OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Til Garimmu

Til Garimmu (Til-Garimmu o Beth-Togarmah), en hitita Tegarama, Tegarma, Tagarma i Takarama, fou un territori situat entre els kaska al nord, els tibarens al sud, els muskhi a l'oest i Meliddu a l'est. Estaria centrat entre Meliddu i Kammanu (més propera a aquesta darrera) a la clàssica Gauarena (moderna Gorun).
A la mort de Sargon II el 705 aC el territori hauria estat envaït pel rei dels muskhi. Sembla que va ajudar els locals oposats a Assíria i els va donar un rei que seria un tal Gurdi (el nom és frigi o sigui muskhi, probablement un fill de Mides III o almenys un membre de la família reial) i va aconseguir establir un regne a la zona expulsant al rei de Tabal cap a les muntanyes de Cilícia (Khilakku). Gurdi de Til-Garimmu podria ser el «kulummeu» o «kulumaneu» embolicat en la mort de Sargon II i l'intent de Sargon de suprimir les seves activitats (705 aC); aliat als muskhi i a magnats de diversos llocs de Cilícia, hauria unificat parts de Tabal, Azitawadda, Kaska, Meliddu/Kammanu i Que sota la seva autoritat amb centre a Til-Garimmu mentre Assíria va conservar Meliddu (ciutat) i algunes altres fortaleses, i els països de Kummukh, Gurgum i Sam'al; vers el 703 els assiris van recuperar Que i Khilakku però l'aixecament es va reprendre el 696 aC i Khilakku i Que es van perdre a causa de la revolta dirigida per l'hazanu d'Illubra (una ciutat a Que) de nom Kirua; la revolta hauria abraçat Que, Khilliku i part de Tabal; Senaquerib diu que les comunicacions amb Que estaven tallades pels rebels temporalment, però finalment la revolta fou aplanada. El 695 els assiris van ocupar Til Garimmu, regió de Tars i Ingirra (la grega Ankiale, transcrit Anquiale), i la capital fou destruïda, però vers el 680 aC els assiris es van haver de retirar degut als atacs cimmeris.
La Bíblia parla del regne de Tegarama i dels epònims de les nacions: Jafet, Gamer, Magog, Madai, Iovan, Thobel, Mosoch, Theiras, Ascenaz, Riphath o Erirath, Thergama o Thorgoma. Alguns d'aquests noms són fàcilment identificables: Gamer són els gimirru (cimmeris), Magog és el país de Giog (Giges de Lídia), Madai és Mèdia, Iovan és Jònia, Thobel és Tabal (Cataònia), Mosoch és Muskhi (regió de Frígia), Theires pot ser els tracis, Ascenaz són els escites, Thergama és Tegarama, Ripath podria ser Arpad i Eritah seria Urartu.

## Anotacions

* ↑ es diu que el nom de kulumaneu es refereix als habitants de Kuluman, la moderna Kermanshah, a Ellipi

## Bibliografia

* Nokoghayos Adonts, The History of Armenia Arxivat 2009-05-06 a Wayback Machine. (anglès)
# Topologia producte

S'anomena topologia producte a una topologia construïda sobre el producte cartesià d'espais topològics a partir de la topologia dels factors. Va ser introduïda el 1930 per Tychonoff , com la topologia menys fina que fa que les projeccions sobre cada factor en aplicacions contínues.
Aquesta topologia coincideix en el cas de producte d'un nombre finit de factors amb una altra potser més òbvia, anomenada topologia de caixes, introduïda prèviament per Tietz a 1923. Però la topologia de caixes presenta propietats indesitjables per a un producte d'infinits factors: entre d'altres, el producte d'espais connexos no és necessàriament connex, ni el de compactes necessàriament compacte, coses que sí que succeeixen per la topologia producte.
Per tot això, se sobreentén que en un producte cartesià, llevat que s'especifiqui el contrari. es fa servir sempre la topologia producte,

## Definició formal

Sigui $\{X_{\alpha },T\alpha \}$ una família arbitrària (potser infinita) d'espais topològics. Truquem X al seu producte cartesià, ie $X=\prod _{\alpha }X_{\alpha }$ i $p_{\alpha }:X\longrightarrow X_{\alpha }$ a la projecció sobre el factor corresponent.
Podem dotar X de la 'topologia producte, que és aquella que té com una subbase als conjunts de la forma $\{p_{\alpha }^{-1}(U_{\alpha })\}$ on cada $U_{\alpha }$ és un obert de $X_{\alpha }$.

## Base de la topologia

La intersecció finita d'elements de la subbase donarà lloc als elements de la base, amb diferent resultat segons tractem amb un producte d'un nombre finit o infinit d'espais.

### Producte d'un nombre finit de factors

En aquest cas la topologia producte serà la que té per base les caixes obertes, és a dir, el producte cartesià d'oberts $\{\prod _{\alpha }U_{\alpha }\}$

### Producte d'infinits factors

Aquí els oberts bàsics seran de la forma:
    $U_{\alpha _{1}}\times \cdots U_{\alpha _{n}}\times \prod \{X_{\beta }:\beta \neq \alpha _{1},\cdots ,\alpha _{n}\}$
Això condicionarà la forma dels oberts V de la topologia producte: tot obert, comproveu que $p_{\alpha }(V)=X_{\alpha }$ per a tots els índexs excepte per a un conjunt finit, ja que ha de contenir un obert bàsic que es projecta d'aquesta manera.

## Relació amb altres propietats topològiques

* Separació
** Tot producte d'espais T$_0$ és T $_0$
** Tot producte d'espais T$_1$ és T $_1$
** Tot producte d'espais Hausdorff és Hausdorff.
* Compacitat
** Tot producte de compactes és compacte (Teorema de Tychonoff)
** Però un producte d'espais localment compactes no té per què ser localment compacte.
* Connexió
** Tot producte d'espais connexos és connex.
** Tot producte d'espais arcoconnexos és arcoconexo.

## Referències

* ↑ Tychonov, A. (1930). Über die topologische Erweiterung von Räume, Math. Ann. 102, 544-561.
* ↑ Tietz, H. (1923). Beitrage zur allgemeinen topologia i, Math. Ann. 88, 280-312.
* ↑ Rubiano, G. N. Topologia general. Unibiblos. ISBN 958-701-108-2. (Capítol 4)
# Tramitichromis lituris

Tramitichromis lituris és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16,8 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja larves d'insectes i d'altres invertebrats tous.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Malawi.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Maréchal, C., 1991. Tramitichromis. p. 509-510. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Konings, A., 1990. Ad Konings's book of cichlids and all the other fishes of Lake Malawi. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units, 495 p.
* ↑ Eccles, D.H. i E. Trewavas, 1989. Malawian cichlid fishes: the classification of some haplochromine genera. Lake Fish Movies, Alemanya Occidental.
* ↑ Nsiku, E., 1999. Changes in the fisheries of Lake Malawi, 1976-1996: ecosystem-based analysis. University of British Columbia, Vancouver, Canadà. 217 p.
* ↑ Ngatunga, B. i J. Snoeks, 2004. Key to the shallow-water species of Lethrinops sensu lato. p.252-260. A: Snoeks, J. (ed.) The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Estats Units, 360p.
* ↑ Snoeks, J., (ed.) 2004. The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Estats Units, 360p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, New Jersey, Estats Units.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Tramitichromis variabilis

Tramitichromis variabilis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 17,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Malawi.

## Referències

* 1 2 3 «Tramitichromis variabilis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Maréchal, C., 1991. Tramitichromis. p. 509-510. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Konings, A., 1990. Ad Konings's book of cichlids and all the other fishes of Lake Malawi. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units, 495 p.
* ↑ Eccles, D.H. i E. Trewavas, 1989. Malawian cichlid fishes: the classification of some haplochromine genera. Lake Fish Movies, Alemanya Occidental.
* ↑ Nsiku, E., 1999. Changes in the fisheries of Lake Malawi, 1976-1996: ecosystem-based analysis. University of British Columbia, Vancouver, Canadà. 217 p.
* ↑ Snoeks, J., (ed.) 2004. The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Estats Units, 360p.
* ↑ Ngatunga, B. i J. Snoeks, 2004. Key to the shallow-water species of Lethrinops sensu lato. p.252-260. A: Snoeks, J. (ed.) The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Estats Units, 360p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, New Jersey, Estats Units.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Triangle culinari

El triangle culinari (denominat també triangle gastronòmic) és un concepte culinari descrit per Claude Lévi-Strauss en el qual es consideren tres tipus de cuina, que constitueixen la tríada cru-cuit-podrit. Cada aliment es troba en un d'aquests estats o en una transició a un d'aquests estats. Lévi-Strauss va poder comprovar que els aliments tenen estats contraposats com ara: elaborat/cru, cultura/natura, fresc/calent o líquid/sòlid, etc. Levi-Strauss va mostrar que la cuina és o bé una mediació humana o bé un procés cultural. Aquest mètode en forma de tríades és classificatori, en cap moment una explicació cultural de la forma que entenen les cultures els aliments i els seus processos.

## Característiques

Lévi-Strauss, per representar la seva idea, va posar a cada angle d'un triangle els tres "estats": el cru, que representa l'originària condició de no-transformació del menjar; el cuinat com a transformació cultural de l'aliment des del seu estat cru; el podrit, com a natural alteració del cru o del cuinat. Cada un dels tres estats s'oposa als altres dos. El curiós de la teoria és que cada un dels estats no és entès per cada societat de la mateixa manera. Per exemple, el formatge és considerat podrit en algunes cultures asiàtiques, mentre que en d'altres és considerat en un estat fermentat.
Des del punt de vista sociològic, cada cultura desenvolupa tècniques culinàries per elaborar cada aliment. En molts casos, el foc actua com a element interventor en la transformació ràpida dels aliments de cru a cuinat. En alguns casos, el foc és un delimitador dels tabús alimentaris (com ara menjar carn crua/cuinada). En aquest sentit, les cultures desenvolupades tendeixen a elaborar les seves tecnologies de processament d'aliments evitant que caiguin en l'estat de "podrit", és el cas dels frigorífics: retardant el pas de cru a podrit, aquesta mateixa tecnologia refrigeradora permet alentir el pas de cuinat a podrit.

## Referències

* ↑ Lévi-Strauss, Claude. "The Culinary Triangle." In Food and Culture: A Reader. ed. Counihan, Carole and Van Esterik, Penny. Routledge. 1997
* 1 2 Anna Sastre Gallego, (1999), «Tractat de nutrició» , Ed Díaz de Santos, pp: 25 -28

## Vegeu també

* El cru i el cuit
# Trichomycterus spegazzinii

Trichomycterus spegazzinii és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes. Pot assolir els 10,8 cm de llargària total. Es troba a l'Argentina: Província de Salta i Catamarca.

## Referències

* ↑ Berg, C. 1897. Contribuciones al conocimento de los peces Sudamericanos, especialmente de los de la República Argentina. An. Mus. Nac. Hist. Nat. B. Aires v. 5: 263-302.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Ferraris, Carl J.: Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types. Zootaxa, 1418. 8 de març del 2007. ISBN 978-1-86977-058-7. PDF
# Can Borrull

Can Borrull, Castell de Santa Margarida o Can Vehí, és una masia fortificada amb una torre de defensa dita Torre dels Moros. Està situada en el veïnat de Santa Margarida del municipi de Palafrugell (Baix Empordà). Està declarada com a bé cultural d'interès nacional.

## Arquitectura

El conjunt de Can Borrull és format per una masia i una torre de defensa. L'habitatge, que té la façana principal orientada a migdia, consta de planta baixa, pis principal i golfes. Té coberta de teula a dues vessants amb el carener perpendicular a la línia de la façana. A la planta baixa hi ha la porta d'accés, d'arc de mig punt, amb grans dovelles de pedra, i al pis principal s'obren tres finestres rectangulars, emmarcades en pedra. A l'angle sud-oest de la façana es conserva una garita cilíndrica de maó, amb coberta cònica, sostinguda per una base de pedra formada per tres cercles en gradació decreixent amb una petita mènsula que representa un cap humà. El casal té adossada a la banda sud-oest una torre de defensa de planta quadrada, que conserva els merlets de coronament i un matacà a la seva cara de ponent.

## Història

Can Borrull és una masia que segurament data del segle xvi. Té l'origen en un mas humil de la família Borrull. En el segle xv, un membre d'aquesta família va rebre del rei Ferran II l'emblema militar que la integrava en el grup de la petita noblesa, com a premi pel seu ajut durant el conflicte remença. El 1725 la pubilla Margarida Borrull va contraure matrimoni amb Josep de Vehí, cavaller del comte d'Empúries. Un membre d'aquest llinatge va ser Josep Maria Vehí i Ros, senador durant els anys 1877-80.
Dintre de la masia hi ha la capella de Santa Margarida o de Sant Ponç, d'origen alt-medieval i molt modificada posteriorment, principalment durant els segles xvii i xviii. En l'actualitat, el mas Borrull es troba molt modificat i s'utilitza com a habitatge de segona residència.
A l'Arxiu Municipal de Palafrugell es troben reproduccions d'una part del seu fons documental.

## Referències

* 1 2 3 «Can Borrull». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 abril 2012].
* ↑ «Fons documentals de l'Arxiu Municipal de Palafrugell (dins de Fons Patrimonials)». Ajuntament de Palafrugell. Arxivat de l'original el 2013-11-11. [Consulta: 28 agost 2012].
# Bitllet Edmondson

El bitllet Edmondson és un sistema que involucra la impressió, emmagatzemat, datat, comptabilització i control de passatges en els ferrocarrils. Ideat al voltant de la dècada del 1840 per Thomas Edmondson, de qui pren el nom, un experimentat ebenista que exercia com a cap d'estació en el ferrocarril de Newcastle i Carlisle. El seu ús es va expandir a gran part del món juntament amb els ferrocarrils de capital britànic, i va perdurar fins al seu reemplaçament per sistemes més moderns en les últimes dècades del segle xx.

## Característiques

Els bitllets eren impresos en targetes de cartró d'uns 2,5 cm per 5 cm i numerats en els seus costats, imprimint la data corresponent al moment de la seva emissió per una màquina específica. Al seu torn, eren generalment ordenats en unes caselles especials (estretes i altes) segons la seva destinació. Era normal l'ús de diferents colors o combinacions d'ells per facilitar la tasca de distinció dels diferents ramals o seccions.

## Història

Entre 1967 i 1999, RENFE els va substituir per bitllets de cartolina (sistema Hugin) impresos directament a la taquilla (la mostra groga de la part inferior esquerra de la foto) i més tard en el cas de rodalies per bitllets de paper. British Rail va tancar la seva última impremta de bitllets Edmondson el 1988, deixant definitivament de circular el febrer de 1990. Ferrocarrils Argentins els va utilitzar fins a la seva dissolució el 1993, i algunes concessionàries privades els van mantenir per un temps. Els Bitllets Edmondson encara s'imprimeixen i distribueixen (a través de comanda per Internet) per part de "Druckerei Aeschbacher" a Worb (Berna / Suïssa). Hi ha grups i associacions fans de bitllets tipus Edmondson , dedicats a la col·lecció i difusió dels vells bitllets de cartró.

## Vegeu també

* Títol de transport

## Referències

* ↑ «FAHRPLANWECHSEL: Edmondsonsches Billett verschwindet» (en alemany). Andreas Hobi. Arxivat de l'original el 19 de juliol 2012. [Consulta: 9 setembre 2013].
* ↑ «Las billeteras Hugin de Renfe» (en castellà). Círculo Madrileño Ferroviario. Arxivat de l'original el 28 d’agost 2013. [Consulta: 9 setembre 2013].
* ↑ "BR Ends Edmondson", en Railway Magazine , vol. 134, març de 1988, pàgina 148
* ↑ «Un tren expreso a la infancia» (en castellà). clarin.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2015. [Consulta: 9 setembre 2013].
* ↑ «Edmonsonsche Billette» (en alemany). aeschbacher.ch. Arxivat de l'original el 11 d’agost 2013. [Consulta: 9 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Bitllets de l'fitxer Històric Ferroviari d'Espanya Arxivat 2007-10-13 a Wayback Machine.
# Maiwand

Maiwand és una població de l'Afganistan que es troba al districte Maiwand de la Província de Kandahar.
Aquesta zona té regadiu de l'Organisme oficial de la Vall de Helmand i Arghandab.
Aquesta població és notable per haver estat l'escenari de la batalla de Maiwand (27 de juliol de 1880) durant la Segona GuerraAnglo-Afghana. Ayub Khan junt amb Malalai Anaa van vèncer la Brigada britànica comandada per George Burrow.

## Referències

* ↑ Forbes, Archibald. The Afghan Wars: 1839-42 and 1878-80. Nova York, NY: Cosimo Classics, 2010, p. 298. ISBN 9781616405205 [Consulta: 13 febrer 2015].
* ↑ «The Battle of Khushk-i-Nakud». [Consulta: 13 febrer 2015].
* ↑ (pdf) The Helmand Valley Project in Afghanistan: A.I.D. Evaluation Special Study No. 18 Arxivat 2013-04-08 a Wayback Machine. C Clapp-Wicek & E Baldwin, U.S. Agency for International Development, published December 1983
* EB1911
# Sevelamer

El sevelamer és un medicament aglutinant de fosfat utilitzat per tractar la hiperfosfatèmia en pacients amb malaltia renal crònica. Quan es pren amb els àpats, s'uneix al fosfat de la dieta i n'impedeix l'absorció.
A Espanya està comercialitzat com a Sevelamero, Fosquel, Renagel, Renvela, Restafos.

## Referències

* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2024.
# Marató (Grècia)

Marató (en llatí Marathon, en grec antic Μαραθών) era una petita plana del nord-est de l'Àtica on hi havia quatre ciutats: Marató, Probalinthos (Προβάλινθος), Tricorythos (Τρικόρυθος) i Oenoe (Οἰνόη) que formaven un dels 12 antics districtes de l'Àtica abans de la reorganització de Teseu, i que per les quatre ciutats s'anomenava Tetràpolis. Quan Teseu va reunir les dotze ciutats independents en un estat, la forma tetràpolis va caure en desús, i Marató va designar tot el districte per ser la ciutat més important.
El seu nom derivaria d'un heroi epònim, Marató, fill d'Epopeu, rei de Sició que es va escapar a l'Àtica a causa de la crueltat del seu pare. Es deia que en aquest territori hi va regnar Xutos, que es va casar amb Creüsa, la filla d'Erecteu. Aquí s'hi van refugiar els heràclides quan van ser expulsats del Peloponès, i a la plana van vèncer i matar Euristeu.
Els habitants de Marató deien que havien estat els primers en donar culte a Hèracles, que tenia un santuari a la plana. A Marató Teseu va combatre amb el brau ferotge que devastava la plana i que Medea li havia enviat amb intenció de destruir-lo, segons diuen Plutarc i Pausànies. A l'Odissea Homer parla de Marató i pel que diu sembla que era un lloc d'importància.
Marató és famosa per la victòria que van obtenir els atenencs sobre els perses l'any 490 aC, coneguda com la batalla de Marató. Quan Milcíades el Jove, l'estrateg de les forces gregues hagués vençut els perses de Darios el Gran a Marató, els vençuts van decidir anar per mar de Marató a Atenes per saquejar-la, ja que no hi havia quedat cap guarnició. Milcíades va ordenar a tots els hoplites que marxessin a tota velocitat cap a Atenes, i quan l'exèrcit de Darios va arribar va trobar al seu davant la mateixa força enemiga que ja els havia vençut abans.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Marathon». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 5 gener 2021].
Viccionari
# Marc Albini

Marc Albini (en llatí Marcus Albinius, també mencionat com Lucius Albinius) va ser un plebeu que l'any 390 aC, després de la derrota dels romans a Àl·lia, va escortar a la seva dona i fills en un carro cap a fora de la ciutat i va coincidir al Janiculus amb els sacerdots i les vestals que portaven els objectes sagrats. Llavors va fer baixar a la seva família del vehicle i va carregar totes les coses que va poder per a ajudar en el seu transport fins a la ciutat de Caere.
Un cònsol de l'any 379 aC mencionat per Livi com a M. Albinius és probablement la mateixa persona.

## Referències

* ↑ Valeri Màxim De Factis Dietisque Memorabilibus I,1,10
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita VI,30
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 90.