OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Diego López II d'Haro

Diego López II d'Haro el Bo (Nájera prop de 1140 - † 16 d'octubre de 1214). Fill de Lope Díaz I d'Haro i Aldonza Ruiz de Castro. Va ser cinquè senyor de Biscaia entre els anys 1170 i 1214.
Des de 1186 apareix al capdavant de La Rioja, Castella la Vella, Asturias de Santillana, Àlaba i Guipúscoa com a governador, a més dels seus senyorius hereditaris. En 1187 va tenir gran intervenció en la concessió del furs de Haro i en la confecció del de Santo Domingo de la Calzada. Probablement va intervenir també en la concessió de privilegis a altres poblacions de La Rioja, com Nájera, Logronyo i Calahorra. Va ser banderer en les batalles contra els almohades a Alarcos (19 de juliol de 1195), que pels seus mals resultats va rebe el malnom el dolent
La incorporació d'Àlaba a Castella va tenir lloc de forma definitiva en 1200, després de la campanya duta a terme per Alfons VIII de Castella al seu territori, i als de Treviño i Guipúscoa. Va participar en la batalla de Las Navas de Tolosa (16 de juliol de 1212) sota el comandament d'Alfons VIII i després del gran èxit en aquesta batalla van canviar el seu malnom a el bo. D'aquesta última li van encarregar realitzar el repartiment del botí, i, segons la tradició, el va fer sense guardar-se res per a ell. Per aquest motiu el rei li preguntà "i per a vos, Diego?", i va contestar No vull més, senyor, sinó que al monestir de Santa María la Real de Nájera, se li retorni la vila i l'honor del port de Santoña, que els seus avantpassats antigament li donaren. El rei Alfons el 29 de desembre de 1212 li va donar amb caràcter hereditari el senyoriu del Duranguesat, amb el que va reunir la Biscaia completa. El 19 d'octubre de 1214 va ser enterrat en el claustre del Monestir de Santa María la Real de Nájera. Durant molts anys l'ajuntament de Nájera va conservar el costum de presentar-se en corporació davant el sepulcre de Diego en els canvis d'ajuntament.

## Matrimonis i descendència

Va casar-se amb María Díaz de Lara, filla del comte Manrique de Lara amb la qual va tenir:
* Lope Díaz.
En segones núpcies amb Tota Pérez de Azagra, filla de Pedro Rodríguez de Azagra matrimoni del que van néixer:
* Lope Ruiz d'Haro: va formar la línia dels senyors dels Molares.
* Pedro Díaz d'Haro: senyor de Cárcar per consideracions de la seva mare i avis materns.
* Urraca Díaz d'Haro: va casar amb Alvaro Nuñez de Lara; en enviudar es va fer monja cistercenca.
* Aldonza Díaz d'Haro: va casar amb Rui Diaz dels Cameros.
* María Díaz d'Haro: va casar amb el comte Gonzalo Nuñez de Lara.
* Teresa Díaz d'Haro: va casar amb el seu cosí l'infant don Sancho de León, fill del rei Ferran II de Lleó.
* Mencia Díaz d'Haro: va casar amb Alvaro Diaz de Cameros, germà del marit de la seva germana Aldonza.

## Referències

* ↑ Llorente, Juan Antonio (1808), Noticias históricas de las tres provincias vascongadas
* ↑ López-ibor Aliño, Marta «El «señorío apartado» de la Cofradía de Arriaga y la incorporación de la Tierra de Alava a la Corona de Castilla en 1332» (en castellà). En la España Medieval, 4, pàg. 513 [Consulta: 16 abril 2022].
# Dominique Blanc

Dominique Blanc (7è districte de Lió, 25 d'abril de 1956) és una actriu francesa. És coneguda pels seus papers a les pel·lícules Indoxina (1992) i La reina Margot (1994). En una carrera de gairebé quatre dècades, Blanc ha guanyat quatre premis César de nou nominacions.
Es va formar a l'escola francesa de teatre Cours Florent. El 1980 Patrice Chéreau va anar a veure-la i la va contractar per a una interpretació de Peer Gynt d'Henrik Ibsen.
Blanc és una de les actrius franceses més aclamades per la crítica i ha guanyat quatre premis César: a la millor actriu l'any 2000 per Stand-by; i tres a la millor actriu secundària, el 1990 per Milou en mai, el 1992 per Indoxina i el 1998 per Ceux qui m'aiment prendront le train,. El 6 de setembre de 2008, va guanyar la Copa Volpi a la millor actriu a la 65a Mostra Internacional de Cinema de Venècia.

## Referències

* ↑ Bordes, Jordi. «El Romea presenta ‘La douleur' en els 10 anys de la mort de Chéreau». El Punt avui, 01-12-2023. [Consulta: 11 març 2024].
* ↑ Cappelle, Laura «A French Star Brings Her Career-Saving Play to New York» (en anglès). The New York Times, 08-03-2024. ISSN: 0362-4331.
* ↑ «Dominique Blanc - La biographie de Dominique Blanc avec Gala.fr» (en francès), 26-04-2010. [Consulta: 11 març 2024].
* ↑ «Nomination dans l'ordre des Arts et des Lettres juillet 2015 - Ministère de la Culture», 30-08-2017. Arxivat de l'original el 2017-08-30. [Consulta: 11 març 2024].
* ↑ «Dominique Blanc récompensée à la Mostra de Venise» (en francès). Le Monde.fr, 06-09-2008.
# Menkent

Menkent (θ Centauri / θ Cen / 5 Centauri) és la tercera estrella més brillant de la constel·lació de Centaurus, després d'Alfa Centauri i Hadar o Agena (β Centauri). El seu nom prové d'una paraula àrab per a "mà" del Centaure, a la qual s'ha afegit la paraula Kent, abreviatura llatina de Kentaurus.
Menkent és una estrella gegant taronja situada a 61 anys llum de distància, la tercera gegant taronja més propera a la Terra després de Pólux (β Geminorum) i Arturo (α Boötis). Molt similar a la primera, només la seva gran distància fa que sigui menys brillant, encara que amb magnitud aparent +2,06 és la 53a estrella més brillant del firmament. De tipus espectral K0IIIb, la seva temperatura superficial és de 4.780 K. És 60 vegades més lluminosa que el Sol i el seu radi és 11 vegades més gran. En el seu nucli, esgotada ja la reserva d'hidrogen, l'heli es transforma en carboni i oxigen, igual que en altres estrelles gegants.
El gran moviment propi de Menkent suggereix que l'estrella prové de la part exterior del disc galàctic i que només és una visitant del districte solar.

## Vegeu també

* Llista d'estrelles més brillants

## Referències

* ↑ Christopher J. Corbally «Contributions to the Nearby Stars (NStars) Project: Spectroscopy of Stars Earlier than M0 within 40 pc--The Southern Sample» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 02-06-2006, pàg. 161–170. DOI: 10.1086/504637.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 Vardan Adibekyan «CORALIE radial-velocity search for companions around evolved stars (CASCADES). I. Sample definition and first results: Three new planets orbiting giant stars». Astronomy and Astrophysics, 1-2022. DOI: 10.1051/0004-6361/202040078.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* Dades astronòmics de Menkent (SIMBAD)
* Menkent (Stars, Jim Kaler) Arxivat 2008-12-05 a Wayback Machine.
# Messier 14

Messier 14 (M14 o NGC 6402) és un cúmul globular situat en la constel·lació de Serpentari. Va Ser descobert per Charles Messier en 1764.
A una distància d'uns 30.000 anys llum, M14 conté unes 100.000 estrelles. Amb una magnitud de 7.6, pot observar-se fàcilment amb binoculars. Amb telescopis de grandària mitjana es poden veure algunes de les seves estrelles individuals, la més brillant de les quals és de magnitud 14a.
La lluminositat total de M14 és de l'ordre de 400.000 vegades la del Sol, el que es correspon amb una magnitud absoluta de -9.12. La forma del cúmul és clarament allargada. M14 amida uns 100 anys llum d'un extrem a un altre.
La seva magnitud conjunta en banda B (filtre blau) és igual a la 9.55, la seva magnitud en banda V (filtre verd) és igual a la 8.32; el seu tipus espectral és F4: fotogràficament s'aprecia de color groguenc a causa de la gran quantitat d'estrelles gegants vermelles (de color groguenc o daurat) que conté.
De la seva velocitat radial, -111.1 km/s, es dedueix que s'aproxima a la Terra a uns 399 960 km/h: aquesta velocitat és originada per la combinació de la seva velocitat orbital al voltant del nucli de la Via Làctia, a més de la velocitat pròpia del Sol i de la Terra.
Hi ha 90 estrelles variables conegudes en M14, la majoria del tipus W. Virginis, força comunes en els cúmuls globulars. En 1938 va aparèixer una nova en aquest cúmul, encara que no va ser descoberta fins que es van revelar plaques fotogràfiques de l'època en 1964. Es calcula que la nova va arribar la seva lluentor màxima de magnitud +9.2, més de 5 vegades més brillant que qualsevol altra estrella "normal" en el cúmul.
Conté també algunes variables de llarg període; només les més brillants són assequibles per als afeccionats a condició d'utilitzar una càmera CCD per a capturar-les.
A uns 3° al sud-oest de M14 es troba el feble cúmul globular NGC 6366.

## Referències

* 1 2 3 «Messier 14». [Consulta: 3 gener 2018].
* 1 2 3 4 5 William E. Harris «A catalog of parameters for globular clusters in the Milky Way» (en anglès). Astronomical Journal, 1996, pàg. 1487. DOI: 10.1086/118116.
* 1 2 Ralf-Dieter Scholz «Global survey of star clusters in the Milky Way» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 10-2013, pàg. 53–53. DOI: 10.1051/0004-6361/201322302.
* 1 2 Ilaria Musella «RR Lyrae-based calibration of the Globular Cluster Luminosity Function» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 4, 08-12-2005, pàg. 1357–1366. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2005.09819.X.
* ↑ Sangmo Sohn «Ultraviolet properties of Galactic globular clusters with GALEX. II. Integrated colors» (en anglès). Astronomical Journal, 5, 24-09-2012, pàg. 126. DOI: 10.1088/0004-6256/144/5/126.
* ↑ Dades sobre M14

## Enllaços externs

* Dades astrònimques SIMBAD (anglès)
* SEDS Pàgines sobre M14 (anglès)
# Messier 19

Messier 19 (M19 o NGC 6273) és un cúmul globular situat en la constel·lació de serpentari. Va ser descobert per Charles Messier en l'any de 1764 i incorporat al seu catàleg d'objectes astronòmics el mateix any.
La seva magnitud conjunta en banda B (filtre blau) és igual a la 8.45, la seva magnitud en banda V (filtre verd) és igual a la 7.47; el seu tipus espectral és F3: fotogràficament s'aprecia de color groguenc a causa de la gran quantitat d'estrelles gegants vermelles (de color groguenc o daurat) que conté.
De la seva velocitat radial, 129.4 km/s, es dedueix que s'allunya de la Terra a més 465.840 km/h: aquesta velocitat és originada per la combinació de la seva velocitat orbital al voltant del nucli de la Via Làctia, a més de la velocitat pròpia del Sol i de la Terra.
M19 és el més oblat dels cúmuls globulars. Es troba a una distància de 28,000 anys llum del sistema solar, i a 5,200 anys llum del centre de la galàxia. Està localitzat 9 graus sobre el Pla Galàctic i lleugerament a l'est del centre de la galàxia.
Vist des de la terra té un diàmetre aparent de disset minuts d'arc (17'), el que correspon amb un diàmetre de 140 anys llum en el seu eix més gran, Utilitzant un telescopi per a aficionats apareixerà amb un diàmetre de 6' i fins a 13.5' en fotografia.

## Observació

El cúmul està situat a 7º d', l'estrella més brillant d'Escorpió. La seva lluminositat és prou elevada per permetre l'observació amb binoculars amb forma de taca difusa. Amb un telescopi de 200 mm es poden començar a resoldre algunes de les seves estrelles. Utilitzant un telescopi per a aficionats apareixerà amb un diàmetre de 6' i fins a 13.5' en fotografia.

## Referències

* 1 2 3 «Messier 19». [Consulta: 18 agost 2017].
* 1 2 3 William E. Harris «A catalog of parameters for globular clusters in the Milky Way» (en anglès). Astronomical Journal, 1996, pàg. 1487. DOI: 10.1086/118116.
* 1 2 «Space velocities of southern globular clusters. VII. NGC 6397, NGC 6626 (M28), and NGC 6656 (M22)». Astronomical Journal, 2013, pàg. 33. DOI: 10.1088/0004-6256/146/2/33.
* ↑ «Space velocities of southern globular clusters. VI. Nine clusters in the inner Milky way» (en anglès). Astronomical Journal, 2010, pàg. 1282–1293. DOI: 10.1088/0004-6256/140/5/1282.
* 1 2 Ilaria Musella «RR Lyrae-based calibration of the Globular Cluster Luminosity Function» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 4, 08-12-2005, pàg. 1357–1366. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2005.09819.X.
* ↑ Sangmo Sohn «Ultraviolet properties of Galactic globular clusters with GALEX. II. Integrated colors» (en anglès). Astronomical Journal, 5, 24-09-2012, pàg. 126. DOI: 10.1088/0004-6256/144/5/126.

## Enllaços externs

* Messier 19, SEDS Messier pages (anglès)
* Dades astronòmiques SIMBAD (anglès)
# Messier 23

Messier 23 (M23 o NGC 6494) és un cúmul obert en la constel·lació de Sagitari prop del límit amb Serpentari. Va ser descoberta per Charles Messier el 20 de juny de 1764.
M23 està a una distància d'uns 2.150 anys llum des de la Terra, el seu ràdio està al voltant de 15-20 anys llum. Hi ha uns 150 estrelles identificades en aquest cúmul, les més brillant s de magnitud 9.2 i les més calentes són del tipus B9. La seva edat estimada és de 220 a 300 milions d'anys.

## Observació

M23 es pot observar amb un telescopi de petites dimensions, es troba a 2,5º al nord i a 3,5º a l'oest de Mu Sagittarii (μ Sagittarii) o a 0,5° al sud i 8° a l'est de M9 a la constel·lació de Serpentari.

## Enllaços externs

* SEDS (anglès)
* Dades astronòmiques SIMBAD (anglès)

## Referències

* ↑ Ralf-Dieter Scholz «Astrophysical parameters of Galactic open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 18-07-2005, pàg. 1163–1173. DOI: 10.1051/0004-6361:20042523.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 Marcelo Assafin «Proper motions of the optically visible open clusters based on the UCAC4 catalog» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2014, pàg. 79–79. DOI: 10.1051/0004-6361/201323226.
* ↑ Andrea Kunder «A RAVE investigation on Galactic open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 4-2017, pàg. 106–106. DOI: 10.1051/0004-6361/201630012.
* 1 2 «The orbits of open clusters in the Galaxy» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 4, 11-11-2009, pàg. 2146–2164. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2009.15416.X.
* ↑ Martin Netopil «On the metallicity of open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2014, pàg. 93–93. DOI: 10.1051/0004-6361/201322559.
# Messier 40

Messier 40 (també coneguda com a Winnecke 4, M40 o WNC 4) és una estrella doble de la constel·lació de l'ossa Major. Va ser descoberta per Charles Messier el 1764 mentre cercava una nebulosa descrita per Johannes Hevelius. August Winnecke la va classificar independentment el 1863 en el seu catàleg d'estrelles dobles com Winnecke 4.
El 1991 la distància entre les dues components era 51",7 mostrant un augment respecte de les meures preses per Messier. Actualment es pensa que es podria tractar d'una estrella binària visual, i no pas un sistema físicament connex. El tipus espectral de l'estrella principal és G0. Assumint que sigui una estrella de la seqüència principal, podria tenir una lluminositat semblant al nostre Sol, el que permetria fer una estimació de la seva distància, que podria estar al voltant dels 300 anys llum

## Referències

* 1 2 3 «Messier 40». [Consulta: 25 setembre 2017].
* ↑ «Charles Messier's Catalog of Nebulae and Star Clusters». [Consulta: 25 setembre 2017].
* 1 2 «The 2001 US Naval Observatory Double Star CD-ROM. I. The Washington Double Star Catalog» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 12-2001, pàg. 3466–3471. DOI: 10.1086/323920.

## Enllaços externs

* SEDS (anglès)
# Messier 50

Messier 50 (M50 o NGC 2323) és un cúmul obert a la constel·lació de l'Unicorn. Va ser descobert per Charles Messier el 1772, tot i que, és possible que fos descobert abans del 1771 per Giovanni Cassini, i inclús per Odierna molt abans, el 1654.
M50 es troba a una distància d'uns 3.000 anys llum de la Terra. Té un diàmetre angular de 15x20. S'estima que posseeix prop de 200 components. L'estrella més lluminosa del cúmul és de tipus espectral B8 o B6 segons les fonts. El cúmul compta amb una estrella gegant vermella de tipus M a 7' als sud del seu centre, que contrasta amb les seves veïnes blanques i blaves. També conté algunes estrelles gegants grogues. La seva edat estimada és de 78 milions d'anys.

## Referències

* ↑ Ralf-Dieter Scholz «Astrophysical parameters of Galactic open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 18-07-2005, pàg. 1163–1173. DOI: 10.1051/0004-6361:20042523.
* ↑ «Messier 50». [Consulta: 11 abril 2017].
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 3 4 Stefano Bertone «Gaia Data Release 2. Observational Hertzsprung-Russell diagrams» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 8-2018. DOI: 10.1051/0004-6361/201832843.
* 1 2 Marcelo Assafin «Proper motions of the optically visible open clusters based on the UCAC4 catalog» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2014, pàg. 79–79. DOI: 10.1051/0004-6361/201323226.
* ↑ Andrea Kunder «A RAVE investigation on Galactic open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 4-2017, pàg. 106–106. DOI: 10.1051/0004-6361/201630012.
* 1 2 «Investigation of the open star cluster NGC 2323 (M50) based on the proper motions and photometry of its constituent stars» (en anglès). Astronomy Letters, 2, 2-2012, pàg. 74–86. DOI: 10.1134/S106377371202003X.

## Enllaços externs

* SEDS (anglès)
* Dades astronòmiques SIMBAD (anglès)
# Mirach

Mirach (Beta d'Andròmeda / β Andromedae) és una estrella a la constel·lació d'Andròmeda. És una gegant vermella del tipus espectral M0, aproximadament a 200 anys llum de la Terra, amb una magnitud aparent de 2,07. Està classificada com a variable semiregular i el seu esclat varia de la magnitud +2,01 a +2,10.
Es troba (en termes de coordenades celestes) molt a prop de la galàxia coneguda com al Fantasma de Mirach.

## Localització

Localització de l'estrella es mostra en aquesta il·lustració de la constel·lació d'Andròmeda:

## Referències

* ↑ «Moderate-resolution spectral standards from lambda-5600 to lambda-9000 Angstroms». Astronomical Journal, 3-1995, pàg. 1379–1390. DOI: 10.1086/117370.
* 1 2 David W. Latham «Rotational and radial velocities for a sample of 761 Hipparcos giants and the role of binarity» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 07-12-2007, pàg. 209–231. DOI: 10.1088/0004-6256/135/1/209.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ URL de la referència: http://www.astro.uiuc.edu/~kaler/sow/mirach.html. Arxiu de l'URL: https://web.archive.org/web/20081216035854/http://www.astro.uiuc.edu/~kaler/sow/mirach.html. Data d'arxivament: 16 desembre 2008.
* 1 2 3 «APOGEE Data and Spectral Analysis from SDSS Data Release 16: Seven Years of Observations Including First Results from APOGEE-South». Astronomical Journal, 3, 9-2020. DOI: 10.3847/1538-3881/ABA592.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ David W. Latham «Rotational and radial velocities for a sample of 761 Hipparcos giants and the role of binarity» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 07-12-2007, pàg. 209–231. DOI: 10.1088/0004-6256/135/1/209.
* ↑ Eva Grebel «SP_Ace: a new code to derive stellar parameters and elemental abundances» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 11-02-2016, pàg. 2–2. DOI: 10.1051/0004-6361/201526758.
* ↑ «Mirach» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 22 desembre 2020].
# Børre Falkum-Hansen

Børre Falkum-Hansen (Christiania, 13 d'agost de 1919 - Oslo, 24 de juny de 2006) va ser un regatista noruec, vencedor d'una medalla olímpica.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on va guanyar la medalla de plata en la classe de 5,5 metres del programa de vela. A bord de l'Encore, formà tripulació junt al matrimoni format per Peder i Vibeke Lunde.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Børre Falkum-Hansen». [Consulta: 19 octubre 2021].
# 924

El 924 (CMXXIV) fou un any de traspàs començat en dijous del calendari julià.

## Esdeveniments

* Fruela II d'Astúries puja al tron de Lleó.

## Necrològiques

* Ordoni II de Lleó.

## Referències

* ↑ «Fruela II d'Astúries i Lleó». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 2 novembre 2024].
# HD 192699

HD 192699 és una estrella de la constel·lació d'Aquila. És una subgegant groga de la magnitud aparent 6,45, està a la distància de 220 anys llum. Si ens basam en la seva massa, que és 1,68 vegades la del Sol, és del tipus A de la seqüència principal.
L'abril de 2007 es va anunciar que un planeta orbitava aquesta estrella, juntament amb l'anunci de HD 175541 b i HD 210702 b.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Michigan catalogue of two-dimensional spectral types for the HD Stars, Vol. 5. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1999.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* 1 2 Jacob K. Luhn «Retired A stars and their companions. VIII. 15 new planetary signals around subgiants and transit parameters for California Planet Search planets with subgiant hosts» (en anglès). Astronomical Journal, 4. DOI: 10.3847/1538-3881/AAF5D0.
* ↑ «Age consistency between exoplanet hosts and field stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 08-12-2015. DOI: 10.1051/0004-6361/201527297.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 Giuseppina Micela «Catalog for the ESPRESSO blind radial velocity exoplanet survey». Astronomy and Astrophysics, 9-2019. DOI: 10.1051/0004-6361/201834729.
* ↑ Luan Ghezzi «Retired A stars revisited: an updated giant planet occurrence rate as a function of stellar metallicity and mass» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 2018, pàg. 109–109. DOI: 10.3847/1538-4357/AAC37C.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ John M. Brewer «Spectral properties of cool stars: extended abundance analysis of 1,617 planet-search stars». The Astrophysical Journal Supplement Series, 2, 23-08-2016. DOI: 10.3847/0067-0049/225/2/32.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Sabine Reffert «Retired A Stars and Their Companions: Exoplanets Orbiting Three Intermediate‐Mass Subgiants» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 10-08-2007, pàg. 785–793. DOI: 10.1086/519677.
* Johnson i cols. «Three exoplanets orbiting intermediate-mass subgiants». ARXIV, 4-2007, pàg. 31 [Consulta: 26 juny 2007].

## Vegeu també

* HD 175541
* HD 210702
* Llista d'estrelles amb planetes extrasolars confirmats

## Enllaços externs

* Extrasolar Planets Encyclopaedia: HD 192699(anglès)
* SIMBAD: HD 192699(anglès)
# 1105

El 1105 (MCV) va ser un any comú que va començar en diumenge al calendari julià.

## Esdeveniments

* Enric IV del Sacre Imperi Romanogermànic és forçat a abdicar pel seu fill Enric V.

## Naixements

* Galícia, Alfons VII de Lleó i Castella, Rei de Galícia (1111-57) i de Lleó i de Castella (1126-57).

## Necrològiques

* Trípoli, Ramon IV de Tolosa

## Referències

* ↑ Robinson, 2003, p. 336.
* ↑ «Alfonso VII | Real Academia de la Historia». [Consulta: 16 novembre 2024].
* ↑ Déjean, 1979, p. 78.

## Bibliografia

* Robinson, I. S.. Henry IV of Germany, 1056–1106. Cambridge University Press, 2003. ISBN 0-521-54590-0.
* Déjean, Jean-Luc. Les comtes de Toulouse (1050-1250) (en francès). Fayard, 1979.
# Setracovirus

Setracovirus és un subgènere del gènere Alphacoronavirus. Pertany a la família Coronaviridae, de l'ordre Nidovirales i incertae sedis del regne dels Riboviria .

## Referències

* ↑ «Virus Taxonomy: 2018 Release» (en anglès), 01-10-2018. Arxivat de l'original el 2020-03-20. [Consulta: 25 gener 2019].

## Vegeu també

* SARS-CoV
# Noémie Merlant

Noémie Merlant (París, 27 de novembre de 1988) és una actriu i cantant francesa. Ha estat nominada per les seves actuacions dues vegades als Premis César, inclosa una nominació pel seu paper més destacat a Portrait de la jeune fille en feu.

## Referències

* ↑ «Noémie Merlant, du Plessis vers le ciel», 26-07-2016. [Consulta: 13 novembre 2020].