OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Groebèrids

Els groebèrids (Groeberiidae) són una família extinta de multituberculats polidolopimorfs. Van viure a Sud-amèrica des de l'Eocè superior fins a l'Oligocè inferior.

## Taxonomia

* Gènere Groeberia Patterson, 1952
** Groeberia minopriori
** Groeberia pattersoni
* Gènere Klohnia Flynn i Wyss, 1999
** Klohnia charrieri

## Bibliografia

* McKenna, M.C., i Bell, S.K. (1997). Classification of Mammals Above the Species Level., Columbia University Press, New York. 0-231-11013-8.
# Senjūrō Hayashi

Senjūrō Hayashi (Kanazawa, 23 de febrer de 1876—Tòquio, 4 de febrer de 1943) va ser un militar i polític japonès. Va ocupar el càrrec de primer ministre durant quatre mesos el 1937.
Nascut a la prefectura d'Ishikawa, fill d'un antic clan samurai de Kanazawa. Graduat a l'Escola Superior d'Ishikawa, feu carrera militar i es formà a l'Acadèmia Miliar i al Col·legi de l'Exèrcit.
Va servir a la Guerra russojaponesa, participant com a part de la 3a divisió de l'exèrcit al setge de Port Arthur. Posteriorment va ascendir ràpidament i ocupà diversos càrrecs de forma successiva: va ser cap del Col·legi de l'Exèrcit, comandant de la Divisió de la Guàrdia Imperial, i comandant de les forces estacionades a Corea. Mentre ocupava aquest darrer càrrec, va ordenar a les seves forces, sense permís del Govern a Tòquio, marxar cap a Manxúria, començant la invasió japonesa de la Xina que culminà amb la Segona Guerra Mundial al Pacífic. El 1932 va ser ascendit a general i el 1934 va succeir el general Araki Sadao com a ministre de guerra i intentà purgar de l'exèrcit els partidaris del seu predecessor, que tenien una inclinació feixista, i aconseguí l'expulsió de 5.000 oficials de càrrecs d'importància. Després de la renúncia com a ministre, el 1935 va rebre el càrrec al Consell Suprem de Guerra, del qual va renunciar l'any següent. El mateix any havia destituït el general extremista Masaki Jinzaburō, agreujant la rivalitat entre faccions dintre de l'exèrcit. Un any més tard es va retirar del servei militar, després del cop d'estat avortat el febrer de 1936.
El febrer de 1937 esdevingué Primer Ministre. Mentre el seu govern mantingué una política bàsica d'unitat religiosa i estatal a banda dels partits polítics, intentant que el Govern estigué per sobre de disputes de faccions i, per això, va exigir als membres del seu govern que renunciessin als vincles partidistes. No obstant això, les deliberacions al parlament es van encallar i després de donar suport al Shōwa-kai, un partit promilitarista, va dissoldre el parlament i convocà eleccions generals, amb la intenció i esperança d'establir un país de partit únic. Tanmateix, quan el partit de l'oposició arrasà a les eleccions, el govern en bloc va dimitir el mes de maig després de només quatre mesos de mandat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Hayashi, Senjuro» (en japonès i anglès). Portraits of Modern Japanese Historical Figures. Biblioteca Nacional de la Dieta, 2013. [Consulta: 24 abril 2021].
* 1 2 Kowner, Rotem. Historical Dictionary of the Russo-Japanese War (en anglès). Lanham, Boulder, Nova York i Londres: Rowman & Littlefield, 2017, p. 190.
* 1 2 3 4 «Hayashi Senjūrō» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 24 abril 2021].
# Mare de Déu del Bon Viatge

La Mare de Déu del Bon Viatge és una capella al poble de la Panadella (Anoia) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Va ser consagrada pel bisbe de Vic el 1976. Substitueix una capella que hi hagué el segle xvii. Té una estructura totalment irregular i asimètrica; estructures cúbiques i mig cilíndriques. Té una part frontal amb tres entrades, la del mig molt més gran i una finestra a la part esquerra lateral, amb vitralls molt geomètrics no decorats de diferents colors. Està feta de maó enguixada.

## Notes

* 1 2 «Mare de Déu del Bon Viatge de la Panadella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2015].
# Medicament contra l'obesitat

Els medicaments contra l'obesitat o els medicaments per a la pèrdua de pes són agents farmacològics que redueixen o controlen l'excés de greix corporal. Aquests medicaments alteren un dels processos fonamentals del cos humà, la regulació del pes, per: reduint la gana i, per tant, l'energia ingerida, augmenta la despesa energètica, redirigeix els nutrients del teixit adipós al teixit magre o interfereix amb l'absorció de calories.
Els fàrmacs per perdre pes s'han desenvolupat des de principis del segle XX, i molts han estat prohibits o retirats del mercat a causa dels efectes adversos, incloses les morts; altres fàrmacs van resultar ineficaços. Tot i que molts fàrmacs anteriors eren estimulants com les amfetamines, a principis dels anys 2020, els agonistes del receptor GLP-1 es van fer populars per a la pèrdua de pes.
Els medicaments orlistat, naltrexona/bupropió, i els antidiabètics liraglutida,semaglutida, i tirzepatida, estan aprovats per la Food and Drug Administration (FDA) dels EUA per a regular el pes en combinació amb una dieta baixa en calories i un augment de l'activitat física. A partir del 2022, no s'ha demostrat que cap medicament sigui tan eficaç per reduir el pes a llarg termini com la cirurgia bariàtrica. Les principals modalitats de tractament de l'obesitat segueixen sent la dieta (dieta saludable i restricció calòrica) i l'exercici físic.

## Referències

* ↑ Ryan, Donna H. «Next Generation Antiobesity Medications: Setmelanotide, Semaglutide, Tirzepatide and Bimagrumab: What do They Mean for Clinical Practice?». Journal of Obesity & Metabolic Syndrome, vol. 30, 3, 9-2021, pàg. 196–208. DOI: 10.7570/jomes21033. ISSN: 2508-6235. PMC: 8526285. PMID: 34518444.
* ↑ Jimenez-Munoz, Carlos M.; López, Marta; Albericio, Fernando; Makowski, Kamil «Targeting Energy Expenditure—Drugs for Obesity Treatment». Pharmaceuticals, vol. 14, 5, 5-2021, pàg. 435. DOI: 10.3390/ph14050435. ISSN: 1424-8247. PMC: 8148206. PMID: 34066399.
* ↑ National Institute for Health and Clinical Excellence. Clinical guideline 43: Obesity: The prevention, identification, assessment and management of overweight and obesity in adults and children. London, 2006.
* ↑ «Xenical- orlistat capsule». DailyMed.
* ↑ «Contrave extended release- naltrexone hydrochloride and bupropion hydrochloride tablet, extended release». DailyMed.
* ↑ «Saxenda- liraglutide injection, solution». DailyMed.
* ↑ «Wegovy- semaglutide injection, solution». DailyMed.
* ↑ «Zepbound- tirzepatide injection, solution». DailyMed.
* ↑ Müller, Timo D.; Blüher, Matthias; Tschöp, Matthias H.; DiMarchi, Richard D. «Anti-obesity drug discovery: advances and challenges». Nature Reviews Drug Discovery, vol. 21, 3, 3-2022, pàg. 201–223. DOI: 10.1038/s41573-021-00337-8. PMC: 8609996. PMID: 34815532.
# Artabazos I

Artabazos I (persa Artavazdâ, elamita Irdumasda, grec antic Ἀρτάβαζος) era un noble persa del segle v aC que va exercir diversos càrrecs entre ells el de sàtrapa de Dascilios o Frígia Helespòntica.
Artabazos era fill de Farnaces, oficial cap d'hisenda del rei Darios I el Gran, probablement el seu cosí, que posseïa terres a la Frígia Hel·lespòntica i probablement allí va néixer Artabazos. Era general en temps de Xerxes I de Pèrsia.
Unes inscripcions perses esmenten un Artabazos sàtrapa de Maka (Oman) però sembla que era un personatge diferent. Artabazos va dirigir als arquers corasmis i parts durant la campanya de Xerxes contra Grècia els anys 480 aC-479 aC durant la Segona Guerra Mèdica, diu Heròdot.
Després de la batalla de Salamina va acompanyar a Xerxes I de Pèrsia a l'Hel·lespont amb 60000 homes. Va retornar a la península Calcídica, va assetjar Potidea i Olint, revoltades contra els perses, i va evitar la propagació de la revolta. Va ocupar Olint, va matar els habitants que fugien i la va donar als calcidis; després va assetjar Potidea i l'anava a guanyar per suborns quan es va descobrir el pla, allargant-se llavors el setge tres mesos, i quan es produïa l'assalt aprofitant que les aigües estaven baixes, el nivell del mar va pujar i va ofegar a part de les tropes perses; va abandonar el setge per reunir-se amb l'exèrcit persa a Tessàlia. Allà va ser un dels oficials del general Mardoni, que Xerxes havia deixat a càrrec de l'exèrcit persa a Grècia.
Poc abans de la batalla de Platea l'any 479 aC, Artabazos va persuadir Mardoni de no arribar a cap acord amb els grecs i el va aconsellar d'anar a Tebes per trobar aprovisionament abans de noves lluites, ja que tenia la convicció de què la sola presència dels perses atemoriria a l'exèrcit enemic. Mardoni no el va fer cas i va ser derrotat a Platea. Artabazos, que dirigia la reserva, no va poder fer res per evitar la derrota, però va aconseguir de fugir amb bona part de l'exèrcit i es va retirar amb 40000 homes a Fòcida, i d'allí a Tessàlia, Macedònia i Tràcia fins a Bizanci, i va dirigir les restes del seu exèrcit, minvat per la fam i la fatiga, per passar a Àsia a través de l'Hel·lespont, segons Heròdot i Diodor de Sicília.
L'any 477 aC va ser nomenat sàtrapa de la Frígia Hel·lespòntica o Dascilios. El rei li va encarregar, com expert en afers grecs, les negociacions amb el príncep espartà Pausànies (477-476 aC). Cap al final de la seva vida (el 450 aC) va defensar Xipre amb 300 vaixells fenicis i tropes dirigides per Megabizos, contra Cimó d'Atenes. El mateix any va demanar a Atenes obrir negociacions amb el rei de Pèrsia, que van portar a la Pau de Càl·lies.
Poc després del 450 aC va morir i el va succeir com a sàtrapa el seu fill Farnabazos I.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Artabazus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 11 maig 2021].
# Debbie Meyer

Deborah Elizabeth Meyer, coneguda com a Debbie Meyer, (Annapolis, Estats Units, 1952) és una nedadora estatunidenca, ja retirada, guanyadora de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 14 d'agost de 1952 a la ciutat d'Annapolis, població situada a l'estat de Maryland.

## Carrera esportiva

Va participar, als 16 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1968 celebrats a Ciutat de Mèxic (Mèxic), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en les tres proves en les quals participà, establint sengles rècords olímpics: 200 metres lliures, amb un temps de 2:10.5 minuts; 400 metres lliures, amb un temps de 4:31.8 minuts; i 800 metres lliures, amb un temps de 9:24.0 minuts. La seva victòria en aquestes proves la convertí en la primera dona que aconseguia aquest fet en la modalitat de natació.
Al llarg de la seva carrera guanyà dues medalles en els Jocs Panamericans, totes elles d'or.
# Emanuele Sella

Emanuele Sella (Vicenza, Vèneto, 9 de gener de 1981) és un ciclista italià, professional des del 2004 fins al 2015.
Excel·lent escalador, en el seu palmarès destaquen 4 etapes del Giro d'Itàlia, tres d'elles el 2008, així com la classificació de la muntanya d'aquesta mateixa edició.
El 5 d'agost de 2008 es va saber que havia donat positiu per CERA (EPO de tercera generació. El dia 7 el CONI el va suspendre temporalment. Un dia després va admetre els fets, renunciant a la contraanàlisi. Durant el judici davant el CONI, a més de confessar el seu dopatge, assenyalà al seu company d'equip Matteo Priamo com la persona que li facilità les substàncies dopants. El CONI sancionà Sella amb un any de suspensió, en ser-li rebaixada la sanció habitual de dos anys per la seva col·laboració, mentre que Priamo, per a qui la fiscalia demanava quatre anys de suspensió, fou absolt en no lligar les dates de les acusacions contra ell.
El 2009 tornà a la competició, destacant, a partir d'aquell moment, una victòria d'etapa al Cinturó de l'Empordà de 2009 i la Setmana Internacional de Coppi i Bartali del 2011.

## Palmarès

* 2002
** Vencedor d'una etapa del Giro de la Vall d'Aosta
* 2003
** 1r al Trofeu Alcide Degasperi
** 1r al Trofeu Adolfo Leoni
** Vencedor de 3 etapes del Giro de la Vall d'Aosta
* 2004
** 1r al Trofeu Ciutat de Castelfidardo
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 2005
** 1r al Brixia Tour i vencedor d'una etapa
* 2007
** Vencedor d'una etapa del Brixia Tour
* 2008
** Vencedor de 3 etapes al Giro d'Itàlia i 1r del Gran Premi de la Muntanya
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Internacional de Coppi i Bartali
* 2009
** Vencedor d'una etapa del Cinturó de l'Empordà
* 2011
** 1r a la Setmana Internacional de Coppi i Bartali i vencedor d'una etapa
* 2012
** 1r a la Coppa Agostoni
** 1r al Gran Premi de la Indústria i el Comerç de Prato

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2004. 12è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 2005. 10è de la classificació general
* 2006. 26è de la classificació general
* 2007. 11è de la classificació general
* 2008. 6è de la classificació general. Vencedor de 3 etapes. 1r del Gran Premi de la Muntanya i de la Combativitat
* 2011. 35è de la classificació general
* 2012. 45è de la classificació general
* 2013. 58è de la classificació general
* 2014. 63è de la classificació general

## Referències

* ↑ Sella, rey de la montaña del Giro, positivo por CERA, derivado del EPO a marca.com (5 d'agost de 2008) (castellà)
* ↑ El Comité Olímpico italiano suspende a los ciclistas Sella y Bastianelli a marca.com (7 d'agost de 2008) (castellà)
* ↑ Sella admite que tomó EPO de nueva generación a marca.com (8 d'agost de 2008) (castellà)
* ↑ El CONI reduce la sanción a Sella por colaborar con la fiscalía a marca.com (1 de desembre de 2008) (castellà)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Paola (Malta)

Paola (antigament Casal Paola) és un municipi de Malta. En el cens de 2005 tenia 8822 habitants i una superfície de 2,5 km². El nom és fruit del Gran Mestre Antoine de Paulo. Està situat a la zona central del país.
Hi ha dues esglésies parroquials, una dedicada a Crist Rei i l'altra a Nostra Senyora de Lourdes. La festa de Crist Rei se celebra l'últim diumenge de juliol i la Mare de Déu de Lourdes se celebra el primer diumenge després del 17 d'agost. La parròquia també té una església franciscana dedicada a Sant Antoni, a la zona de Għajn Dwieli de la parròquia. St. Església d'Ubaldesca és l'església més antiga de Paola i va ser la primera església parroquial que hi ha. L'any 2008 l'església va patir una mínima restauració. Villa Perellos, que porta el nom del gran mestre Ramon Perellos i Roccaful, és una fita històrica local.

## Referències

* ↑ «Paola» (en anglès). Encyclopædia Britannica, Inc.. [Consulta: 17 febrer 2024].
* ↑ «ArcStudio | Restauració i Conservació | Column Capitals, Paola - 2008». Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 17 agost 2015].
* ↑ «268969 Palazzo clamant per la restauració».
# Guido Boni (gimnasta)

Guido Boni (Vicchio, Toscana, 7 de febrer de 1892 – Gattaia di Vicchio, 15 de desembre de 1956) va ser un gimnasta artístic italià, que va competir a començament del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla d'or en la prova del concurs complet per equips del programa de gimnàstica. En la prova individual acabà en quarta posició.
Boni també guanyà tres medalles al Campionat del Món de gimnàstica artística de 1913, dues d'or i una de bronze.

## Referències

* 1 2 «Guido Boni Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 22 de març 2014. [Consulta: 28 agost 2016].
# Heitarō Kimura

Heitarō Kimura (japonès: 木村兵太郎) (prefectura de Saitama, 28 de setembre de 1888 - Sugamo Prison, 23 de desembre de 1948) va ser un general en l'Exèrcit Imperial Japonès. Va ser declarat culpable de crims de guerra i condemnat a mort per penjament.
Kimura va néixer a la Prefectura de Saitama, al nord de Tòquio, però es va criar a la prefectura d'Hiroshima, que considerava la seva casa. Va assistir a l'escola militar des de molt primerenca edat i es va graduar de l'Acadèmia Imperial de l'Exèrcit Japonès en 1908. Es va graduar al College War College (Japó) de Army War College el 1916 i va ser comissionat. a l'artilleria. Va servir durant la Intervenció Siberiana japonesa de 1918-1919 en suport de les forces blanques contra els bolxevik Posteriorment va ser enviat com a adjunt militar a Alemanya.
Des de finals de la dècada de 1920 Kimura va ser adscrita a la Inspecció d'Artilleria i un instructor a l'Escola d'Artilleria de Camp. Va ser seleccionat com a membre de la delegació japonesa a la Conferència sobre el desarmament de Londres del Tractat Naval de Londres de 1929 a 1931. En tornar al Japó, va ser promogut a tinent coronel i assignat al comandament de la IJA. 22è Regiment d'Artilleria. De 1932 a 1934, va tornar a la Field Artillery School, seguit de la Coastal Artillery School com a instructor.

## Referències

* ↑ Budge, 'The Pacific War Encyclopedia Encyclopedia' '
* ↑ Ammenthorp, Els generals de la Segona Guerra Mundial
# Menteşeli Ahmet

Tadj al-Din Menteşeli Ahmet fou emir i beg dels menteşeoğulları del beylik de Menteşe-oğlu. Era fill de Menteşeli İbrahim al que va succeir al morir vers el 1358 a Makri i Marmaris (el sud dels territoris de la dinastia). Els seus germans van rebre també territoris:
* Menteşeli Musa, a Pedjin, Balat i Milas
* Menteşeli Mehmet, a Muğla i Çine
El 1365 els atacs de Menteşeli Ahmet contra vaixells que anaven de Rodes a Xipre, va provocar un contraatac del rei Pere I de Xipre que amb la seva flota va atacar la costa del beylik d'Aydin-oğlu i del beylik de Menteşe-oğlu, però els venecians, per temor a la sort dels seus nacionals residint a Milet i a Ayasoluk, no van donar suport a l'atac.
Musa va morir el 1375 i els seus dominis haurien anat als altres germans però de fet és Ahmet, el petit, el que apareix tant a Beçin (Pedjin) com a Balat (Milet) i a Milas, en diversos moments. El 1389 apareix governant Balat (Milet) el fill de Mehmet, Ghiyath al-Din Mahmud, encara vivint el seu pare (contra el que potser estava revoltat), però enfrontat al seu germà Menteşeli İlyas; va perdre la guerra i es va refugiar en territori otomà. El mateix 1389, després de la batalla de Kosovo, Baiazet I va pujar al tron otomà. Mehmet i el seu fill İlyas van fer aliança amb el Beylik de Karaman-oğlu contra el nou sultà otomà el qual va ocupar Muğla, Çine i Balat el 1390, però els territoris d'Ahmet (Beçin i Milas), per l'accidentat del seu terreny, no foren conquerits de moment. Mehmet i İlyas van fugir al territori dels jandàrides a la costa de la mar Negra.
Ahmet va morir el juliol de 1391. En una segona campanya otomana el 1391 o 1392 Beçin i Milas foren ocupats pels otomans. Entre la mort d'Ahmet i la conquesta otomana devia governar un fill d'Ahmet, però cap nom ha quedar registrat.

## Bibliografia

* Enciclopèdia de l'Islam, VI, 1011
# Marlango

Marlango és un grup de música espanyol influït per l'atmosfera musical de Tom Waits.
Els integrants del grup són l'actriu Leonor Watling (veus) i Alejandro Pelayo (teclats).
Actualment tenen quatre discs al mercat: Marlango, publicat el 2004 i republicat el 2007 amb cançons suplementàries com Selection, Automatic_Imperfection publicat el 2005 i The Electrical Morning (2007).

## Discografia

Marlango (2004)
* "Madness"
* "Green on Blue"
* "Gran sol"
* "Nico"
* "I Suggest"
* "Enjoy the Ride"
* "It's All Right"
* "No Use"
* "Once Upon a Time"
* "My Love"
* "Maybe"
* "Frozen Angora"
* "Every"
Automatic_Imperfection(2005)
* "Shake the Moon"
* "Days are Tired"
* "Twisted & Sick"
* "Cry"
* "I Don't Care"
* "Automatic_Imperfection"
* "Beautiful Mess"
* "Pequeño vals"
* "Architecture of Lies"
* "Tip_Toe"
* "Trains"
* "Wrong Way"
Selection (2007)
* "Madness"
* "Green on Blue"
* "Gran sol"
* "Nico"
* "I Suggest"
* "Enjoy the Ride"
* "It's Allright"
* "No Use"
* "Once Upon a Time"
* "My Love"
* "Maybe"
* "Frozen Angora"
* "Every"
* "Enjoy the Ride (demo)"
* "It's Allright > (Classic House remix by Jean)"
* "It's Allright > (Pepo Lanzoni remix)"
* "It's Allright > (Remix by Jean)"
* "It's Allright > (Velvet Underground version)"
* "My Love 05"
* "Vete"
* "Semilla negra
The Electrical Morning (2007)
* "Shout"
* "Silence (In This Area)"
* "Walkin' in Soho"
* "Mind the Gap"
* "Hold Me Tight"
* "Never Trust Me"
* "I Do"
* "Sink Down to Me"
* "Who Is Me?"
* "Every Now Is Past"
* "Not Without You"
* "Dance! Dance! Dance!"
* "Shiny Fish"

## Enllaços externs

* Web oficial
* Marlango a Indyrock

## Referències

* ↑ LOS40. «Alejandro Pelayo, de Marlango a ‘Todas las noches que fuimos humo’, su historia de amor en una noche | Libros» (en espanyol europeu), 12-02-2024. [Consulta: 29 octubre 2024].
# Munda (Bètica)

Munda (en grec antic Μούνδα) va ser una antiga ciutat d'Hispània, a la Bètica. Era una colònia romana i pertanyia al convent jurídic d'Astigi, segons diuen Estrabó i Plini el Vell. Estrabó també diu que es trobava a 1400 estadis de Carteia. Correspon potser a l'actual municipi de Montilla.
Va ser famosa per tres batalles lliurades a la rodalia:
* A la primera batalla de Munda, l'any 216 aC, Gneu Corneli Escipió Calb va derrotar els cartaginesos.
* A la segona batalla de Munda, el 181 aC, Tiberi Semproni Grac va derrotar els celtibers.
* A la tercera batalla de Munda, l'any 45 aC, Juli Cèsar va derrotar els fills de Gneu Pompeu i va posar fi a la Segona guerra civil romana.
Després d'aquesta última batalla, segons Plini el Vell, la ciutat va desaparèixer (Fuit Munda cum Pompei filio rapta), però més tard Estrabó encara l'esmenta com una ciutat important.
La seva situació no és del tot segura; els uns la situen a Monda, al sud-oest de Màlaga; els altres a prop de Còrdova; i d'altres encara entre Martos, Alcaudete, Espejo i Baena.

## Referències

* ↑ Estrabó. Geografia, III, 141
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, III, 1
* ↑ Smith, William (ed.). «Munda». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 30 octubre 2022].
Viccionari