OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pep Valsalobre Palacios

Pep Valsalobre Palacios (Girona, 1956) és un professor de literatura catalana moderna a la Universitat de Girona i membre investigador de Llengua i Cultura Catalanes. Apotecari de professió, imparteix classes d'història de la ciència i la cultura, lectures de Literatura Universal i, sobretot, literatura catalana de l'edat moderna de la qual n'és un bon glossador de manuals i ha tret a la llum molts autors ignorats d'aquesta època literària, majorment amb Albert Rossich Estragó. Ambdós han treballat exhaustivament en aquest camp de la literatura catalana i les seves investigacions han permès bandejar la idea dominant, des del Romanticisme i la Renaixença, d'una etapa literària anomenada Decadència, donada la gran profusió d'obres i autors que han aconseguit donar a conèixer. El descobriment d'autors i obres és constant i la seva tasca de divulgació de continguts i treballs incessant i molt intens, any rere any.
Forma part de l'Institut de Llengua i Cultura Catalanes i del Grup de recerca de Literatura de l'Edat Moderna. És director del repertori bibliogràfic Qüern, sobre història de la llengua i la literatura catalanes medieval i moderna.

## Obra

* Agustí Eura, O.S.A. (1684-1763), escritor y obispo. Un clásico de la poesía catalana de la Edad Moderna" [2001] Ed. Agustiniana ISBN 978-84-95745-06-4
* L'Edició crítica d'Agustí Eura, "Obra poètica i altres textos" [2002];
* Poesia catalana del barroc. Antologia, amb Albert Rossich [2006]; ISBN 84-935295-4-0
* L'Edició crítica d'"Arminda" de Joan Ramis, amb Vicent de Melchor [2006]; ISBN 9788493529529
* Literatura i cultura catalanes (segles XVII-XVIII), amb Albert Rossich [2007]; Ed. UOC 2007 ISBN 978-84-9788-693-2
* Literatura catalana moderna (siglos XVI-XVIII), amb Albert Rossich [2011]) Letras Universitarias. ISBN 9788497567930
Com a Coordinador de diversos volums d'estudis miscel·lanis d'història de la llengua i de la literatura catalanes
* La llengua catalana al segle xviii, 1995;
* Estudis de Filologia Catalana, 1999;
* El teatre català dels orígens al segle xviii, 2001;
* Francesc Fontanella: una obra, una vida, un temps, 2006;
* Fontanellana. Estudis sobre l'època i l'obra de Francesc Fontanella (1622-1683/85), 2009
Com assessor
* Diccionari de la Literatura Catalana, amb Àlex Broch i altres, Editorial Enciclopèdia Catalana, Barcelona 2008, ISBN 978-84-412-1823-9

## Referències

* ↑ «Pep Valsalobre Palacios». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Grup de recerca de Literatura de l'Edat Moderna
* Melancholia, bloc de l'autor
# Albert Oehlen

Albert Oehlen (1954, en Krefeld, Renània del Nord-Westfàlia) és un artista alemany contemporani.

## Biografia

Oehlen va estudiar amb Sigmar Polke a Hamburg als anys setanta. Es va formar a l'Escola Superior de Belles Arts d'aquesta ciutat entre 1978 i 1981. Va rebre formació com a publicista. Va aparèixer a l'escena de l'art contemporani a principis dels anys vuitanta al si d'una generació d'artistes com Martin Kippenberger, Georg Herold o Werner Büttner, que és particularment crítica a la ideologia dominant a la seva època. Se'l associa amb l'ambient artístic de Colònia. Ha estat membre del Lord Jim Lodge juntament amb Martin Kippenberger, entre d'altres.
Oehlen ha mostrat la seva obra en moltes exposicions internacionals.
Actualment viu entre Colònia i La Palma. És germà de l'artista Markus Oehlen.

## Obra

La seva obra s'emmarca dins del moviment neoexpressionista alemany, anomenat Neue Wilde. Les seves primeres obres són llenços de grans dimensions. Hi exercia una forta crítica social. La seva obra, com la del seu germà Markus, Büttner o Kippenberger, té una certa agressivitat que l'allunya de la utopia política..
Posteriorment va anar evolucionant cap a l'abstracció, pintant els seus primers quadres abstractes a finals dels anys vuitanta. En alguns dels seus quadres hi pinta temes figuratius sobre fotografies. També ha realitzat quadres dissenyats per ordinador.

## Referències

* Walter, Ingo F. (editor), Arte del siglo XX, Taschen. ISBN 3-8228-6805-1
* Biografía en Los maestros de la pintura occidental, Taschen, 2005, ISBN 3-8228-4744-5
# Crustaceomorfs

Els curstaceomorfs (Crustaceomorpha, gr. 'amb forma de crustaci') és un proposat clade d'artròpodes que inclou els crustacis i un gran nombre de grups extints. Les sinapomorfies per a aquest clade són que les antenes larvals són un òrgan per l'alimentació o locomotor i que hi ha sis podòmers endopodals en les antenes.
Els grups extints en els Crustaceomorpha varien considerablement. Inclou Agnostida (normalment tractat sota Trilobita), Waptiida, Isoxyida, Phosphatocopida, i Bradoriida, entre d'altres. Aquests crustaciomorfs primitius s'agrupen sota Pseudocrustacea.
La validesa de Crustaceomorpha està controvertida. Té més suport entre els paleontòlegs que els consideren un grup germana a Arachnomorpha, el qual inclouria trilobits i Chelicerata (vegeu el cladograma de sota). Ambdòes estan agrupats dins Schizoramia, un clade d'artròpodes amb apèndixs biramosos. En contrast, els neontòlegs tendeixen a donar suport al clade Mandibulata, el qual agrupa membres de Crustacea junt amb Hexapoda i Myriapoda.
| Avantpassat comú ← | Lobopoda     Uniramia  Schizoramia    Crustaceomorpha   Arachnomorpha |

## Referències

* ↑ Jan Bergström & Xian-Guang Hou. «Early Palaeozoic non-lamellipedian arthropods». A: Stefan Koenemann & Ronald A. Jenner. Crustacea and Arthropod Relationships. Taylor & Francis, 2005, p. 75–93. DOI 10.1201/9781420037548.ch4. ISBN 978-0-8493-3498-6.
* ↑ Mikko Haaramo. «Crustaceomorpha – crustaceans and related arthropods». Mikko's Phylogeny Archive. [Consulta: 22 gener 2012].
* 1 2 S. M. Gon III. «Trilobite Systematic Relationships». A Guide to the Orders of Trilobites. [Consulta: 22 gener 2012].
* 1 2 David A. Grimaldi & Michael S. Engel. Evolution of the Insects. Cambridge University Press, 2005, p. 107. ISBN 978-0-521-82149-0.
# Cladosictis

Cladosictis és un gènere de marsupials prehistòrics de la família dels borhiènids que existiren a Sud-amèrica en l'Oligocè i el Miocè. S'assemblava a les llúdries i feia uns vuitanta centímetres de longitud.
# Padmasree Warrior

Padmasree Warrior (nascuda Yellepeddi Padmasree) és una empresaria i executiva de tecnologia indi-estatunidenca. És coneguda pels seus papers de lideratge en empreses tecnològiques com Cisco, on va exercir com a CTO durant set anys, i a Motorola, on va ser CTO durant cinc anys. També va exercir com a CEO de Nio USA, un fabricant de cotxes elèctrics. Actualment, és la fundadora i CEO de Fable, una plataforma de lectura centrada en el benestar mental. També forma part del consell d'administració de Microsoft i Spotify.
El 2014, Forbes la va classificar com una de les 100 dones més poderoses del món. El 2018 també va figurar entre les "50 millors dones tecnològiques d'Amèrica" per Forbes.

## Referències

* ↑ «Can former Cisco CTO Padmasree Warrior build a better social network for book lovers?». Fortune, 14-01-2021.
* ↑ «Padmasree Warrior» (en anglès). Microsoft, 02-12-2015. [Consulta: 20 juny 2020].
* ↑ «Padmasree Warrior» (en anglès). Spotify. [Consulta: 20 juny 2020].
* ↑ Gilpin, Lyndsey. «Cisco CTO Padmasree Warrior: Engineer, Artist, Business Leader, Sage». TechRepublic. ZDNet. [Consulta: 28 juny 2014].
* ↑ «The World's 100 Most Powerful Women». Forbes. [Consulta: 26 juny 2014].
* ↑ «Padmasree Warrior». Forbes.
# Savigny (Alt Marne)

Savigny és un municipi francès situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 55 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Savigny era de 55 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 16 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 48 habitatges, 29 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 10 estaven desocupats. 45 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 29 habitatges principals, 24 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia dues cambres, 1 en tenia tres, 10 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 16 habitatges hi havia un automòbil i a 8 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Savigny el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 4 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 4 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 0 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 30 persones, 23 eren actives i 7 eren inactives. De les 23 persones actives 21 estaven ocupades (11 homes i 10 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 7 persones inactives 4 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 1 estava classificada com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Savigny hi havia 5 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Savigny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Savigny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Darja Kapš

Darja Kapš (nascuda el 26 de novembre de 1981) és una jugadora d'escacs eslovena amb el títol de Gran Mestra.
Kapš va jugar amb l'equip olímpic d'Eslovènia a la 35a Olimpíada d'escacs, la 36a Olimpíada d'escacs i la 39a Olimpíada d'escacs. Va guanyar el Campionat d'escacs eslovè femení el 2001 i el 2004.

## Referències

* ↑ «Women's Chess Olympiads: Darja Kapš». OlimpBase. [Consulta: 28 novembre 2014].
# Chriacus

Chriacus és un gènere extint de mamífers de la família dels arctociònids que visqueren a Nord-amèrica durant el Paleocè, fa entre 56,8 i 63,3 milions d'anys.
Semblava un os rentador del Paleocè, amb una mida d'aproximadament un metre comptant la seva llarga cua prènsil. Era de constitució lleugera, pesava uns set quilograms i grimpava àgilment als arbres. Era un animal plantígrad, és a dir, caminava sobre les palmes de les seves potes de cinc dits, que tenien llargues urpes. Les seves potes eren potents i tenien articulacions flexibles. Les potes anteriors podien servir per excavar, mentre que les posteriors estaven més adaptades a grimpar. Probablement era un omnívor com el seu parent Arctocyon, alimentant-se de fruita, ous i petits mamífers.

## Referències

* ↑ Entrada «Chriacus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Miecislau II el Gras

Miecislau II el Gras (polonès: Mieszko II Otyły) (ca. 1220 – 22 d'octubre del 1246) fou Duc d'Opole-Racibórz des del 1230 fins a la seva mort i Duc de Kalisz-Wieluń durant el període 1234–1239 (co-governant amb el seu germà).
Era el fill gran del Duc Casimir I d'Opole i la seva dona Viola, probablement una dama búlgara. Va participar amb un destacament, que va ser el primer a ser derrotat en la batalla de Legnica contra l'Imperi Mongol, que duia a terme la invasió d'Europa.
| Precedit per: Casimir I | Duc d'Opole-Racibórz 1230–1246 | Succeït per: Ladislau |
| Precedit per: Enric I el Barbut | Duc de Kalisz juntament amb Ladislau 1234–1239 | Succeït per: Ladislau |
| Precedit per: Enric I el Barbut | Duc de Wieluń juntament amb Ladislau 1234–1239 | Succeït per: Ladislau |

## Referències

* ↑ Mostowik, Paweł. Z dziejów Księstwa Oświęcimskiego i Zatorskiego XII-XVI w (en polonès). Wydawn. Adam Marszałek, 2005, p. 53. ISBN 8374411759.
# Mariana Silva

Mariana dos Santos Silva (São Paulo, 22 de febrer de 1990) és una esportista brasilera que competeix en judo, guanyadora d'una medalla als Jocs Panamericans de 2015, i cinc medalles al Campionat Panamericà de Judo entre els anys 2010 i 2016.

## Palmarès internacional

Jocs Panamericans :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2015 | Toronto ( Canadà) | 3 | –63 kg |
| Campionat Panamericà ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2010 | San Salvador ( El Salvador) | 3 | –63 kg |
| 2011 | Guadalajara ( Mèxic) | 2 | –63 kg |
| 2012 | Mont-real ( Canadà) | 3 | –63 kg |
| 2015 | Edmonton ( Canadà) | 2 | –63 kg |
| 2016 | l'Havana ( Cuba) | 1 | –63 kg |

## Referències

* ↑ Mariana Silva Arxivat 2020-04-18 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ Mariana Silva en Judoinside.com (anglès)

## Enllaços externs

* Mariana Silva a JudoInside.com
* Facebook
# Jang Sun-woo

Jang Sun-woo (hangul 장선우) (nascut el 20 de març de 1952) és un director de cinema de Corea del Sud.

## Vida

Jang va assistir a la Universitat Nacional de Seül i va rebre una llicenciatura en antropologia.
Abans del seu debut com a director, Jang es va fer un nom escrivint crítiques de cinema i guions. La seva primera pel·lícula, Seoul Jesus (1986), basada en un dels seus guions, va destacar pel seu "sarcasme i un realisme pronunciat". La seva pel·lícula de 1993 Hwa-Om-Kyung va guanyar el Premi Alfred Bauer al 44è Festival Internacional de Cinema de Berlín.

## Filmografis

* Seoul Jesus (1986) (서울 황제, Seoul Hwangje)
* The Age of Success (1988) (성공시대, Songgong sidae)
* The Lovers of Woomook-baemi (1989) (우묵배미의 사랑, Woomuk-Baemi ui sarang)
* Road to the Racetracks (1991) (경마장 가는 길, Gyeongmajang ganeun kil)
* Hwa-Om-Kyung (1993) (화엄경)
* To You from Me (1994) (너에게 나를 보낸다, Neoege narul bonaenda)
* Cinema on the Road (1995) (Gilwe-eui younghwa)
* A Petal (1996) (꽃잎, Ggotip)
* Bad Movie (1997) (나쁜 영화, Nappun yeonghwa)
* Lies (1999) (거짓말, Gojitmal)
* Resurrection of the Little Match Girl (2002) (성냥팔이 소녀의 재림, Sungnyangpali sonyeoui jaerim)

## Referències

* ↑ Min, Eung-jun. «3. Korean National Cinema in the 1980s: Enlightenment, Political Struggle, Social Realism, and Defeatism». A: Korean Film; History, Resistance, and Democratic Imagination. Westport, Connecticut and London: Praeger Publishers, 2003, p. 67. ISBN 0-275-95811-6.
* ↑ «Berlinale: 1994 Prize Winners». berlinale.de. [Consulta: 15 juny 2011].

## Enllaços externs

* (coreà) Informació detallada sobre Jang Sun- woo al KMDb

## Bibliografia

* Kim, Kyung-hyun. «6. New Korean Cinema Auteurs: Jang Sun-woo's Three 'F' Words: Familism, Fetishism, and Fascism». A: The Remasculinization of Korean Cinema. Durham and London: Duke University Press, 2004, p. 162–202. ISBN 0-8223-3267-1.
* Min, Eung-jun. «4. Auteur Criticism: The Case of Sunwoo Jang's Taste of Heaven». A: Korean Film; History, Resistance, and Democratic Imagination. Westport, Connecticut and London: Praeger Publishers, 2003, p. 87–111. ISBN 0-275-95811-6.
# Didolodus

Didolodus és un gènere de mamífer condilartre extint de la família dels didolodòntids que visqué a Sud-amèrica durant l'Eocè. Físicament s'assemblava bastant a Phenacodus.

## Referències

* 1 2 Pat Vickers Rich, Mildred Adams Fenton, Carroll Lane Fenton, Thomas H. V. Rich. The Fossil Book: A Record of Prehistoric Life (en anglès). 2a edició. Courier Dover Publications, 1989, pàg. 565. ISBN 9780486293714.
* ↑ Madden et al., 2010, «The "condylarth" Didolodontidae from Gran Barranca; history of the bunodont South American mammals up to the Eocene-Oligocene transition» (J. N. Gelfo).

## Bibliografia

* Madden, R. H.; Carlini, A. A.; Vucetich, M. G.; Kay, R. F. The Paleontology of Gran Barranca: Evolution and Environmental Change Through the Middle Cenozoic of Patagonia (en anglès). Cambridge University Press, 2010. ISBN 978-0-521-87241-6.
# Axel Toupane

Axel Toupane (Mülhausen, 23 de juliol de 1992) és un jugador de bàsquet francès que actualment juga al Metropolitans 92 de la LNB Pro A. Amb 2,01 metres d'alçada, juga a la posició d'escorta. El seu pare és l'entrenador i jugador de bàsquet Jean-Aimé Toupane.
Axel Toupane es va graduar a la Universitat Bocconi, a HEC Paris ia l'Emlyon Business School.

## Referències

* ↑ Basket. Axel Toupane, ex-champion de NBA, signe à Paris
* ↑ Basket-ball. Jean-Aimé Toupane nommé sélectionneur de l’équipe de France féminine
* ↑ Axel Toupane (Paris Basketball) honoré par le prestigieux magazine Forbes France
# Miquel VI l'Estratiòtic

Miquel VI l'Estratiòtic (Μιχαὴλ ὁ Στρατιωτικός, Mikhaïl o Stratiotikós) fou emperador romà d'Orient del 1056 al 1057. El seu sobrenom vol dir 'guerrer' i fou un general destacat però va arribar ja vell al tron i no va tenir prou suport dels militars i governadors perifèrics, per tant va abdicar al cap d'un any.

## Ascens al tron

Sembla que era parent de Josep Bringas, un aristòcrata que va servir a la cort de Romà II, i Miquel es va iniciar també com a buròcrata al servei de l'imperi, en el càrrec de ministre de finances militars, d'on li va venir el sobrenom d'Estratiòtic.
L'emperadriu Teodora, per recomanació del seu conseller Lleó Paraspondilos, el va escollir com a successor, i així es va produir el 22 d'agost del 1056.

## Revoltes i abdicació

Una mica després es va revoltar Teodosi, cosí de l'emperador Constantí IX Monòmac, però després de dura lluita pels carrers de la capital, va haver de deposar les armes i es va lliurar amb només pena de desterrament.
El famós general Catacaló fou cridat del seu govern a Antioquia i el va substituir Miquel, un cosí de l'emperador. Catacaló va tornar a la capital on va trobar gran nombre dels seus col·legues als quals l'emperador havia concedit petits honors i que esperaven millors recompenses, i tots van mostrar la seva desafecció cap a l'emperador davant de Catacaló. Es va iniciar així una conspiració militar i els descontents van enviar una delegació a Isaac Comnè que vivia a Castamone a Paflagònia, demanant-li acceptar el tron, cosa que va fer després d'alguns dubtes.
Quan Miquel va intentar aturar la conspiració amb les armes i amb intrigues, fou derrotat en la batalla del riu Hades (batalla de Petroe). Miquel va provar d'arribar a un acord enviant a Miquel Psel·los com a negociador. Va oferir d'adoptar Isaac i donar-li el títol de cèsar, però no ho van acceptar i finalment va abdicar el 31 d'agost. Llavors es va retirar a un convent.

## Referències

* 1 2 Norwich, 1993, p. 327.
* ↑ Canduci, 2020, p. 270.
* 1 2 Kajdan, 1991, p. 1366.
* ↑ Norwich, 1993, p. 326.
* ↑ Finlay, 1854, p. 536.
* ↑ Norwich, 1993, p. 332.

## Bibliografia

* Canduci, Alexander. "Triumph & Tragedy: The Rise and Fall of Rome's Immortal Emperors", volum 9. Pier, 2010. ISBN 978-1-74196-598-8.
* Kajdan, Aleksandr. "Oxford Dictionary of Byzantium", volum I. Oxford University Press, 1991. ISBN 978-0-19-504652-6.
* Finlay, George. "History of the Byzantine and Greek Empires from 1057 - 1453", volum 2. William Blackwood & Sons, 1854.
* Norwich, John Julius. Byzantium: The Apogee". Penguin, 1993. ISBN 0-14-011448-3.
# Essam El-Hadary

Essam Kamal Tawfiq El-Hadary (àrab: عصام الحضري, ʿIṣṣām al-Ḥaḍarī; Kafr El-Battikh, 15 de gener de 1973) és un exporter de futbol professional egipci, internacional amb la selecció egípcia.
Amb el sobrenom de "Presa alta" (High Dam, en anglès), va passar bona part de la seva carrera futbolística a l'Al-Ahly, equip amb el qual va guanyar nou títols de la lliga egípcia, quatre copes egípcies, quatre supercopes, quatre Lligues de Campions africanes, quatre Supercopes africanes, dues Lligues de Campions aràbiga i dues Supercopes aràbigues.
És un dels jugadors amb més partits amb la selecció egípcia, combinat amb el qual ha guanyat en quatre ocasions la Copa d'Àfrica, torneig del què ha estat nomenat millor porter en tres edicions. A la Copa del Món de Futbol de 2018, es va convertir en el jugador més gran en disputar aquesta competició, a l'edat de 45 anys i 161 dies.

## Palmarès
### Al-Ahly

* Lliga egípcia (8): 1996–97, 1997–98, 1998–99, 1999–2000, 2004–05, 2005–06, 2006–07, 2007–08
* Copa egípcia (4): 2000–01, 2002–03, 2005–06, 2006–07
* Supercopa egípcia (4): 2003, 2005, 2006, 2007
* Lliga de Campions de la CAF (4): 2001, 2005, 2006, 2008
* Supercopa africana (3): 2002, 2006, 2007
* Lliga de Campions aràbiga (1): 1996
* Supercopa aràbiga (2): 1997, 1998

### Sion

* Copa suïssa (1): 2008–09

### Al-Merreikh

* Lliga sudanesa (1): 2011
* Copa sudanesa (1): 2012

### Selecció nacional

* Jocs Panafricans (1): 1995
* Copa d'Àfrica (4): 1998, 2006, 2008, 2010
* Jocs Panaràbigs (1): 2007

## Referències

* ↑ «Hadry will be oldest goalkeeper in the World Cup». [Consulta: 15 juny 2018].
* ↑ «Egypt - Record International Players». [Consulta: 30 maig 2018].
* ↑ «World Cup oldest player El-Hadary retires» (en anglès). BBC Sport.
# Poebrodon

Poebrodon és un gènere extint de camèlids prehistòrics que visqueren a l'Eocè inferior. Tot i ser el primer membre conegut de la família dels camells, sembla probable que Poebrodon no tingués gepa. Se n'han trobat restes fòssils a Nord-amèrica. Es tractava d'un animal petit, amb un coll curt i petites peülles a cadascun dels seus quatre dits. Com altres artiodàctils del Terciari, tenia una protuberància en forma de falç a les dents posteriors.
# Angèle et Tony

Angèle et Tony és una pel·lícula francesa dirigida per Alix Delaporte, estrenada el 2011.

## Argument

Els amors d'Angèle i de Tony. Angèle, bonica jove a la deriva i sense diners, desembarca a Port-en-Bessin-Huppain, a Normandia, en un municipi colpit per la crisi econòmica. Tony, un pescador, el pare del qual s'ha perdut a la mar, l'alberga i la col·loca al mercat del peix.

## Repartiment

* Clotilde Hesme: Angèle, una jove, sense diners i a la deriva, que desembarca a Port-en-Bressin
* Grégory Gadebois: Tony, un mariner i pescador normand, que s'enamora d'ella
* Évelyne Didi: Myriam, la mare de Tony i de Ryan, una peixatera
* Jérôme Huguet: Ryan, el germà de Tony, un mariner i pescador que no es recupera de la mort a la mar del seu pare
* Antoine Couleau: Yohan, el fill d'Angèle, que no ha vist la seva mare durant dos anys i mig
* Patrick Descamps: l'avi de Yohan
* Patrick Ligardes: el conseller d'inserció
* Lola Dueñas: Anabel, una amiga d'Angèle, d'origen espanyol
* Elsa Bouchain: la jutja
* Corine Marienneau: l'àvia de Yohan, hostil a Angèle
* Marc Bodnar: el marit d'Anabel
* Antoine Laurent: el vigilant
* Farid Larbi: el comissari
* Tracy: el jove asiàtic que fa un passeig amb Angèle
* Rama Grinberg: l'amiga de Ryan
* Barbara Chavy: l'escribana

## Al voltant de la pel·lícula

* El petit paper de l'àvia hostil a Angèle és interpretat per Corine Marienneau, l'excantant del grup Téléphone.

## Crítica

* Un personatge malcarat i dur com els dels films dels Dardenne, i al que Clotilde Hesme, en el seu bell emmurriament, dona tanta calidesa com credibilitat
* En surt un bonic melodrama. El guió és una mica fluix, no prou acabat, però hi ha moments de gràcia en aquesta primera pel·lícula.

## Premis

* Premi Michel-d'Ornano 2010, en el Festival del Cinema Americà de Deauville.
* Nominat al César a la millor primera pel·lícula 2012

## Referències

* ↑ Vall, Pere. «L'amor de Tony» (en castellà). Fotogramas. [Consulta: 14 desembre 2011].
* ↑ «Angele et tony» (en francès). Le Figaró. [Consulta: 14 desembre 2011].