OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Província de Kırklareli

Kırklareli és una província de la part nord-occidental de Turquia, a la costa oest de la mar Negra. La província limita al nord amb Bulgària, al llarg d'uns 180 quilòmetres. Fa frontera amb Edirne a l'oest, Tekirdağ al sud i Istanbul al sud-oest. La capital de la província és la ciutat de Kırklareli. El nom de la província i la seva ciutat central significa "la terra dels quaranta" (kırklı arazi en turc), i es pot referir bé als quaranta ghazawat otomans enviats pel soldà Murat I a conquerir la ciutat per a l'Imperi Otomà al segle xiv o a les quaranta esglésies que es diu que estaven situades a la regió abans de la conquesta otomana ("Σαράντα Εκκλησιές", Saranta Ekklisiès) al segle xiv; això s'hauria traduït al turc amb el nom de "Kırk Kilise". Hi ha un memorial en un cim de la ciutat de Kırklareli, anomenat "Kırklar Anıtı" (El memorials dels quaranta) en honor dels conqueridors otomans.
La província està dividida per la serralada Strandja. Les parts nord i nord-est de la província es troben entre les menys poblades i desenvolupades de Turquia. Els districtes al sud i oest estan més poblats perquè la terra s'ajusta millor al desenvolupament de l'agricultura i la indústria. Les parts nord i oriental de la província estan dominades per boscos. Per això la silvicultura és un modus vivendi important en aquestes àrees. La pesca es desenvolupa al llarg de la costa de la Mar Negra.

## Atraccions locals

La Cova de Dupnisa és una atracció natural famosa i una formació geològica única dins dels límits de la província al nord. Els 60 km d'extensió de costa al llarg de la mar Negra acullen unes de les platges més prístines i verges de tot Turquia. Hi ha dues Àrees de Reserva Natural al llarg de la costa, és a dir l'Àrea de Reserva Natural Saka Gölü (Llac Saka) al nord i l'Àrea de Reserva Natural de Kasatura Körfezi (Badia Kasatura) al sud. Aquests llocs són únics amb els seus ecosistemes tranquils, i alberguen diverses espècies, endèmiques i amenaçades, d'animals i plantes.

## Districtes

La província de Kırklareli es divideix en 8 districtes (el districte de la capital apareix en negreta):
* Babaeski
* Demirköy
* Kırklareli
* Kofçaz
* Lüleburgaz
* Pehlivanköy
* Pınarhisar
* Vize

## Ciutats agermanades

Ciutats agermanades amb Kırklareli:
* Walldorf, Alemanya
* Dòbritx, Bulgària
* Izmaïl, Ucraïna

## Enllaços externs

* Informació sobre el pronòstic del temps a Kırklareli Arxivat 2008-10-22 a Wayback Machine.
* Fòrum de la Universitat de Kırklareli Arxivat 2008-10-28 a Wayback Machine.
* Notícies de Kırklareli
* Fotografies de Kırklareli Arxivat 2009-03-25 a Wayback Machine.
# Puig dels Sumidors

El Puig dels Sumidors és una muntanya de 283 metres que es troba al municipi de Sant Pere de Ribes, a la comarca del Garraf.
Al cim podem trobar-hi un vèrtex geodèsic (referència 279131001).

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Margarete Müller

Margarete Müller (Prudnik, 18 de febrer de 1931 - Ferdinandshof, 12 d'octubre de 2024) fou una política alemanya que va ser membre del Consell d'Estat de la República Democràtica Alemanya i, entre 1963 i 1989, del Comitè Central del Partit Socialista Unificat d'Alemanya (SED). Va ser membre candidata del politburó del SED fins al final del sistema de partit únic.

## Carrera

Müller va néixer a Neustadt (Alta Silèsia) en el si d'una família obrera. Es va veure obligada a traslladar-se a Mecklenburg després de la Segona Guerra Mundial, i es va convertir en tractorista. El 1951, Müller es va incorporar al SED. Va estudiar ciències agrícoles a Demmin i a la Universitat de Leningrad fins al 1958. Després va treballar en una granja col·lectiva prop de Galenbeck.
El gener de 1963, Müller es va unir al Comitè Central (ZK) del SED i va ser candidata (membre sense vot) del politburó. També va ser elegida membre del Volkskammer. Després, el 1971, va ser nomenada membre del Consell d'Estat, cap d'estat col·lectiu d'Alemanya de l'Est. Va ser responsable d'agricultura, silvicultura i producció d'aliments. Va dirigir una Kooperative Abteilung Pflanzenproduktion (1972–1976) i una Agrar-Industrie-Vereinigung (1976).
Müller va dimitir juntament amb tot el politburó el 1989 durant Die Wende, i va dimitir del Consell d'Estat i del Volkskammer el gener de 1990. Va ser expulsada del SED.
Müller va morir el 12 d'octubre de 2024, a l'edat de 93 anys.

## Premis i reconeixements

Müller va rebre diversos premis i honors significatius:
* Orde del Mèrit Patriòtic d'argent (1964)
* Bandera del Treball (1969)
* Orde de Karl Marx (1974)
* Orde del Mèrit Patriòtic d'or (1981)
* Medalla Clara Zetkin
* Medalla al Mèrit de l'RDA
* Medalla Artur Becker d'or

## Referències

* 1 2 3 «Müller, Margarete». Bundesstiftung Aufarbeitung.
* ↑ «Margarete Müller - Munzinger Biographie». [Consulta: 10 novembre 2024].
* 1 2 Baumgartner, Gabriele; Hebig, Dieter. Biographisches Handbuch der SBZ/DDR. Band 1+2 (en alemany). Walter de Gruyter, 2012-05-24. ISBN 978-3-11-169913-4.
* ↑ «Einstiges ZK-Mitglied Margarete Müller gestorben». saechsische.de, 15-10-2024.
# Moixé Guil

Moixé Guil (hebreu: משה גיל‎; 8 de febrer del 1921 - 23 de gener del 2014) fou un historiador israelià.

## Carrera acadèmica

La seva especialitat eren les interaccions històriques entre l'Islam i els jueus, incloent-hi la història de Palestina sota el domini islàmic, la institució de l'exilarcat i comerciants jueus com els radanites. Guil fou professor emèrit de l'Escola Chaim Rosenberg d'Estudis Judaics de la Universitat de Tel-Aviv i ocupà la càtedra Joseph i Ceil Mazer d'Història dels Jueus en Terres dels Musulmans.

## Reconeixements

El 1998 fou guardonat amb el Premi Israel d'Estudis sobre la Terra d'Israel, principalment per la seva anàlisi d'uns 846 fragments de documents de la guenizà del Caire i la seva documentació del paper dels comerciants jueus en el desenvolupament de la societat medieval.

## Obres publicades

* (1997) The Babylonian Encounter and the Exilarchic House in the Light of Cairo Geniza Documents and Parallel Arab Sources (actes de conferència publicades en Proceedings: Judaeo-Arabic studies proceedings of the Founding Conference of the Society for Judaeo Arabic Studies)
* (1995) The Exilarchate (actes de conferència publicades en Proceedings: The Jews of medieval Islam: Community, society, and identity: proceedings of an international conference held by the Institute of Jewish Studies, University College London, 1992)
* (1992) A history of Palestine, 634-1099. Cambridge i Nova York: Cambridge University Press.
* (1987) The Medinan Opposition to the Prophet (Jerusalem Studies in Arabic and Islam)
* (1987) Review of "Khazarian Hebrew Documents of the Tenth Century" by Golb and Pritsak (crítica de llibre en el Journal of Near Eastern studies)
* (1984) The Origin of the Jews of Yathrib. (Jerusalem Studies in Arabic and Islam)
* (1976) Documents of the Jewish pious foundations from the Cairo Geniza. Leiden: Brill. (llibre)
* (1974) The Radhanite Merchants and the Land of Radhanite. (Journal of the economic and social history of the Orient)
* (1974) The Constitution of Medina: A Reconsideration (Israel oriental studies)

## Referències

* ↑ «Remembering Moshe Gil, Historian of Medieval Jewry» (en anglès). History News Network, 11-02-2024. Arxivat de l'original el 6 juny 2014. [Consulta: 6 juny 2014].
* ↑ «Israel Prize Official Site - Recipients in 1998» (en hebreu).
# Hans Liesche

Hans Liesche (Hamburg, 11 d'octubre de 1891 – Berlín, 30 de març de 1979) va ser un atleta alemany, especialista en salt d'alçada, que va competir a principis del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics, d'Estocolm, on disputà la prova del salt d'alçada del programa d'atletisme. En ella guanyà la medalla de plata, en quedar rere Alma Richards i per davant de George Horine.
Liesche va guanyar els campionats nacionals el 1911, 1912, 1913 i 1915, i fou subcampió en 1918.

## Referències

* 1 2 «Hans Liesche Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’octubre 2012. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Província de Karabük

Karabük és una província de Turquia situada al centre-nord del país. La ciutat principal és Karabük a uns 200 km al nord d'Ankara i al voltant de 100 km al sud de la costa de la mar Negra. La província fou establerta el 1995, i comprèn els districtes de Karabük, Eflani, Safranbolu i Yenice, que eren anteriorment part de la Província de Zonguldak i els districtes d'Eskipazar i Ovack que eren prèviament part de la Província de Çankırı. Karabük és a l'autopista entre Bartin i Ankara que era en temps antics una ruta important entre Amasra a la costa i Anatòlia central. El ferrocarril entre Ankara i Zonguldak passa a través de Karabük. Safranbolu, una ciutat històricament important, que forma part del Patrimoni de la Humanitat - es troba també situada a la província de Karabük. La província de Karabük es divideix en sis districtes: Eflani, Eskipazar, Karabük (capital), Ovacık, Safranbolu i Yenice.
* Cases tradicionals de Safranbolu
* Històriques botigues de fabricants de sabates a Safranbolu
* Estany Bostancı a Eflani
* Paisatge d'Eflani

## Enllaços externs

* Web oficial del governador de Karabük (turc)
* Web oficial del municipi de Karabük (turc)
* Informació del pronòstic del temps a Karabük Arxivat 2010-05-15 a Wayback Machine. (anglès)
* Guia de Karabük (turc)
* Notícies d'Eflani (turc)
# .be

.be és un domini de primer nivell territorial (ccTLD) de Bèlgica. Al novembre de 2022, hi havia 1.746.459 registrats nom de domini S utilitzant-lo.
La demanda d'alguns partits polítics flamencs d'obtenir el domini.vl (per Vlaanderen, Flandes en neerlandès) no ha prosperat (sols els estats membres de l'ONU obtenen dominis de dues lletres). L'octubre de 2008 el parlament flamenc va expressar el seu propòsit d'obtenir un domini de tres lletres (.vla, .vln o .fla.).

## Referències

* ↑ «.be Domain Delegation Data». [Consulta: 13 novembre 2024].
* ↑ «Statistics | DNS Belgium». DNS Belgium, 10-12-2022. Arxivat de l'original el 2022-12-10. [Consulta: 10 desembre 2022].
* ↑ Vlaams Belang wil 'B' vervangen door 'VL' op autonummerplaten, landspostcode, internetextentie en burgerluchtvaartuigen
* ↑ Postel, Jon. «IANA RFC», 01-03-1994.
Dominis de primer nivell territorial :
Dominis de primer nivell internacionalitzats :
Alfabet ciríl·lic:
.бел (.bel, Belarús)
.қаз (.qaz, Kazakhstan)
.мкд (.mkd, Macedònia)
.мон (.mon, Mongòlia)
.рус (.rf, gent de parla russa)
.рф (.rus, Rússia)
.срб (.srb, Sèrbia)
.укр (.ukr, Ucraïna)
Alfabet àrab:
الجزائر. (al-Jazā'ir, Algèria)
مصر. (masr, Egipte)
بھارت. (bharat, Índia)
ایران. (Iran)
الاردن. (al-urdun, Jordània)
فلسطين. (filastin, Territoris Palestins)
پاکستان. (pakstan, Pakistan)
قطر. (qatar, Qatar)
السعودية. (al-saudiah, Aràbia Saudí)
سوريا. (sūryā, Síria)
تونس. (tunis, Tunísia)
امارات. (emarat, UAE)
عمان. (Oman)
مليسيا. (maleesya, Malàisia
المغرب. (almahgrib, Marroc)
سودان. (Sudan)
اليمن. (alyemen, Iemen)
Alfabets indis:
.বাংলা (bangla, Bangladesh)
.ভারত (bharôt, Índia)
.भारत (bharat, Índia)
.భారత్ (bharat, Índia)
.ભારત (bharat, Índia)
.ਭਾਰਤ (bharat, Índia)
.இந்தியா (inthiyaa, Índia)
.ලංකා (lanka, Sri Lanka)
.இலங்கை (ilangai, Sri Lanka)
.ไทย (thai, Tailàndia)
.சிங்கப்பூர் (cinkappūr, Singapur)
Caràcters xinesos:
.中国 (Zhōngguó, Xina)
.中國 (Zhōngguó, Xina)
.香港 (Hong Kong)
.台灣 (Taiwan)
.台湾 (Taiwan)
.新加坡 (Xīnjiāpō/Sin-ka-po, Singapur)
Altres alfabets i escriptures del món:
.გე (ge, Geòrgia)
.한국 (Hanguk, Corea del Sud) :
ccTLDs internacionalitzats proposats :
.бг (bg, Bulgària, rebutjat) .κπ (kp, Xipre) .ελ (el, Grècia, rebutjat) ישראל. (yisrael, Israel) .日本 (nippon, Japó) .ລາວ (lao, Laos) :
Altres dominis :
Reservats / sense assignarAssignats / sense úsEn fase de desaparició / Entrada a ISO 3166-1 esborradaRetirats / esborratsProposats
.bl .bq .eh .mf
.bv .gb .sj
.su
.bu .cs .dd .um .yu .zr .an .tp
.ct :
Vegeu també Dominis de primer nivell genèrics :
Viccionari
# Màscara kanaga

La màscara kanaga és una careta facial dels dogon (Mali), que empren tradicionalment els membres de la societat Awa, en especial durant les cerimònies de la mort de la dama (ritual de dol).

## Simbòlic

La màscara kanaga evoca el Déu creador Amma. Té forma de creu doble, que recorda als iniciats els esdeveniments de la creació del món durant les cerimònies fúnebres, en què la utilitzen els membres de la societat Awa. El públic general no iniciat tendeix a veure-hi temes animals: el kommolo tebu (un ocell), el fardatxo, la iguana, el baramkamza dullogu (una xinxa d'aigua), o la mà de Déu o l'esperit femení dels arbres (gyinu ja).

## Ús vexil·lològic

Una versió simplificada de la màscara apareixia en la bandera del Sudan Francés (1892-1958) i en la de l'efímera República Sudanesa (1958-1959). A més a més d'aparéixer en la de la Federació de Mali (1959-1960), que va ocupar el Senegal i la República Sudanesa.

## Notes i referències

* ↑ «Masque Kanaga». [Consulta: 2].
* ↑ Segons Marcel Griaule en Masques dogons, tesi doctoral de 1938, reimpresa diverses vegades.
* ↑ Dogon… mais encore, Departament d'Etnologia, Universitat d'Estrasburg. Còpia de fitxer a la Wayback Machine.
# Albert Zürner

Albert Zürner (Hamburg, 30 de gener de 1890 – Hamburg, 18 de juliol de 1920) va ser un saltador alemany que va competir a començaments del segle XX i que va disputar tres edicions dels Jocs Olímpics.
El 1906 va prendre part en els Jocs Intercalats d'Atenes, on fou quart en la prova del salt de palanca de 10 metres. El 1908, als Jocs de Londres guanyà la medalla d'or en el salt de trampolí de 3 metres.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Estocolm guanyà la medalla de plata en el salt de palanca de 10 metres, mentre en el salt de trampolí de 3 metres fou quart. També disputà la prova de palanca alta, però fou eliminat en la primera ronda.

## Referències

* 1 2 «Albert Zürner Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 8 de novembre 2012. [Consulta: 7 desembre 2015].
# Província d'Ordu

Ordu és una província de Turquia, situada a la costa de la mar Negra. Les seves províncies adjacents són Samsun al nord-oest, Tokat al sud-oest, Sivas al sud, i Giresun a l'est. La capital de la província és la ciutat d'Ordu.

## Geografia

Ordu és una franja costanera de la mar Negra i els turons que hi ha al darrere; històricament ha estat una àrea agrícola i pesquera, però en aquests darrers anys ha observat un augment de l'activitat turística, principalment visitants des de Rússia i Geòrgia, atès que Ordu disposa d'algunes de les millors platges, rius, i muntanyes d'exuberant vegetació de la costa de Mar Negra. Caminar per les altes pastures és ara un excursió popular per als turcs que van de vacances.
Ordu és famosa per les avellanes. Turquia globalment produeix aproximadament un 70 per cent de les avellanes del món, i més d'un 50 per cent d'aquestes venen d'Ordu. La recent davallada en els preus de les avellanes, tanmateix, haa portat els pagesos a complementar els seus ingressos amb abelles mel·líferes. Les parts més altes estan cobertes de bosc.
La província és la llar d'una minoria de Georgians Txeveneburi.
En dècades recents molta gent d'Ordu ha emigrat fora per treballar a Istanbul o a l'estranger.

## Districtes

La província d'Ordu es divideix en 19 districtes (el districte de la capital apareix en negreta):
| Akkuş Aybastı Çamaş Çatalpınar Çaybaşı Fatsa Gölköy Gülyalı Gürgentepe İkizce | Kabadüz Kabataş Korgan Kumru Mesudiye Altınordu Perşembe Ulubey Ünye |

## Llocs d'interès

Ordu té una atractiva costa, incloent-hi boniques badies i és vorejada per les platges més netes i més llargues d'aquesta zona de la Mar Negra. Com a llocs específics podem citar:
* El basar rus a la ciutat d'Ordu
* Boztepe - un turó de 460 m damunt la ciutat.
* Llac Karagöl - un llac de cràter a 3107 m, damunt l'altiplà de Çambaşı Yaylası
* Jàson - un promontori a Perşembe
* Çambaşı Yaylası un altiplà

## Vegeu també

* Aeroport d'Ordu-Giresun

## Referències

* ↑ Inventory Of Hazelnut Research, Germplasm And References
* ↑ Chveneburi.Net :: Yeni Sayaca Köyü - Ulubey - Ordu

## Enllaços externs

* (anglès) Web oficial del governador Arxivat 2009-04-19 a Wayback Machine.
* (turc) Web oficial del municipi d'Ordu
* (anglès) Informació sobre el pronòstic del temps a Ordu Arxivat 2010-05-07 a Wayback Machine.
* (turc) Informació local a Ordum.com
# Mesonics

Els mesonics (Mesonychia, ‘urpes mitjanes’) són un ordre extint de mamífers carnívors mitjans-grossos que tenien una relació molt propera amb els artiodàctils. Antigament es pensava que els mesonics eren els avantpassats directes dels cetacis, però recentment s'ha descobert que la seva relació és més llunyana.

## Referències

* ↑ Entrada «Mesonychia» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 28 agost 2023].
# Pablo de la Barra

Pablo de la Barra (Santiago de Xile, 1944) és un director de cinema xilè amb nacionalitat de Veneçuela.
Va estudiar teatre a la Universitat de Xile i després literatura a la Universitat de Califòrnia. El 1972 va treballar com a assistent de direcció a État de Siège de Costa-Gavras i com a actor a ¡Qué hacer! d'Hugo Alarcón. Després del cop d'estat d'Augusto Pinochet contra el govern de Salvador Allende, en el que fou assassinat el seu germà, va fugir del seu país cap a Veneçuela. Allí va aconseguir acabar i muntar Queridos compañeros, que fou estrenada el 1977. També formà part de l'equip que va participar en La batalla de Chile (1975) de Patricio Guzmán. El 1988 va dirigir Aventurera, que fou guardonada al Festival Internacional de Cinema de l'Havana i fou nominada al Goya a la millor pel·lícula estrangera de parla hispana. No tornaria a dirigir cap altre llargmetratge fins 1995, quan va realitzar Antes de morir, pel·lícula policíaca que fou exhibida a La Cita de Biarritz el 1998.
Ha creat l'empresa Pablo de la Barra Estrategias Comunicacionales C.A, especialitzada en treballs per a cinema, ràdio i televisió on s'inclouen llargmetratges, sèries de televisió, espots publicitaris o documentals. No tornaria a dirigir fins 2013, quan va realitzar la comèdia de coproducció hispano-veneçolana La Ley.

## Referències

* ↑ Pablo de la Barra a IMDB
* ↑ Pablo de la Barra a cinechile.cl
* ↑ Aventurera al web dels Premis Goya
* ↑ PABLO DE LA BARRA DIRECTOR DE CINE VENEZOLANO "Si olvidamos corremos el riesgo de caer de nuevo en los mismos errores", El País, 4 d'octubre de 1998
* ↑ El cineasta Pablo de la Barra dictará el taller Dirección de Actores para Cine y TV, grancine.net
* ↑ “La ley”, el regreso al cine de Pablo de la Barra es el primer estreno venezolano de 2013, latamcinema.com
# Vint-i-un dies junts

Vint-i-un dies junts (títol original: 21 Days, també coneguda com 21 Days Together, The First and the Last i Three Weeks Together) és una pel·lícula dramàtica britànica de 1940 basada en l'obra de 1919 The First and the Last de John Galsworthy. Va ser dirigida per Basil Dean i protagonitzada per Vivien Leigh, Laurence Olivier i Leslie Banks. La pel·lícula va passar a anomenar-se 21 Days Together per al mercat estatunidenc. Està doblada al català.

## Argument

Després que en Larry mati accidentalment el marit de la seva amant Wanda, un innocent és arrestat pel crim. En Larry i la Wanda esperen nerviosos el veredicte: si el sospitós és considerat culpable, en Larry es lliurarà.

## Repartiment

* Vivien Leigh com Wanda Wallen
* Laurence Olivier com Larry Darrant
* Leslie Banks com Keith Darrant
* Francis L. Sullivan com Mander
* David Horne com Beavis
* Hay Petrie com John Aloysius Evan
* Esme Percy com Henry Wallen
* Frederick Lloyd com Swinton
* Robert Newton com Tolly
* Victor Rietti com Antonio
* Morris Harvey com Alexander MacPherson
* Elliott Mason com Frau Grunlich
* Arthur Young com Ascher
* Meinhart Maur com Carl Grunlich
* Andreas Malandrinos com cambrer (sense acreditar)

## Producció

El productor Alexander Korda pretenia que 21 Days fos una cinta estrella per a Vivien Leigh, però la seva constant interferència va causar grans problemes al plató. Va reorganitzar els horaris de rodatge i fins i tot va afegir una seqüència, i se suposa que el director Basil Dean mai no va veure un tall aproximat ni el producte acabat. El canvi de títol a 21 Days es va atribuir a Korda. La fotografia principal va tenir lloc l'any 1937 als Denham Film Studios . El germà petit de Korda , Vincent Korda, va ser el director d'art de la pel·lícula i va ser el responsable de l'escenografia.
Després de l'estrellat de Vivien Leigh amb la seva interpretació de Scarlett O'Hara a Allò que el vent s'endugué (1939), Korda va guardar 21 Days durant dos anys abans d'estrenar-la a Columbia Pictures.

## Referències

* ↑ «21 Days Together».
* ↑ «Vint-i-un dies junts». esadir.cat. [Consulta: 6 maig 2024].
* ↑ "Notes: '21 Days Together'." Turner Classic Movies. Retrieved: 2 February 2015.
* ↑ "Original print information: '21 Days Together'." Turner Classic Movies. Retrieved: 2 February 2015.
* ↑ Walker 1987, pp. 48, 51.

## Bibliografia

* Walker, Alexander. Vivien: The Life of Vivien Leigh. New York: Grove Press, 1987. ISBN 0-8021-3259-6.
# Julian Beck

Julian Beck (Nova York, 1925 — 1985) actor i director teatral estatunidenc.
Juntament amb la seva dona Judith Malina va cofundar el Living Theatre el 1951. Les seves obres van triomfar a Europa pel seu caràcter pacifista, anarquista, revolucionari i la provocació del públic. Destaca la influència de l'escriptor Antonin Artaud.

## Obres

* Frankenstein (1965)
* Paradise Now (1968)
* Enormous Despair (1972)

## Referències

* ↑ «Julian Beck». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Robert Rex

Sir Robert Richmond Rex KBE CMG (25 de gener de 1909 – 12 de desembre de 1992) va ser el primer primer ministre de l'estat insular de Niue.

## Infància i família

Fill de Leslie Lucas Richmond Rex, un comerciant europeu a Niue, i Fisimonomono Tufaina del poble d'Avatele al sud de Niue. Més tard es va establir a Alofi, la capital de Niue, amb la seva dona que és era d'aquell poble, Patricia Rex (1918–2004).
Rex era el besoncle del jugador de rugbi Frank Bunce.

## Carrera política

Rex va ser primer ministre de Niue des del seu establiment com a territori autònom el 19 d'octubre de 1974 fins a la seva mort el 1992. En morir quan estava al càrrec, va ser succeït per Mititaiagimene Young Vivian, fins que les eleccions generals de l'any següent van donar lloc a l'elecció de Frank Fakaotimanava Lui al càrrec. En haver exercit 18 anys, és el primer ministre de Niue que ho ha fet més temps.
Tot i que Rex s'oposava a la política de partits a Niue, va rebre el suport del Partit del Poble de Niue després de la seva formació el 1987. Durant les seves gairebé dues dècades al càrrec, Rex va ocupar pràcticament totes les carteres ministerials del govern en algun moment o altre. El seu gabinet de ministres incloïa figures destacades de Niue com el doctor Enetama Lipitoa, Mititaiagimene Young Vivian i Frank Fakaotimanava Lui, aquests dos últims també es convertiren en primers ministres de Niue.

## Honors

En la cerimònia d'honors d'Any Nou de 1973, Rex va ser nomenat Oficial de l'Ordre de l'Imperi Britànic, pels seus valuosos serveis al poble de Niue. Va ser nomenat company de l'Orde de Sant Miquel i Sant Jordi en el Jubileu de Plata de la Reina i els honors d'aniversari de 1977.
Rex va ser el primer niueà a rebre el títol de cavaller, sent nomenat Cavaller Comandant de l'Ordre de l'Imperi Britànic en els Honors d'Any Nou de 1984.

## Referències

* ↑ South Pacific and Micronesia. Lonely Planet, 2006, p. 358. ISBN 1-74104-304-2.
* ↑ Niue Arxivat 11 February 2012 a Wayback Machine., country profile, Commonwealth Secretariat. Consultat el 8 d'abril de 2010.
* ↑ The London Gazette: (suplement) no. 45861. p. 34. 1 January 1973.
* ↑ The London Gazette: (suplement) no. 47237. p. 7128. 11 June 1977.
* ↑ The London Gazette: (suplement) no. 492584. p. 34. 31 December 1983.