi troba.

## Referències

* 1 2 «A Moderate-Resolution Spectral Atlas of Carbon Stars: R, J, N, CH, and Barium Stars». The Astrophysical Journal Supplement Series, 8-1996, pàg. 419–473. DOI: 10.1086/192323.
* 1 2 3 4 5 6 7 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 Onno Rudolf Pols «Carbon-enhanced metal-poor stars: a window on AGB nucleosynthesis and binary evolution. II. Statistical analysis of a sample of 67 CEMP-s stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 26-08-2015, pàg. 22–22. DOI: 10.1051/0004-6361/201525876.
* ↑ «HIP 10472 - Star with envelope of CH type» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 13 gener 2021].
* ↑ Van Eck, S.; Goriely, S.; Jorissen, A.; Plez, B. «More lead stars». Astronomy and Astrophysics, 404, 2003. pp. 291-299.
* ↑ «V Arietis» (en anglès). VizieR - Catàleg General d'Estrelles Variables. [Consulta: 13 gener 2021].
* ↑ Tanaka, Masuo; Letip, Ahmatjan; Nishimaki, Yuichirou; Yamamuro, Tomoyasu; Motohara, Kentaro; Miyata, Takashi; Aoki, Wako; «Near-Infrared Spectra of 29 Carbon Stars: Simple Estimates of Effective Temperature». Publications of the Astronomical Society of Japan, 59, 5, 2007. pp. 939-953.
* ↑ Richichi, A.; Percheron, I.; Khristoforova, M. «CHARM2: An updated Catalog of High Angular Resolution Measurements». Astronomy and Astrophysics, 431, 4, 2005. pp. 773-777 (Taula consultada en CDS).
# BSF

BSF té els següents significats:
* Departament de Benestar Social i Família, departament de la Generalitat de Catalunya
* Front Nacional Democràtic de Bodoland (del seu nom en anglès Bodo Security Force), grup armat per la independència de Bodoland, a l'Índia
* Federació d'Estudiants Balutxis (del seu nom en anglès Baluchistan Students Federation), moviment estudiantil del Balutxistan Oriental
* Federació d'Associacions de Dones Suïsses (del seu nom en anglès Bund Schweizerischer Frauenvereine), federació d'entitats feministes de Suïssa
* Fòrum de la Mar Negra per al Diàleg (del seu nom en anglès Black Sea Forum), iniciativa per la cooperació entre els països de la mar Negra
* Banco de Servicios Financieros, denominació de la Banca Masaveu en incorporar-se a la Caja Madrid
* Força de Seguretat Fronterera (del seu nom en anglès Border Security Force), guàrdia de fronteres de l'Índia
* Fundació Síndrome de Barth, associació de defensa contra la síndrome de Barth
* Bean Scripting Framework, mètode per usar llenguatge script en aplicacions Java
* Rosca Whitworth de pas fi (del seu nom en anglès British Standard Fine), varietat de la rosca Whitworth més fina que l'original
* Bs.F també és l'abreviatura del bolívar fort, moneda oficial de Veneçuela
# Valvi

Valvi Alimentació i Serveis, S.L. és una empresa de distribució catalana que gestiona 70 supermercats amb els noms comercials de Valvi, SPAR, EUROSPAR i Spar Express. Es tracta de la xarxa de supermercats independents més important de la província de Girona.
Després d'un període de sis anys durant el qual els supermercats de l'empresa es coneixien com a Fàmila, el 2003 es recuperà el nom històric «Valvi», els orígens del qual es remunten al 1976.

## Referències

* ↑ «Valvi Supermercats obre un Spar a Sant Gregori». El Punt Avui, 17-12-2017.
* ↑ «Valvi». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ligúria (província romana)

Ligúria va ser una província i una regió del nord d'Itàlia a la costa nord de la mar Tirrena. No se sap quan els lígurs van obtenir la ciutadania romana. Se suposa que potser van obtenir aquest privilegi al mateix temps que les ciutats de la Gàl·lia Cisalpina (89 aC), però les tribus muntanyenques, fins i tot en temps de Plini el Vell, tenien només la ciutadania llatina. Tenia el riu Varus a l'oest i el Macra a l'est; els Alps Marítims i els Apenins al nord fins al riu Padus. El riu Trebia, afluent del Padus, formava el seu límit amb la Gàl·lia Cispadana.
Quan August va dividir Itàlia en regions, Ligúria va formar la novena regió, i els seus límits a l'est. i al nord-oest sembla que es van mantenir sense canvis durant tot l'Imperi Romà. Però els Alps Cotians, que en temps d'August constituïen un districte separat i tenien governants propis, tot i que depenien de Roma, i des del regnat de Neró fins al de Constantí, formaven una província separada, van ser incorporats pel mateix Constantí a la Ligúria. Tota la regió va passar a ser coneguda com Alpes Cottiae, i el nom de Ligúria es va traslladar (se n'ignoren els motius) a l'onzena regió, o Gàl·lia Transpadana. Alguns autors tardans quan parlen de Mediolanum i Ticinum diuen que eren ciutats de Ligúria, mentre que la veritable terra dels lígurs havia perdut per complet aquesta denominació i només era coneguda com «la província dels Alps Cotians». Segurament molt abans d'aquest canvi els lígurs ja havien d'haver perdut la consciència de la seva nacionalitat i es van barrejar amb els altres súbdits italians de Roma.

## Geografia

Noms dels rius principals de Ligúria, que no eren molt importants:
* El Macra (Magra)
* El Varus (Var)
* El Rutuba (Roja)
* El Paulo (Pailione)
* El Tavia (Taggia)
* El Merula (Merula)
* El Procifera (Polcevera)
* El Feritor (Bisagno)
* El Entella (Lavagna)
* El Boactes (Vara, afluent del Magra)
* El Tanarus (Tanaro)
* El Stura
* El Trebia.
Les ciutats principals van ser:
* Libarna
* Dertona (Tortona)
* Iria (Voghera)
* Barderate
* Industria
* Pol·lència (Polenza)
* Carrea Potentia
* Forum Fulvii o Valentinum (Valenza)
* Augusta Vagiennorum (Bene)
* Alba Pompeia (Alba])
* Asta (Asti)
* Aquae Statiellae (Acqui)
* Augusta Taurinorum (Torí)
* Forum Vibii
* Ocelum (Uxeau)
* Segusio (Susa), probablement ciutat dels gals
* Clastídium (Casteggio)
* Ceba (Ceva)
A la costa:
* Nicaea (Niça)
* Cemenelium (Cimiez)
* Portus Herculis Monoeci (Mònaco)
* Albium Intermelium (Vintimiglia)
* Albium Ingaunum (Albenga)
* Vada Sabbata (Savona)
* Genua (Gènova)
* Portus Delfini (Porto Fino)
* Tigullia (probablement Tregoso, prop de Sestri)
* Segesta (probablement Sestri)
* Portus Veneris (Porto Venere)
* Portus Ericis (Lerici)
* Portus Lunae (Luna).

## Referències

* 1 2 3 Smith, William (ed.). «Liguria». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, III, 20
# Sury

Sury és un municipi francès situat al departament de les Ardenes i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 100 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Sury era de 100 persones. Hi havia 39 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills, 15 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 44 habitatges, 41 eren l'habitatge principal de la família i 3 estaven desocupats. Tots els 44 habitatges eren cases. Dels 41 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 4 en tenien tres, 7 en tenien quatre i 29 en tenien cinc o més. 28 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Sury el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 0 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 12 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 8 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 8 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 4 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 72 persones, 52 eren actives i 20 eren inactives. De les 52 persones actives 49 estaven ocupades (26 homes i 23 dones) i 3 estaven aturades (1 home i 2 dones). De les 20 persones inactives 10 estaven jubilades, 6 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials i 1 d'una empresa d'informació i comunicació.
L'any 2000 a Sury hi havia 3 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Sury a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Sury a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Museu de Mahdia

El Museu de Mahdia (àrab: متحف المهدية, Matḥaf al-Mahdiyya) és un museu de la ciutat de Mahdia a Tunísia, situat a la plaça d'accés a la ciutat vella just al costat de la porta de Skifa Kahla. Té dues plantes i a la primera es presenten objectes púnics i romans de la governació de Mahdia, així com tres mosaics romans, un d'una Gorgona del segle III, un d'Orfeu encantant els animals de finals del segle ii i el tercer amb motius florals. A la segona es conserven objectes aglàbides, fatimites i zírides; dues sales separades mostren per un costat joies i monedes de diverses èpoques, com els tresors de Chebba i de Rougga amb monedes romanes d'Orient i romanes, i per l'altra telers manuals utilitzats a la regió.
Al costat del museu, sortint a un petit pati, es pot pujar a la torre que hi ha damunt al porta de Skifa Kahla, torre que s'està restaurant per dins. Aquest pati no és accessible al públic en general. Des de la part superior es domina una vista esplèndida sobre la ciutat i el port.
* Monedes romanes d'Orient
* Teler manual
* Zona romanopúnica
* Zona musulmana

## Referències

* ↑ «Musée de Mahdia». [Consulta: 12 juny 2022].
* ↑ «Musée de Mahdia | Mahdia, Tunisia Attractions» (en anglès). [Consulta: 12 juny 2022].