OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pliohyrax

Pliohyrax és un gènere extint de damans de la família dels pliohiràcids que visqueren a Àsia i Europa durant el Miocè superior, fa entre 5,3 i 9,7 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a l'Afganistan, Espanya (incloent-hi el municipi d'Almenara, a la Plana Baixa), França, Grècia i Turquia. Les espècies d'aquest grup eren animals pasturadors que haurien recordat els hipopòtams pel seu aspecte físic. N'hi havia que eren igual de grosses que els tapirs. El nom genèric Pliohyrax significa ‘Hyrax del Pliocè’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Pliohyrax» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 13 juny 2024].
* ↑ Furió Bruno, 2007, p. 53 i 54.
* ↑ Prothero, 2017, p. 77.
* ↑ Agustí i Antón, 2002, p. 157.
* ↑ Palmer, 1904, p. 552.

## Bibliografia

* Agustí, J.; Antón, M. Mammoths, Sabertooths and Hominids: 65 Million Years of Mammalian Evolution in Europe (en anglès). Columbia University Press, 2002. ISBN 0-231-11640-3.
* Furió Bruno, M. «Los Insectívoros (Soricomorpha, Erinaceomorpha, Mammalia) del Neógeno Superior del Levante Ibérico» (en castellà), 2007.
* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Prothero, D. R. The Princeton Field Guide to Prehistoric Mammals (en anglès). Princeton University Press, 2017. ISBN 978-0-691-15682-8.
# Wadj-wer

Wadj-wer és el nom que els egipcis donaven a la mar Mediterrània. La seva traducció és "El gran verd" pel color verdós de les aigües.
Es creia comunament que Wadj-wer era una personificació del mar Mediterrani; tanmateix, sembla més probable que més aviat representés les llacunes i els llacs del delta del Nil més al nord, tal com suggereixen alguns textos que descriuen el "gran verd" com a terres seques que es podrien creuar a peu, possiblement una menció de la vora entre dos o més llacs.
El testimoni més antic conegut de Wadj-wer es remunta a la dinastia V, al temple funerari de la piràmide de Sahure, a Abusir; aquí sembla semblant al déu Hapi, però amb el cos ple d'ondes d'aigua. També apareix a les parets de la tomba QV55, molt posterior (dinastia XX) del príncep Amunherkhepeshef, fill del faraó Ramsés III.
Els contactes amb els estats de la zona de Llevant i la mar Egea foren habituals a partir de la dinastia XII.

## Referències

* 1 2 Shaw, Ian; Nicholson, Paul. The British Museum Dictionary of Ancient Egypt. The American University in Cairo Press, 1995, p. 115.
* 1 2 Wilkinson, Richard H. The Complete Gods and Goddesses of Ancient Egypt. New York: Thames & Hudson, 2003, p. 130–131. ISBN 978-0-500-05120-7.
# Polítop

Un polítop és un conjunt de punts de l'espai R$^n$ limitat per hiperplans. En geometria polítop significa, en primer lloc, la generalització a qualsevol dimensió d'un polígon bidimensional, o un poliedre tridimensional. A més, aquest terme és utilitzat en diversos conceptes matemàtics relacionats. El seu ús és anàleg al de quadrat, que pot usar-se per referir-se a una regió del pla de forma quadrada, o només per als seus límits, o encara per una mera llista dels seus vèrtexs i costats juntament amb alguna informació sobre la forma en què estan connectats. La noció de polítop generalitza la de polígon i la de políedre. De fet, els polítops de R² són els polígons i els polítops de R$^3$ són els políedres. Un exemple de polítop a R$^4$ és el tesseractis, que és l'hipercub de quatre dimensions.
El terme va ser encunyat pel matemàtic Hoppe, en alemany, i va ser generalitzat per Alicia Boole Stott, filla del matemàtic i filòsof irlandès George Boole. Els sòlids platònics, o polítops regulars de tres dimensions, van ser objecte central d'estudi dels matemàtics de l'antiga Grècia –ben tractada als Elements d'Euclides–, probablement a causa de les seves qualitats estètiques intrínseques. En temps moderns, els polítops i els seus conceptes relacionats tenen una aplicació important en gràfics per ordinador, optimització i molts altres camps.

## Referències

* 1 2 «Polítop». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ A. Boole Stott. Geometrical deduction of semiregular from regular polytopes and space fillings, Verhandelingen of the Koninklijke academy van Wetenschappen width unit Amsterdam, Eerste Sectie 11,1, Amsterdam, 1910
# Cotorra d'orelles blanques

La cotorra d'orelles blanques (Pyrrhura leucotis) és una espècie d'ocell de la família dels psitàcids que habita la selva humida del l'est del Brasil.

## Referències

* ↑ IUCN «Pyrrhura leucotis» (en anglès). BirdLife International: The IUCN Red List of Threatened Species 2017, 01-10-2017. DOI: 10.2305/iucn.uk.2017-3.rlts.t45421208a118806820.en.
# Aspidiske

Aspidiske és el nom de l'estrella Carinae (Car / HD 80404), la quarta més brillant de la constel·lació de Carina, de magnitud aparent +2,21. El seu nom, d'origen grec, vol dir 'petit escut'. Altres noms d'aquesta mateixa estrella són Scutulum (provinent del llatí) i Turais (d'origen àrab), que venen a significar el mateix. No s'ha de confondre amb la propera i una mica menys brillant Azmidiske (ξ Puppis), ja que el nom n'és molt similar.
Aspidiske és una supergegant blanca de tipus espectral A8Ib. Amb una temperatura de 7.400 K, la lluminositat equival a 4.900 sols i el seu radi s'estima 43 vegades més gran que el del Sol. La seva velocitat de rotació projectada, 10 km/s, dona lloc a un llarg període de rotació igual o inferior a 215 dies. Aspidiske emet raigs X, cosa que implica certa activitat magnètica, fet inusual en una estrella de les seves característiques.
Amb una massa unes 7 vegades major que la massa solar, Aspidiske té una edat aproximada de 40 milions d'anys. Clarament per sota del límit requerit perquè en un futur exploti com a supernova, finalitzarà els seus dies com una nana blanca similar aSírius B (α Canis Majoris B).
Aspidiske es troba a uns 690 anys llum del sistema solar. A causa de la precessió de la Terra, aquesta estrella marcarà el pol sud celeste aproximadament l'any 8100 de la nostra era.

## Referències

* ↑ Richard O. Gray «The late A-type stars: refined MK classification, confrontation with Stroemgren photometry and the effects of rotation». The Astrophysical Journal Supplement Series, 7-1989, pàg. 623–636. DOI: 10.1086/191349.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 «The chemical composition of Magellanic Cloud Cepheids and nonvariable supergiants». The Astrophysical Journal Supplement Series, 1992, pàg. 303–329. DOI: 10.1086/191655.
* 1 2 3 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars in the northern hemisphere. II. Measurement of v sin i» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 10-2002, pàg. 897-911. DOI: 10.1051/0004-6361:20020943.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* 1 2 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.

## Enllaços externs

* Dades astronòmics d'Aspidiske (SIMBAD).
* Aspidiske (Stars, Jim Kaler) Arxivat 2008-10-10 a Wayback Machine..
# Xesmodon

Xesmodon és un gènere extint de mamífers litopterns de la família dels proterotèrids que visqueren a Sud-amèrica durant l'Eocè, fa entre 42 i 48 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Chubut. La primera espècie del gènere, X. langi, fou descrita a partir d'un crani força mal conservat. El crani era llarg i baix. Les òrbites oculars eren bastant grans. Els ossos nasals estaven allargats. El nom genèric Xesmodon significa ‘dent allisada’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Xesmodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 27 juny 2024].
* ↑ Palmer, 1904, p. 711.

## Bibliografia

* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
# Jan Tarnowski

Jan Tarnowski, escut d'armes Leliwa, (1488 - 1561) va ser un Szlachta polonès. Era propietari de Tarnów, Wiewiórka, Rożnów, Przeworsk, Stare Sioło, cavaller de l'orde del Sant Sepulcre (1 de setembre 1518), gran hetman de la Corona (1527), castellà de Cracòvia (1536) i fundador de la ciutat de Ternòpil.

## Biografia

Fill de Jan Amor Iunior Tarnowski, voivoda i castellà de Cracòvia i de Barbara Zawisza de Rożnów. És descendent de la noble família Tarnowski. Té cinc germanastres i germanes descendents del primer casament del seu pare i cinc germanastres del primer casament de la seva mare.
Jan Tarnowski inicialment estava destinat a ser prevere, però a la mort del seu pare l'any 1500, el seu mentor Maciej Drzewiecki, convenç la seva mare d'abandonar aquest pla. L'any 1501, Tarnowski és enviat a la cort de Joan I de Polònia que mor alguns mesos més tard. El jove Tarnowski torna doncs amb la seva mare, al domini de Rożnów.
L'any 1508, Tarnowski participa en la batalla d'Orsha, contra el gran ducat de Moscou. L'any 1509, és a la batalla de Khotin, contra Moldàvia i dirigeix la seva pròpia companyia sobre el Dnièster. L'any 1512, és implicat a la batalla de Wisniowiec, en la qual els tatars són vençuts per les forces poloneses.
L'any 1518, fa un pelegrinatge en Terra Santa i esdevé cavaller de l'orde del Sant Sepulcre a Jerusalem. Viatja molt a través d'Europa i és fet cavaller pel rei Manuel I de Portugal per als seus serveis a Àfrica. L'any 1521, participa a les Guerres Habsburg-Otomanes.
El 6 de juny de 1522, esdevé castellà de Wojnicz. El 2 d'abril de 1527, és voivoda de Rutènia. Al mateix any és l'un dels primers hetmans creats després de les grans reformes de l'exèrcit polonès que condueix a moltes victòries, entre les quals la de la batalla d'Obertyn (1531), contra els romanesos i durant les Guerres moscovito-lituanes, la de la batalla de Starodub (1535), contra el Gran Ducat de Moscou. Contribueix igualment a l'organització de l'exèrcit, desenvolupa l'artilleria a cavall, els hospitals de campanya, els serveis als quarters militars i els sapadors. Predica una doctrina de flexibilitat al comandament.
El 10 d'octubre de 1535, és voivoda de Cracòvia, després castellà de Cracòvia, Starosta de Sandomierz, Stryj, Żydaczów, Dolina, Sandecz, Chmielno, Lubaczów i Horodło, el 15 de març de 1536.

## Casaments i descendència

Cap a 1511, Jan Tarnowski es casa amb Barbara Tęczyńska, filla de Mikołaj Tęczyńesquí, voivoda de Rutènia.
Després de la seva mort, Tarnowski es casa amb Zofia Szydłowiecka. Tenen quatre fills.
* Jan Aleksander Tarnowski
* Jan Tarnowski
* Zofia Tarnowska (1534–1570), esposa de Konstanty Wasyl Ostrogski
* Jan Krzysztof Tarnowski (1537–1567) secretari reial de Segimon II August.

## Referències

* 1 2 3 Podhorodecki, Leszek.. Sławni hetmani Rzeczypospolitej. Warszawa: Wydawn. MADA, 1994, p. 17-21. ISBN 83-86170-06-9.
* ↑ Dworzaczek, Włodzimierz.. Hetman Jan Tarnowski : z dziejów możnowładztwa małopolskiego. Wyd. 1. Warszawa: Instytut Wydawniczy Pax, 1985. ISBN 83-211-0584-X.
* 1 2 «Jan Tarnowski | Polish military officer» (en anglès). [Consulta: 25 maig 2020].
# Pont terrestre

A l'entorn de la biogeografia, un pont terrestre, pont de terra o pont continental, és un istme o també una connexió àmplia entre àrees terrestres d'una altra manera separades, el que va permetre a animals i plantes terrestres creuar i colonitzar noves terres. Els ponts de terra poden ser creats per regressió marina, en què el nivell del mar va caure, exposant zones someres de poca profunditat, abans seccions submergides de la plataforma continental, o quan es van crear noves terres per la tectònica de plaques, o ocasionalment quan el fons del mar es va elevar a causa de la recuperació post-glacial després d'una glaciació.

## Exemples destacats

Alguns destacats exemples de ponts terrestres són els següents:
* El pont terrestre de Beríngia, que intermitentment va connectar Àsia amb Amèrica del Nord quan el nivell del mar va pujar sota l'efecte de les edats de gel;
* L'istme de Panamà, que amb la seva aparició fa 3 milions d'anys va permetre el Gran Intercanvi Americà;
* La península del Sinaí, que uneix Àfrica i Euràsia;
* La Doggerland, una antiga massa de terra al sud del mar del Nord que connectava l'illa de Gran Bretanya a la part continental europea durant l'última edat de gel.

## La teoria dels ponts de terra

Al segle xix una sèrie de científics van observar similituds geològiques i zoològiques desconcertants entre zones molt distants entre si. Per resoldre aquests problemes,
| « | (...) cada vegada que els geòlegs i paleontòlegs estaven davant d'una pèrdua per explicar les òbvies similituds transoceàniques de la vida que deduïen dels registres fòssils, esmolaven seus llapis i traçaven ponts terrestres entre els continents apropiats. | » |
| — William R. Corliss |||
El concepte va ser proposat per primera vegada pel geòleg suís-nord-americà Jules Marcou (1824-1898) en Lettres sud Les Roches du Jura.
Alguns d'aquests hipotètics ponts de terra van ser els següents:
* Lemuria, a l'oceà Índic;
* Archiboreis, a l'Atlàntic Nord;
* Archatlantis, de les Antilles al Nord d'Àfrica;
* Archhelenis, des de Brasil a Sud-àfrica;
* Archigalenis, des d'Amèrica Central a través de Hawaii fins al nord-est d'Àsia;
* Archinotis, des d'Amèrica del Sud a l'Antàrtida.
Tots ells van quedar obsolets amb l'acceptació gradual de la deriva continental i el desenvolupament de la tectònica de plaques a mitjan segle xx.

## Vegeu també

* Fragmentació de l'hàbitat
* Pujada del nivell del mar

## Referències

* ↑ William R. Corliss, Mysteries Beneath the Sea , Chapter 5: "Up-and-Down Landbridges".
* ↑ William R. Corliss, op. cit. , "The basic idea is usually attributes to Jules Marcou ..."
* ↑ Tots els exemples presos de Corliss, op. cit. .
# Onomàsticon

Un onomàsticon grec antic: ὀνομαστικόν de ὄνομα "nom", plural ὀνομαστικά onomastikà) és una composició formada per llistes de paraules de certes categories. Actualment s'usa de vegades per referir-se als llibres de noms propis o vocabularis.

## Onomàsticons egipcis

Els onomastica egipcis no són diccionaris ni enciclopèdies perquè no inclouen explicacions sobre les paraules, tot i que la selecció i l'ordre d'aquestes proporcionen una guia sobre com entenien el món a l'antic Egipte. Excepte el papir Tebtunis, només inclouen noms. Es creu que els onomastica tenien com a funció l'ensenyament, ja que proporcionaven informació sobre vocabulari i ortografia, però no hi ha fonts que ho avalin. Alguns d'ells són:
* El Papir Tebtunis del segle i o ii, que inclou verbs i substantius.
* L'Onomasticon d'Amenemipet és l'únic el compilador del qual va signar, i el més conegut, ja que s'han trobat diversos fragments de diferents còpies.

## Onomàsticons clàssics

* Onomasticon de Juli Pòl·lux, del segle ii aC, Del qual es conserva el volum X, tot i que incomplet. Conté termes sobre diferents temes: literatura, música i teatre, (amb informació sobre escenaris, màscares i vestuari) i també vocabulari legal.
* Onomasticon d'Eusebi de Cesarea (segle iv), amb la descripció de tots els llocs que apareixen a la Bíblia.

## Onomastica moderns

* Onomasticon Cataloniae, de Joan Coromines, amb 400.000 topònims catalans.
* Onomasticon Vasconiae, de José María Jimeno Jurío, amb topònims del País Basc.
* Onomasticon anglo-saxonicum, de William George Searle, una llista de noms propis anglosaxons usats entre l'època de Beda i la del rei Joan.
* Onomasticon of the Hittite Pantheon, de Ben van Gessel, una llista dels déus hitites coneguts, així com sobre els seus epítets, santuaris, sacerdots, llocs de culte, atributs i festes.

## Referències

* ↑ Entrada "onomàsticon" al diccionari de l'IEC
* ↑ University College London (2000): The Onomasticon of Amenemipet.
* ↑ Encyclopædia Britannica on line: Julius Pollux.
* ↑ Obres bíbliques i exegètiques.
* ↑ Referència al web de l'Euskaltzaindia.
* ↑ Referència de l'obra a Google Llibres
# Beta de l'Altar

Beta de l'Altar (β Arae) és l'estrella més brillant de la constel·lació de l'Altar. És una estrella taronja del tipus K supergegant o brillant gegant amb una magnitud aparent de +2,84. Està aproximadament a 603 anys llum.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Catalogue of two dimentional spectral types for the HD stars, Vol. 1. Indicat a la font segons: SIMBAD. Autor: Nancy Houk. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1975.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 Thomas Nordlander «TheGaia-ESO Survey: Sodium and aluminium abundances in giants and dwarfs» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 21-04-2016, pàg. A115. DOI: 10.1051/0004-6361/201528014.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
# Coelostylodon

Coelostylodon és un gènere extint de mamífers notoungulats de la família dels isotèmnids que visqueren a Sud-amèrica durant l'Eocè, fa entre 38 i 41,3 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Chubut. Els representants d'aquest grup eren notoungulats primitius dotats d'una dentadura completa. Tenien les dents postcanines de tipus braquidont. El nom genèric Coelostylodon significa ‘dent de pilar buida’, tot i que fou elegit sobretot per evocar la seva anterior adscripció a Acoelodus i la seva semblança a Pleurostylodon.

## Referències

* 1 2 Entrada «Coelostylodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 8 juliol 2024].
* ↑ Simpson, 1970, p. 8.

## Bibliografia

* Simpson, G. G. «Mammals from the early Cenozoic of Chubut, Argentina» (en anglès). Breviora, 360, 1970, pàg. 1-13.
# Gabriel

«Gabriel» té aquests significats:
* Biografies:
** Gabriel (nom)
** Arcàngel Gabriel, arcàngel que apareix esmentat al Llibre de Daniel (capítols 8 i 9), a l'Evangeli, i a l'Alcorà
** Gabriel (prefecte romà d'Orient)
** Gabriel de Borbó (Portici, 1752 - San Lorenzo de El Escorial, 1788), infant d'Espanya, fill de Carlos III
** Gabriel de Kakhètia (?-881), príncep de Kakhètia de 861 a 881, nebot i successor de Samuel Donauri
** Gabriel de Murzia lutier espanyol actiu del 1682 al 1717
** Gabriel el Músic, poeta i músic espanyol del segle xv i primer terç del següent
** Anna Gabriel i Sabaté (Sallent, 1975), educadora social, professora de dret i política catalana
** Esteban Gabriel Merino (Santisteban del Puerto, 1492 - Roma, 1535), Cardenal de San Vital (1530-1534) i de Sant Joan i Sant Pau (1534-1535)
** Germán Gabriel (Caracas, Veneçuela, 1980), jugador de bàsquet que té la nacionalitat espanyola
** Ján Gabriel (Trnava, 1962), futbolista eslovac que jugà la major part de la seva carrera al Spartak Trnava
** Justin Gabriel (1981), lluitador professional sud-africà que treballa a la WWF
** Markus Gabriel (Remagen, 1980), filòsof alemany i professor de la Universitat de Bonn
** Max Gabriel (segles XIX -XX), compositor alemany
** Pere Gabriel i Carreras, compositor i organista
** Pere Gabriel i Faus (Alàs, província de Lleida, 1855 -1925), hisendat que signà el Missatge a la Reina Regent (1888)
** Pere Gabriel i Sirvent (Terrassa, 1945), escriptor i historiador, centrat en l'àmbit del pensament polític i la història social
** Peter Gabriel (1950, Chobham, Surrey, Anglaterra), compositor, músic i activista anglès
** Ricardo Gabriel Álvarez (1988), futbolista argentí que juga com a migcampista atacant
** Richard Gabriel (1874 - 1960), compositor alemany, deixeble de Humperdinck, organista i director de cors de Sagan
** Siegmund Gabriel (Berlín, Alemanya, 1851- 1924), químic alemany conegut per la síntesi de Gabriel
** Sigmar Gabriel (Goslar, 1959), polític socialdemòcrata i professor alemany, Vicecanceller i Ministre Federal d'Economia
** Xavier Gabriel i Lliset empresari català
* Miscel·lània:
** Banya de Gabriel, figura geomètrica ideada per Evangelista Torricelli
** Síntesi de Gabriel, procediment químic que permet obtenir amines primàries a partir d'halogenurs d'alquil utilitzant ftalimida de potassi
# Albertogaudrya

Albertogaudrya és un gènere extint de mamífers astrapoteris de la família dels trigonostilòpids que visqueren a Sud-amèrica durant l'Eocè, fa entre 38 i 56 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a les províncies argentines de Chubut i Salta. Les espècies d'aquest grup atenyien una mida entre la d'una ovella i la d'un tapir menut. Això en feia uns dels mamífers més grossos del seu context temporal i geogràfic, tot i que eren força més petits que la majoria dels seus parents posteriors. Fou anomenat en honor del paleontòleg francès Jean Albert Gaudry.

## Referències

* 1 2 Entrada «Albertogaudrya» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 19 juliol 2024].
* ↑ Rose, 2006, p. 236.
* ↑ Simpson, 1942, p. 321.
* ↑ Palmer, 1904, p. 87.

## Bibliografia

* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
* Simpson, G. G. «Mesozoic and Cenozoic vertebrate faunas and floras» (en anglès). Proceedings of the eighth American scientific congress held in Washington May 10-18, 1940, 4, 1942, pàg. 303-332.
# Jean Baptiste Bessières

Jean-Baptiste Bessières (Prayssac, Òlt, 6 d'agost de 1768 - Weißenfels, Saxònia, 1 de maig de 1813) Militar francès, mariscal de l'Imperi i duc d'Ístria.

## Biografia

Fill d'un cirurgià-barber que guaria les malalties a la seva comunitat. El 1791, encetà la seva carrera militar a la Guàrdia Constitucional de Lluís XVI i va provar de defensar-lo en l'atac a les Teuleries. Din de l'exèrcit republicà va prendre part a la campanya d'Itàlia. Lluità a la batalla de Rivoli i mercès als seus mèrits rebé el grau de major.

## Carrera militar

Feu la campanya d'Egipte amb Napoleó I, participà en el setge de Sant Joan d'Acre i la batalla d'Abukir. Tornà a Itàlia per fer la segona campanya dels exèrcits francesos. Després de la batalla de Marengo fou nomenat general de brigada i el 1802 general de divisió. Finalment, rebé el càrrec de mariscal de l'Imperi l'any 1804, comandant de la Cavalleria de la Guàrdia l'any següent i Gran Oficial de la Legió d'Honor el 1805. Combaté a les batalles d'Austerlitz, Jena, Eylau, Aspern-Essling (on tingué un paper destacat) i Wagram.
Fou destinat a Espanya, on va vèncer Ramón Patiño, el comte de Belveder a la batalla de Gamonal i als generals Cuesta i Blake a les batalles de Cabezón i Medina de Rioseco. Va prendre les viles de Logronyo, Torquemada i Segòvia i derrotà el general Palafox a Épila durant el primer setge de Saragossa. Fou, però, un dels responsables de la pèrdua de Portugal per no haver donat suport a Masséna davant el duc de Wellington.
Va prendre part en la campanya de Rússia, on tingué un paper important. Va cobrir la retirada de Moscou.

## Mort

Morí la vigília de la batalla de Lützen en 1813, mentre feia un reconeixement com a comandant en cap de la cavalleria imperial.

## Referències

* ↑ Maldonado Macanaz, Joaquín. Crónica de la provincia de Burgos (en castellà). Maxtor, 2002, p. 91. ISBN 8495636980.
* ↑ Foy, Maximilien Sebastien. Histoire de la guerre de la Peninsule sous Napoleon. vol.III, 1827, p. 312.
# Monocelis longistyla

Monocelis longistyla és una espècie de platihelmint monocelídid que habita al mar Mediterrani. Presenta un estilet a l'aparell copulador.

## Referències

* ↑ Martens PM, Curini-Galletti MC. 1987. Karyological study of three Monocelis species, and description of a new species from the Mediterranean, Monocelis longistyla sp. n. (Monocelididae, Plathelminthes). Microfauna Marina 3:297-308.