OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Medistylus dorsatus

Medistylus dorsatus és una espècie extinta de mamífer notoungulat de la família dels hegetotèrids que visqué a Sud-amèrica durant l'Oligocè, fa entre 21 i 29 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Chubut. Es tracta de l'única espècie reconeguda del gènere Medistylus. Era un dels representants més grossos de la subfamília dels paquirukhins. Igual que Propachyrucos, tenia dents de creixement constant. Estava dotat d'un parell de dents incisives anteriors enormes, disposades de manera obliqua. Presentava un diastema entre la primera incisiva i la segona dent molar. Es nodria d'herba baixa.

## Referències

* 1 2 Entrada «Medistylus dorsatus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 11 octubre 2024].
* ↑ Reguero, Marcelo A.; Dozo, María Teresa; Cerdeño, Esperanza «A poorly known rodentlike mammal (Pachyrukhinae, Hegetotheriidae, Notoungulata) from the Deseadan (Late Oligocene) of Argentina. Paleoecology, biogeography, and radiation of the rodentlike ungulates in South America» (en anglès). Journal of Paleontology, vol. 81, 6, 2007, pàg. 1.301-1.307. Bibcode: 2007JPal...81.1301R. DOI: 10.1666/05-100.1. ISSN: 0022-3360.
# Proectocion

Proectocion és un gènere extint de mamífers litopterns de la família dels adiàntids (o, segons altres classificacions, de condilartres de la família dels didolodòntids) que visqueren a Sud-amèrica durant l'Eocè, fa entre 38 i 56 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la província argentina de Chubut. Les espècies d'aquest grup es coneixen a partir de dents molars. Eren força més petites que Ricardolydekkeria, un altre gènere de litopterns de la mateixa època. El nom genèric Proectocion significa ‘abans d'Ectocion’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Proectocion» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 30 octubre 2024].
* ↑ Croft, 2016, p. 268.
* ↑ Rose, 2006, p. 235.
* ↑ Cifelli, 1983, p. 3.
* ↑ Cifelli, 1983, p. 18.

## Bibliografia

* Cifelli, R. L. «The origin and affinities of the South American Condylarthra and early Tertiary Litopterna (Mammalia)» (en anglès). American Museum Novitates, 2.772, 1983, pàg. 1-49.
* Croft, D. A. Horned Armadillos and Rafting Monkeys: The Fascinating Fossil Mammals of South America (en anglès). Indiana University Press, 2016. ISBN 9780253020949.
* Rose, K. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2006. ISBN 0801884721.
# Ómer (ciutat)

Omer (en hebreu, עומר) és una població situada a la part septentrional del desert del Nègueb, a 4 km de Beerxeba. Pertany al districte del Sud d'Israel. El nom prové, simbòlicament, de la denominació bíblica per a la garba de la primera collita a la primavera (Levític 23,11).
Ja l'any 1949 es provà sense èxit de fundar un assentament a la zona d'Omer. La localitat actual fou refundada el 1961. A partir dels anys setanta, Omer esdevingué un dels llocs més atraients del Nègueb i el 1975 obtingué l'estatus de consell local. Professors, metges, autònoms, industrials, etc. s'hi establiren, i avui Omer és el tercer municipi més ric d'Israel. La majoria de professors i investigadors de la Universitat Ben-Gurion hi viuen.
A Omer gairebé no hi ha altra cosa que cases unifamiliars. La localitat dona una imatge molt neta i cuidada, que contrasta amb els petits llogarrets propers habitats per beduïns àrabs i que són dels assentaments més pobres del país.
El terme municipal d'Omer és adjacent al de Beerxeba, de la qual és una ciutat satèl·lit. Al sud hi ha la població beduïna de Tel Sheva i cap al nord hi ha un polígon industrial construït per l'industrial Stef Wertheimer. En aquest polígon hi ha nombroses empreses de tecnologies de la informació i és un dels més pròspers i exitosos d'Israel.
Omer fou el model d'altres localitats properes a la regió, com ara Lehavim i Metar, que s'han desenvolupat molt ràpidament i han assolit nivells econòmics molt similars.
# Midreshet Ben-Gurion

Midreshet Ben-Gurion (hebreu: מדרשת בן-גוריון), es un centre educatiu i un assentament comunitari, que es troba en el desert del Nègueb, a Israel, a prop del quibuts Sedé Bóqer. Midreshet Ben-Gurion, pertany a la jurisdicció del consell regional dels Alts del Nègueb. La construcció de l'assentament va començar l'any 1962, inspirada per la visió de David Ben-Gurion de desenvolupar l'àrid desert del Nègueb. Els Instituts Jacob Blaustein per la Recerca del Desert, (en anglès: The Jacob Blaustein Institutes for Desert Research), afiliats amb la Universitat Ben-Gurion del Nègueb de Beerxeba, l'Institut del Patrimoni Ben-Gurion, (en anglès: Ben-Gurion Heritage Institute), i un institut dedicat als estudis mediambientals, es troben actualment en aquest indret. David Ben-Gurion i la seva esposa Paula, son enterrats a Midreshet Ben-Gurion.

## Enllaços externs

* www.mbg.org.il/ (hebreu)
* www.bgh.org.il/ Arxivat 2016-07-08 a Wayback Machine. (hebreu)
# Israel Electric Corporation

Israel Electric Corporation (en hebreu: חברת החשמל לישראל‎) és el principal proveïdor d'energia elèctrica a Israel. IEC construeix, manté i opera estacions generadores d'energia, subestacions, així com les xarxes de transport i distribució.
La companyia és l'única empresa elèctrica integrada en l'Estat d'Israel i genera, transmet i distribueix pràcticament tota l'electricitat utilitzada en aquest Estat que, al seu torn, posseeix aproximadament el 99,85% de la companyia.
En la darrera dècada l'empresa va invertir més de US$ 9 mil milions en el desenvolupament del sector de l'electricitat a Israel. En l'any 2012 la companyia comptava amb aproximadament 12.500 empleats i va prestar servei a 2,5 milions de llars. L'actual CEO de l'empresa és Eli Glickman.

## Història

La Jaffa Electric Company, fundada al març de 1923 per Pinhas Rothenberg, posteriorment va ser absorbida amb la creació de la Palestina Electric Company.
La companyia es va constituir en el Mandat Britànic de Palestina amb l'objecte de produir, subministrar, distribuir i vendre electricitat als consumidors. La Israel Electric Corp. es va registrar per primera vegada sota el nom de The Palestine Electricity, Corporation Limited, modificant el seu nom en 1961 a l'actual The Israel Electric Corporation Limited.

## Actualitat

L'IEC és una de les majors companyies industrials d'Israel. Posseeix i opera una àmplia xarxa de distribució d'energia a nivell nacional, alimentada per 17 centrals elèctriques (incloent 5 grans centrals termoelèctriques), amb una capacitat instal·lada de generació de 10.899 MW.
La major part de la càrrega bàsica de l'electricitat es genera amb carbó, encara que des de finals de 2010, la majoria (55%) de la capacitat total de generació és amb plantes de gas natural. En 2009, la companyia va vendre 48.947 GWh, d'electricitat.
Per satisfer la demanda d'electricitat projectada al futur, el programa d'inversió de capital d'IEC va incorporar 2.578 MW de potència instal·lada a la fi de 2011. A més, el govern d'Israel està buscant empreses privades per generar un addicional de diversos milers de megavats a mitjan dècada de 2010.
La central elèctrica localitzada en les costes de Hadera, Orot Rabin, propietat de la IEC, té la segona estructura més alta d'Israel, ja que la seva xemeneia se situa a 300 metres d'altura, mentre que la central elèctrica Reading, localitzada a Tel-Aviv, va ser una de les primeres estacions generadores.

## Vegeu també

* Economia d'Israel
* Ciència i tecnologia a Israel

## Referències

* ↑ Shamir, Ronen (2013).

## Enllaços externs

* www.iec.co.il/ (hebreu)
# Muntanya de Jafre

La Muntanya de Jafre és una muntanya de 71 metres que es troba al municipi de Jafre, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# El Montori

El Montori és un turó de 82,3 metres que es troba al terme municipal de Parlavà, entre les poblacions de Parlavà i Ultramort, a la comarca catalana del Baix Empordà. Des del cim és possible tenir una panoràmica sobre tota la plana que s'estén fins a Torroella de Montgrí i el mar Mediterrani.
El cim és de fàcil accés. Sortint de Parlavà per la carretera de la Sala (GIV-6421) s'arriba al trencant de els Quatre Camins d'on parteix el camí de Parlavà a Ultramort, seguint per aquest camí s'arriba a la Rampa com popularment es coneix el camí que puja fins a dalt del turó, que va ésser asfaltat durant la construcció del dipòsit d'aigua que es troba a dalt. Des del dipòsit se segueix en direcció sud, passant per l'arbre solitari fins a arribar a una petita elevació del terreny on podem trobar-hi el vèrtex geodèsic (referència 310095001) que indica el punt més alt del turó.

## Referències

* ↑ «El Montori». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Puig de Sant Pere (Garrigoles)

El Puig de Sant Pere és una muntanya de 141 metres que es troba al municipi de Garrigoles, a la comarca catalana del Baix Empordà.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Turó de l'Isidre

El Turó de l'Isidre és una muntanya de 686 metres que es troba al municipi de Ciutadilla, a la comarca catalana de l'Urgell. Se situa al nord de Rocallaura i a l'oest de Vallbona de les Monges.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Tossal de Montperler

El Tossal de Montperler és una muntanya de 372 metres que es troba al municipi de Vilagrassa, a la comarca catalana de l'Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# George Gordon Meade

George Gordon Meade (Cadis, 31 de desembre de 1815 - Filadèlfia, Pennsilvània, 6 de novembre de 1872), fou un oficial de carrera de l'exèrcit dels Estats Units. També fou enginyer civil i treballà en construccions costaneres, inclosos diversos fars. Lluità amb distinció a la guerra contra els seminoles i a la guerra entre Estats Units i Mèxic. Durant la Guerra Civil dels Estats Units, va servir a l'exèrcit de la Unió, ascendint des de comandant de brigada a l'Exèrcit del Potomac. És molt conegut per la derrota dels confederats del general Robert E. Lee a la batalla de Gettysburg en 1863.
Els anys 1864 i 1865, Meade continuà dirigint l'Exèrcit del Potomac, a través de la Campanya d'Overland, el Setge de Petersburg i la Campanya d'Appomattox, però fou eclipsat per la directa supervisió del general en cap Ulysses S. Grant.

## Referències

* ↑ «George G. Meade». Encyclopædia Britannica [Consulta: 10 setembre 2016].

## Bibliografia

* Colonel George Gordon Meade (son). The Life and Letters of George Gordon Meade: (Volume I-Abridged, Annotated). Big Byte Books, 20 de novembre de 2014.
* Bruce Adelson. George Gordon Meade. Infobase Publishing, 1 de gener de 2009. ISBN 978-1-4381-0272-6.
# Castell de Malmaison

El Castell de Malmaison és una casa de camp (o château en el sentit en francès) que es troba a la localitat de Rueil-Malmaison a uns 12 km de París.
Havia estat la residència de Joséphine de Beauharnais i, amb el Palau de les Teuleries, va ser de 1800 a 1802 el quarter general del govern francès.

## Història

Joséphine de Beauharnais comprà aquesta casa l'abril de 1797 (per 300.000 francs) per a ella i l'aleshores el seu marit, el General Napoleó Bonaparte qui aleshores combatia en la Campanya d'Egipte. Malmaison era una finca en runes amb 61 hectàrees de boscos i prats.
La casa necessità grans i costoses reparacions i Josépine va voler transformar-la en el "més bell i curiós jardí d'Europa". Ella cercà activament flora i fauna de tot el món per omplir-la.
El 1800, Joséphine construí un gran hivernacle amb calefacció (orangerie) suficient per a 300 plantes de pinya americana (Joséphine era originària de l'illa tropical de Martinica) i cinc anys més tard va ordenar fer un altre hivernacle. De 1803 fins a la seva mort el 1814, Josephine cultivà prop de 200 noves plantes a França per primera vegada.
També tenia un roserar que van ser pintades per l'artista belga Pierre-Joseph Redouté (1759 – 1840) i després impreses amb molt èxit, fins i tot actualment.
Aimé Bonpland es va encarregar d'aquest jardí.
Entre els animals i havia cangurs, emús, cignes negres, zebres, ovelles, gaseles, estruços, foques, i llames entre d'altres. Alguns provenien de l'expedició de Baudin a Austràlia.
Després del divorci de Napoléon, Joséphine rebé Malmaison junt amb una pensió de 5 milions de francs anuals i ella hii romangué fins a la seva mort el 1814. Napoleó hi tornà i hi residí el 1815 després de la seva desfeta a la batalla de Waterloo abans del seu exili a Santa Helena.
El 1842 la Malmaison va ser comprada per Maria Cristina, vídua del rei Ferran VII d'Espanya; i visqué amb el seu segon espòs Agustín Fernando Muñoz y Sánchez, Duc de Riánsares. El 1861 Maria Christina la vengué a Napoleó III.
La Malmaison ha estat restaurada per Pierre Humbert al principi del segle xx. Actualment es considera un important monument històric.

## Actualment

Està oberta al públic i és un musée national napoleònic.

## Referències

* ↑ «Domaine national de la Malmaison» (en francès). [Consulta: 28 febrer 2017].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial (francès)
# Lekhà Dodí

Lekhà Dodí (en hebreu: לכה דודי) també traduïda com Lecha Dodi, és una cançó litúrgica jueva cantada en idioma hebreu, que es recita tots els divendres al capvespre, a la sinagoga o a la llar, per donar la benvinguda al Sàbat, abans dels serveis de la nit. Aquesta cançó forma part de la cerimònia de benvinguda del Sàbat (Kabalat Shabat). Lekhà Dodí vol dir "vine, estimat meu", i és la invitació d'un amant misteriós que pot ser Déu, o bé els amics d'un mateix, a unir-se per rebre junts el Sàbat i saludar a la "Núvia del Sàbat". Mentre els assistents a la cerimònia canten el darrer vers, els membres de la congregació donen la benvinguda a la "Reina del Sàbat".
La cançó va ser composta al segle XVI per Shlomo Halevi Alkabetz, qui va néixer a la ciutat de Tessalònica, i després va esdevenir un cabalista, i va anar a viure a la ciutat de Safed. Com era comú en aquella època, la cançó era un acrònim, ja que en llegir la primera lletra de les primeres vuit estrofes de la cançó, donava com a resultat el nom de l'autor del text.
La cançó està basada en una interpretació rabínica del llibre del Càntic dels Càntics, a on la núvia (kalà) representa simbòlicament al poble jueu, i l'amant (dodí) és una metàfora del Déu Elohim. En el llibre dels profetes (Nevim), apareix la mateixa metàfora. El poema mostra al Poble d'Israel (Am Israel) demanant-li a Déu que faci venir sobre el seu poble el gran Sàbat de la redempció messiànica. El Lekhà Dodí és un dels poemes hebreus que han estat acceptats en la litúrgia jueva, tant en el ritual sefardita, com en el asquenazita.

## Referències

* ↑ Macy Nulman, The Encyclopedia of Jewish Prayer (1993, NJ, Jason Aronson Inc.) s.v. "Lekha Dodi", p. 223, col. 2.
* ↑ Hoffman, Lawrence A. Kabbalat Shabbat: (Welcoming Shabbat in the Synagogue). My People's Prayer Book.
* ↑ Hammer, Reuven. Or Hadash: A Commentary on Siddur Sim Shalom For Shabbat and Festivals. 21.
# Fernando Soledade

Fernando Soledade va ser un tirador brasiler que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà quatre proves del programa de tir. Guanyà la medalla de bronze en la prova de pistola lliure, 50 metres per equips i fou quart en la pistola militar, 30 metres per equips, mentre es desconeix la posició en què finalitzà en les altres dues proves.

## Referències

* ↑ «Fernando Soledade Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 29 novembre 2017].
# Cobra egípcia

La cobra egípcia (Naja haje) és una espècie de sauròpsid escatat de la família Elapidae. Habita a Àfrica del Nord.

## Descripció

Aquesta cobra pot mesurar fins a 2,5 metres de longitud. És de color marró o gris, de vegades amb bandes negres. Les cobres del nord-oest d'Àfrica poden ser totalment negres. El cap és gran, amb uns prominents ulls i un musell aplatat. Com unes altres cobres, la cobra egípcia posseeix una caputxa de pell desplegable al voltant del coll.

## Biologia i comportament

La cobra egípcia viu en deserts i altres terrenys àrids, però de vegades s'endinsa en zones urbanes. Sol evitar boscos i terrenys molt àrids. És d'hàbits nocturns, però també s'escalfa al sol al matí. S'alimenta de serps, mamífers petits, gripaus, aus i ous, perseguint activament a les seves preses i inoculant-los verí de ràpida acció. En estar amenaçada, estén la seva caputxa de pell per intimidar, però també pot abalançar-se cap al seu agressor per propinar una mossegada verinosa, emetent abans un xiuxiueig. El verí pot ser mortal per a l'ésser humà si no és tractat ràpidament. Aquesta serp és molt territorial, atacant a qualsevol amenaça per al seu territori.
Les femelles solen posar entre 8 i 20 ous en cada posada, normalment en nius de tèrmits. els ous es desclouen en un període d'incubació de 60 dies.

## Relació amb l'home

La cobra egípcia tenia gran importància en l'antic Egipte, on era utilitzada com a símbol del faraó, representant també a la deessa Uadyet. Actualment és possible mantenir-la en captivitat.
# 653 aC

L'any 653 aC va ser un any del calendari romà pre-julià. A l'Imperi Romà es coneixia com l'any 101 ab urbe condita. La denominació 653 aC per a aquest any s'ha utilitzat des de l'època medieval primerenca, quan l'era del calendari Anno Domini es va convertir en el mètode prevalent a Europa per nomenar els anys.

## Esdeveniments

* Les forces elamites ataquen el sud de Babilònia. Un gran exèrcit assiri enviat pel rei Assurbanipal derrota els elamites i mata el seu rei, Teumman. El succeeix el seu nebot Humbannikaix II.

## Necrològiques

* Tanutamon, faraó d'Egipte
* Teumman, rei d'Elam
# Luigi Tasselli

Luigi Tasselli (Virgilio, Província de Màntua, 20 d'octubre de 1901 - Màntua, 5 de novembre de 1971) va ser un ciclista italià, que va córrer a cavall dels anys 20 i 30 del segle xx.
Va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam de 1928, en què va guanyar la medalla d'or en persecució per equips, fent equip amb Cesare Facciani, Giacomo Gaioni i Mario Lusiani.

## Palmarès

* 1928
** Medalla d'or als Jocs Olímpics d'Amsterdam en persecució per equips

## Referències

* ↑ «Olympedia – Luigi Tasselli». [Consulta: 2 novembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Luigi TASSELLI» (en italià). [Consulta: 2 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Luigi Tasselli a sitiodeciclismo.net
# Serra del Mig (la Riba)

La Serra del Mig és una serra situada al municipi de la Riba a la comarca de l'Alt Camp, amb una elevació màxima de 690 metres.
# Francisca Pascual Domènech

Francisca Pascual Domènech, en religió Francesca de la Concepció (Montcada, Horta Nord, 13 d'octubre de 1833 - 26 d'abril de 1903) fou una religiosa valenciana, fundadora de la congregació de le Germanes Franciscanes de la Immaculada. Ha estat proclamada venerable per l'Església Catòlica Romana.

## Biografia

Va néixer a Montcada en una família humil de pagesos. Aviat, va començar a treballar en una fàbrica de filats de seda, a València. Hi va poder comprovar la duresa de les condicions laborals per a les dones i, amb altres companyes de Montcada, van llogar un pis per a viure a la ciutat durant la setmana, evitant el desplaçament diari a peu.
Va sentir vocació religiosa i va intentar d'entrar a les Adoratrius, però no hi podia pagar la dot i ingressà al beateri valencià de les terciàries franciscanes. Veia, però, que havia de fer més per ajudar els necessitats i que la comunitat del beateri havia de portar un estil de vida més acord al carisma franciscà. Els proposà de fer una nova comunitat, una congregació que seguís la regla franciscana i s'ocupés de l'atenció a les necessitats materials i espirituals de les dones obreres. Idearen de tenir llars d'infants on tenir-ne cura mentre les mares treballaven, llocs on poder menjar a preus econòmics, escoles nocturnes i dominicals per a formar aquestes dones, hospitals per a curar de les més grans o les malaltes... Havien de dedicar-se, en particular, a formar nenes i joves, sobretot les que no tenien recursos, i a l'educació de sord-muts i cecs.
Les constitucions de la nova congregació foren aprovades per l'arquebisbe Mariano Benito Barrio y Fernández i el 27 de febrer de 1876 començaren la seva trajectòria amb el nom de Congregació de Religioses Terciàries Franciscanes de Sant Francesc d'Assís i de la Immaculada Concepció, que esdevindrà Congregació de Germanes Franciscanes de la Immaculada. El 9 d'abril de 1902, van obtenir l'aprovació pontifícia de les constitucions.
La congregació es va estendre per València, Alacant, Salamanca, Càceres i Terol i, quan Francesca de la Concepció morí, se n'havien d'obrir cases a Barcelona i Madrid. Morí al convent de Montcada, casa mare de la congregació, el 1903. Fou sepultada al mateix convent.
En 1990 se'n va obrir el procés per a la beatificació i el 2008 fou reconeguda com a serventa de Déu. El 30 de setembre de 2020, el papa Francesc proclamà l'heroïcitat de les seves virtuts, fent-la venerable.

## Vegeu també

* Germanes Franciscanes de la Immaculada

## Referències

* ↑ http://newsaints.faithweb.com/news_archives_2020.htm#86

## Fonts i enllaços externs

* Biografia a Diccionario biográfico español
* Lloc de la congregació de Franciscanes de la Immaculada
# Tossal de Lluçà

El Tossal de Lluçà és una muntanya de 411 metres que es troba al municipi de Tàrrega, a la comarca catalana de l'Urgell.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Frank Troeh

Frank Merlin Troeh (Sioux City, Iowa, 19 de febrer de 1882 – Portland, Oregon, 24 de desembre de 1968) va ser un tirador estatunidenc que va competir a començaments del segle xx.
Nascut a Iowa, va créixer a Dakota del Nord. Posteriorment es va traslladar a l'estat de Washington i més tard a Oregon, on va dominar el tir esportiu durant més de 20 anys. Entre 1913 i 1930 es va situar sempre entre els 25 millors tiradors cada any. El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on disputà dues proves del programa de tir. Guanyà la medalla d'or en la competició de la fossa olímpica per equips i la de plata en la prova individual.
El 1934 va guanyar les quatre proves del campionat de tir d'Oregon, una fita mai realitzada fins aleshores. Troeh va continuar competint fins a la dècada de 1950.
El 1970 fou incorporat al National Trapshooting Hall of Fame i el 1980 va inaugurar l'Oregon Sports Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 «Frank Troeh Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 21 de desembre 2014. [Consulta: 15 octubre 2017].
* ↑ Profile in National Trapshooting Hall of Fame
# Gian Giacomo Trivulzio

Gian Giacomo Trivulzio (1440 o 1441 - 5 de desembre de 1518) fou un aristòcrata del Ducat de Milà que va ocupar diversos càrrecs militars durant les Guerres italianes.
Trivulzio va néixer a Milà. Inicialment al servei de Lluís Sforza, el 1483 va passar a ser aliat de Carles VIII de França. Nomenat per Lluís XII de França governador de Milà, va intervenir a la batalla d'Agnadello, i va liderar contingents de l'exèrcit francès a la batalla de Novara (1513) i a la de Marignano. Va morir a Arpajon, França, el 1518.

## Al servei de Nàpols

En el 1488, es casà amb Beatriu d'Ávalos, parenta d'en Francesc Ferran d'Ávalos.

## Tomba

La seva tomba va ser esculpida per Leonardo da Vinci.

## Referències

* ↑ Campbell, Thomas P. Tapestry in the Renaissance: Art and Magnificence (en anglès). Metropolitan Museum of Art, 2002, p. 123.
* ↑ Enciclopèdia Britannica