OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Conservatori Benedetto Marcello

El Conservatori Estatal de Música Benedetto Marcello és el Conservatori de Venècia, fundat el 1876 i dedicat a Benedetto Marcello.
Té la seu al Palazzo Pisani.

## Història

Va néixer l'any 1876 com a companyia de concerts i escola de música, amb el nom de "Società e Scuola musica musica Benedetto Marcello", fundada pel comte Giuseppe Contin de Castelseprio juntament amb Antonio Buzzolla, Ugo Errera, Gustavo Koppel i Cesare Trombini. L'institut va ser reconegut com a Conservatori Reial el 1915 ("Liceo Civico Musicale Pareggiato Benedetto Marcello"). L'any 1940, quan Gian Francesco Malipiero era director, es va convertir en el Conservatori Estatal "Benedetto Marcello".

## Directors

* Pier Adolfo Tirindelli
* Marco Enrico Bossi
* Ermanno Wolf-Ferrari
* Gian Francesco Malipiero
* Davide Liani
* Gabriele Bianchi
* Mezio Agostini
* Ugo Amendola
* Virginio Fagotto
* Giovanni Umberto Battel
* Nino Antonellini
* Renato Fasano
* Massimo Contiero
* Franco Rossi
* Marco Nicolè
* Roberto Gottipavero

## Oferta didàctica
### Programa ministerial - Cursos principals

* Arpa
* Cant
* Guitarra
* Clarinet
* Clavicèmbal
* composició
* Escola experimental de composició (nou ensenyament)
* Contrabaix
* Corn
* Didactica de la música
* Direcció d'orquestra
* Fagot
* Flauta dolça
* Flauta travessera
* Jazz
* Llaüt
* Música coral i direcció de Cors
* Música de cambra
* Música electrònica
* Oboè
* Orgue i composició organista
* Percussió
* Pianoforte
* Pre-polifonia
* Saxofon
* Instruments de percussió
* Trompeta i Trombó
* Viola
* Viola da Gamba
* Violí
* Violoncel

## Associació d'amics del conservatori Benedetto Marcello

Constituïda d'acord amb els articles 14 i següents del Codi Civil, té la seu a Venècia al Conservatori Benedetto Marcello, Ca' Pisani, S. Marco 2810 i té una durada indefinida. L'Associació d'Amics del Conservatori Benedetto Marcello té com a objectiu promoure el desenvolupament educatiu i artístic del Conservatori "Benedetto Marcello" de Venècia, per tal de reafirmar el seu paper d'excel·lència en la vida intel·lectual veneciana, nacional i internacional, i en particular:
* protegir, promoure i potenciar els béns que constitueixen el patrimoni del Conservatori;
* donar suport i donar suport a les seves activitats de producció, recerca i editorial;
* fomentar formes innovadores d'ensenyament i esdeveniments culturals col·laterals;
* promoure conferències, seminaris, conferències, viatges d'estudi i culturals;
* establir beques per a estudiants i graduats recents;
* difondre les iniciatives del Conservatori perquè siguin conegudes en àmbits més amplis, per tal d'augmentar l'atenció i la participació del públic en els actes organitzats;
* fomentar noves col·laboracions amb organismes i institucions musicals i culturals que operen a Itàlia i ha l'estranger.

## Vegeu ta,mbé

* Escola veneciana
* Carnaval de Venècia

## Referències

* ↑ Antonio Buzzolla nel Dizionario Biografico Treccani
* ↑ Dizionario enciclopedico della musica e dei musicisti, Le biografie, Utet, Torino 1985, vol. II, p. 30.

## Enllaços externs

* http://www.conservatoriovenezia.eu
# Constitució de Guinea Bissau

La Constituició de la República de Guinea Bissau és la Lei Maior que regeix política, administrativa i jurídicament Guinea Bissau.

## Història

El primer text constitucional del país va ser redactada el 24 de setembre de 1973, congueda com "Constitució del Boé" que va regir fins a 1980, i el dia l0 de Novembre de 1980 l'Assemblea Nacional aprovà un altre text constitucional, però no va entrar en vigor pel cop militar de 14 de novembre de 1980. En 16 de maig de 1984 es va aprovar unànimement per l'Assemblea Nacional Popular una nova carta constitucional i promulgada per la president del poder legislatiu Carmen Pereira.

### 1991

El 9 de maig de 1991 la Llei Constitucional n. 1 va revisar el text constitucional, i entre altres reformes va incloure el pluripartidarisme; el 4 de desembre de 1991 la Llei Constitucional n. 2 també va incloure revisions en la literatura constitucional.

### 1993

En febrer de 1993 l'Assemblea Nacional decreta i promulga la Llei Constitucional n. 1, esmenant i revisant notablement l'article 5è i l'article 20è.

### 1995

L'1 de desembre de 1995 és editada, per l'Assemblea Nacional, la Llei Constitucional n. 1 de 1995, que fa la revisió dels articles 105 a 118.

### 1996

El 16 de desembre de 1996 és publicada la Llei Constitucional n. 1/96, al Boletim Oficial da Guiné-Bissau.

### 2001

El 5 d'abril de 2001 fou revisada per l'Assemblea nacional, que decreta una llei fonamental de revisió de la Constitució.

## Referències

* ↑ (francès) OWONA, Joseph. Droit constitutionnel et regimes politiques africains, Paris, Berger-Levrault, 1985
* ↑ BRASIL, Senado Federal do. Constituições estrangeiras. vol. 2. Brasília; subsecretaria de edições técnicas, 1987
* ↑ DUARTE SILVA, Antonio E. [1.pdf Seminário “Debater a Constituição da Guiné- Bissau”]. UNIOGBIS/FDB. Bissau, 3 e 4/12/2010.
* ↑ Publicació del Boletim Oficial da Guiné-Bissau. n.º 8 de 21 de Fevereiro de 1993,
* ↑ Publicada no suplemento ao B.O. n.º 49 de 4 de dezembro de 1995
* ↑ Boletim oficial n.º 50 de 16 de Dezembro de 1996
* ↑ Idem, ref 3

## Bibliografia

* (francès) BOURGI, Albert. L'évolution du constitutionnalisme en Afrique: du formalisme à l'effectivité. in: Revue Française de Droit Constitutionnel, 2002, n.º 52, PUF.
# Constitució de São Tomé i Príncipe

La Constitució de la República Democràtica de São Tomé i Príncipe és la llei principal que regeix l'ordenament jurídic de São Tomé i Príncipe. La Constitució actual va ser promulgada per l'Assemblea Nacional, al Palau dels Congressos, en 25 de gener de 2003 i publicada al Diário da República el 29 de gener de 2003.

## Història

La primera constitució del país és del 5 de novembre de 1975 quan fou aprovada en reunió conjunta del Bureau polític del MLSTP i l'Assemblea Constituent, amb un redactat de 49 articles. El text original fou publicat al Diário da República, n. 39, de 15 de desembre de 1975.

### 1980

La primera revisió constitucional fou el Text Primer de la Llei Constitucional n. 1/80, publicat al Diário da República n. 7, de 7 de febrer.

### 1982

La segona revisió constitucional fou el Text Segon de la Llei Constitucional n.º 2/82 publicat al Diário da República n. 35, de 31 de desembre de 1982.

### 1987

La tercera revisió constitucional es coneix com a Lei de Emenda Constitucional n. 1/87, de 31 de desembre, publicada al 4r Suplement al Diário da República n. 13, de 31 de desembre de 1987.

### 1990

La quarta revisió constitucional va entrar en vigor com a text tercer de la Llei Constitucional n. 7/90, publicat al Diário da República n. 13 de 20 de setembre de 1990.

### 2002

La cinquena revisió modificà part del Text quart de la Llei Constitucional i fou feta en 2002.

## Referències

* ↑ Constituição da República Democrática de S.Tomé e Príncipe
* ↑ Diário da república de São tomé e Príncipe . icrc. Accés 5 de gener de 2015
* ↑ «Parlamento → Historial». [Consulta: 23 agost 2014].
* ↑ BRASIL, Senado Federal do. Constituições estrangeiras. vol. 3. Brasília; subsecretaria de edições técnicas, 1987.
* 1 2 3 4 5 Article 159 de la Constitució del país.
# Jeff Reine-Adélaïde

Jeff Jason Reine-Adélaïde (nascut el 17 de gener de 1998) és un futbolista professional francés que juga de centrecampista per l'Olympique de Lió de la Ligue 1. És també internacional a la sub21 francesa.

## Referències

* ↑ «List of Players under Written Contract Registered Between 01/07/2018 and 31/07/2018» (PDF) p. 31. The Football Association. [Consulta: 2 febrer 2019].
* 1 2 «Jeff Reine-Adelaide». 11v11. [Consulta: 12 gener 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a l'Arsenal Football Club (anglès)
* Dades estadístiques sobre Jeff Reine-Adélaïde a soccerbase.com
# Corbícula

El cistell del pol·len o corbícula és una part de la tíbia de les potes posteriors present en quatre llinatges relacionats d'àpids: les abelles de la mel, borinots, abelles sense fibló, i abelles de les orquídies. Corbícula significa en llatí "cistelleta". És una concavitat polida envoltada per un serrell de pilositat, dins del qual es posa el pol·len; la majoria d'altres abelles tenen una altra estructura anomenada scopa, de funció similar, però és una massa densa on el pol·len queda premut. L'abella de la mel humiteja les potes posteriors amb la llengua i escombra el pol·len que recull del seu cap, cos i apèndixs anteriors cap a les potes posteriors. El pol·len és transferit a la pinta de pol·len i després és pentinat, premut, compactat i transferit a la corbícula a la superfície exterior de la tíbia de les potes posteriors. Un sol pèl funciona com una agulla que assegura la meitat de la càrrega de pol·len. La mel i/o el nèctar es fan servir per humitejar el pol·len sec. La mescla de pol·len i nèctar fa canviar el color del pol·len.
Segons Karl von Frisch i altres, les abelles individuals tenen diferent eficincia en recollir el pol·len. Una abella individual pot trigar de tres a 18 minuts a completar una càrrega de pol·len i portar-la a la seva colònia.

## Referències

* ↑ George Gordh, Gordon Gordh, David Headrick, A Dictionary of Entomology, Science, 2003; 1040 pages; pg.713
* ↑ Bees (Hymenoptera: Apoidea: Apiformes) Encyclopedia of Entomology 2008. Vol. 2, pages 419-434
* ↑ Cedric Gillott, Entomology, Springer, 1995; 798 pages; pg. 79
* ↑ Dorothy Hodges, The Pollen Loads of the Honeybee, published by Bee Research Association Limited, 1952
* ↑ Karl von Frisch: Aus dem Leben der Bienen, Springer-Verlag 1953
# Nikolai Vekšin

Nikolai Vekšin (Haapsalu, 10 de maig de 1887 - Norilsk, 15 de gener de 1951) va ser un regatista estonià, guanyador d'una medalla olímpica.
Estudià a l'Escola Karl May i a l'Institut Tecnològic Estatal de Sant Petersburg. Començà a navegar el 1911 i el 1912 ja fou membre reserva de l'equip rus que disputà els Jocs Olímpics d'Estiu d'Estocolm. Durant la Guerra Civil russa va servir com a oficial a l'Exèrcit Blanc.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Amsterdam, on va guanyar la medalla de bronze en la regata de 6 metres del programa de vela, a bord del Tutti V, junt a Eberhard Vogdt, William von Wirén, Andreas Faehlmann i Georg Faehlmann.
Després de la Segona Guerra Mundial i la reocupació soviètica d'Estònia, Vekshin va navegant. Va guanyar una medalla de plata al campionat soviètic de 1945 i va rebre el títol de Mestre esportiu soviètic el mateix any. El 1949 va ser arrestat per les autoritats soviètiques per haver lluitat amb l'exèrcit blanc durant la Guerra Civil russa i el 1951 va morir en un camp de presoners a Norilsk, a la Sibèria.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Nikolai Vekšin». [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ «Vekšin, Nikolai» (en estonian). ESBL. [Consulta: 8 octubre 2013].
* ↑ «Olympedia – Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». [Consulta: 5 octubre 2023].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«» (en russian). Arxivat de l'original el 2014-07-27.
# Teatre Municipal Cooperativa

El Teatre Municipal Cooperativa és un teatre al municipi de Barberà del Vallès a la província de Barcelona a Catalunya.
Es va inaugurar el 3 de març del 2007 i compta amb un aforament de 480 espectadors. L'edifici és entre els Carrers Nemesi Valls i Passatge Cooperativa, al lloc on antigament hi havia la desapareguda Cooperativa Agrícola. La construcció del teatre va implícar alhora una important remodelació de l'espai urbà, la construcció del nou edifici i de la Plaça Cooperativa. L'edifici del teatre compte amb una sala principal de públic, a dos nivells, així com una sala polivalent, un foyer i una sala divisible per assajos, exposicions o actes públics. Pot acollir espectacles de mitjà i gran format, fins i alguna de les representacions estrenades al Teatre Nacional de Catalunya. A més de teatre, acull activitats culturals de la ciutat, presentacions, exposicions i activitats diverses.
Va ser estrenat el 2007 i el 2014 el teatre va afiliar-se a la xarxa «Teatres en Xarxa» per millorar la cooperació amb altres espais escènics.

## Referències

* ↑ «Teatre Municipal Cooperativa de Barberà del Vallès».
* ↑ «L'edifici». Teatre municipal cooperativa. Arxivat de l'original el 2020-03-22. [Consulta: maig 2016].
* 1 2 Farrell, Teresa «Barberà inaugura el Teatre Municipal Cooperativa amb la representació de 'El Mikado' de Dagoll Dagom». Ràdio Sabadell, 03-03-2007.
* ↑ «El teatre municipal de Barberà del Vallès commemora el seu 5$^è$ aniversari». Ajuntament de Barberà del Vallès, 06-03-2012.
* ↑ Agulló, Emili «Barberà estrena avui el Teatre Municipal Cooperativa amb «El Mikado» de Dagoll Dagom». El Punt, 03-03-2007, pàg. 36. Arxivat de l'original el 2016-08-08 [Consulta: 15 maig 2016].
* ↑ «Diversos teatres del Baix Llobregat se sumen a ‘Teatres en Xarxa’ per millorar la cooperació amb altres espais escènics de Catalunya». elBaix.cat, 07-07-2014.
# Achille Paroche

Nicolas Achille Paroche (Sery, Ardenes, 1 de març de 1868 - Signy-l'Abbaye, 27 de maig de 1933) va ser un tirador francès que va competir a finals del segle XX i durant el primer quart del segle xx.
El 1900 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, en què disputà set proves del programa de tir olímpic i guanyà quatre medalles. En la prova de rifle militar, bocaterrosa guanyà la medalla d'or, en pistola militar individual i per equips guanyà la de plata, i en la de rifle militar, tres posicions per equips la de bronze.
Vint anys més tard, als Jocs d'Anvers, guanyà la medalla de plata en la prova de rifle militar 300 metres per equips bocaterrosa. En aquells Jocs disputà fins a 10 proves del programa de Tir.

## Referències

* ↑ «Achille Paroche Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 28 de juliol 2011. [Consulta: 5 octubre 2015].
# Pic Chambe

El Pic Chambe és una muntanya del Massís Mulanje, situada a Malawi, amb 2.557 metres d'altitud (o 2.555 m segons les referències), i una prominència de 554 metres. El pic Chambe es troba a la part occidental del Massís Mulanje, que arriba en el seu punt més alt a 3.002 metres al cim del pic Sapitwa.

## Clima

La temperatura mitjana és de 16 °C. El mes més càlid és l'octubre, amb 22 °C, i el més fred és el juliol, amb 12 °C. La pluja mitjana és de 1.312 mil·límetres per any. El mes més plujós és el gener, amb 319 mil·límetres de pluja, i el més sec és el setembre, amb 18 mil·límetres.
Pic Chambe :
Diagrama climàtic :
Conversió imperial
GFMAMJJASOND
13
68
50
12
66
48
7,1
66
52
3,6
68
55
0,9
68
52
0,9
64
46
0,7
63
46
0,8
70
50
0,7
79
54
1,3
82
59
2,1
81
59
8,8
68
54
mitjana de temperatures màx. i mín. en °F
precipitacions totals en polzades :

## Referències

* ↑ «Chambe Peak: Malawi» (en anglès). Bethesda, MD, USA: National Geospatial-Intelligence Agency. [Consulta: 27 maig 2024].
* ↑ «Chambe, Malawi» (en anglès). Peak Bagger. [Consulta: 24 maig 2024].
* 1 2 «Chambe» (en anglès). Peak Visor. [Consulta: 27 maig 2024].
* ↑ «Sapitwa» (en anglès). Peak Visor. [Consulta: 27 maig 2024].
* 1 2 «NASA Earth Observations Data Set Index». NASA. Arxivat de l'original el 2020-05-10. [Consulta: 30 Enero 2016].
* ↑ «NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)». NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. Arxivat de l'original el 2019-04-19. [Consulta: 30 Enero 2016].
# Operador de projecció

En matemàtiques, un operador de projecció P en un espai vectorial és una transformació lineal idempotent, és a dir, que satisfà la igualtat P $^2$ = P .

## Introducció

Aquestes transformacions projecten qualsevol punt x de l'espai vectorial a un punt del subespai imatge de la transformació. En cas que x pertanyi al subespai imatge, la projecció no té efecte, deixant el punt x fix.
Per exemple, l'operador P definit en R $^3$ de la manera següent
   $P{\begin{pmatrix}x\\y\\z\end{pmatrix}}={\begin{pmatrix}x\\0\\z\end{pmatrix}}$
és un operador que "projecta" l'espai R $^3$ sobre l'espai de dimensió 2 que consisteix dels vectors la coordenada y és zero.
Aquesta definició abstracta, de "projector" o "projecció" generalitza la idea gràfica intuïtiva de projecció estenent a qualsevol tipus d'espai vectorial, incloent el cas de dimensió infinita on no és possible una aproximació gràfica.

## Projectors ortogonals o autoadjunts

En general, donat un subespai vectorial W d'un espai V , hi ha moltes projeccions sobre V . Si l'espai és un espai de Hilbert i s'exigeix a més que l'operador P sigui un autoadjunts, és a dir
   $\langle Px,y\rangle =\langle x,Py\rangle ,\quad x,y\in V$
llavors la projecció sobre V és única. El terme operador de projecció ortogonal significa operador de projecció autoadjunts .
Dins l'entorn de la física, el terme operador de projecció és sinònim de projecció ortogonal

## Referències

* ↑ Meyer, pp 386+387

## Bibliografia

* N. Dunford and J.T. Schwartz, Linear Operators, Part I: General Theory , Interscience, 1958.
* Carl D. Meyer, Analysis and Applied Linear Algebra , Society for Industrial and Applied Mathematics, 2000. ISBN 978-0-89871-454-8.

## Enllaços externs

* MIT Linear Algebra Lecture on Projection Matrius Arxivat 2008-12-20 a Wayback Machine. at Google Video, from MIT OpenCourseWare
* csjudy/planeview3D/tutorial.html Planar Geometric Projections Tutorial - a primera-to-follow tutorial explaining the different types of planar Geometric Projections.
# Fumimaro Konoe

El príncep Fuminaro Konoe (近衞 文麿), també dit Konoye (12 d'octubre, 1891-16 de desembre, 1945) va ser el trenta-quatrè Primer ministre del Japó.
# Kaoru Ishikawa

Kaoru Ishikawa (Tòquio, 1915-1989) és un doctor enginyer japonès que es va especialitzar en la gestió, control i millora de la qualitat als serveis i processos productius. Una gran part de l'actual qualitat total està basada en les seves teories publicades a Què és la qualitat total? el 1985. És qui va promocionar més, primer al Japó i després a la resta del món, les anomenades set eines d'Ishikawa per a la millora de la qualitat.

## Premis, honors i reconeixements

* 1972: Gualardó American Society for Quality's Eugene L. Grant
* 1977: Medalla amb galó blau, atorgada pel govern japonès per la seva tasca a l'estandardització industrial
* 1988: Medalla Walter A. Shewhart
* 1988: És nomenat cavaller de Classe II de l'Orde del Tresor Sagrat

## Vegeu també

* Shigeo Shingo
* Genichi Taguchi

## Referències

* 1 2 Métodos estadísticos. Control y mejora de la calidad. Volum I, pàg.25. Albert Prat Bartés, Xavier Tort-Martorell Llobés, Pere Grima Cintas, Lourdes Pozueta Fernández. Edicions Universitat Politècnica de Catalunya, 1997. ISBN 84-8301-222-7
* ↑ (Primera edició en anglès: What is total quality control? The Japanese way. Editorial Prentice-Hall, 1985). ¿Qué es el control de calidad? Kaoru Ishikawa, Editorial Norma, Barcelona, 2003. ISBN 9789580470403 (castellà)
# Ikeda Terumasa

    En aquest nom japonès, el cognom és Ikeda.
Ikeda Terumasa (池田輝政, 31 de gener de 1565-16 de març de 1613) fou un samurai i dàimio japonès de principis del període Edo de la història del Japó.
Terumasa estigué present en moltes batalles de finals del període Azuchi-Momoyama i durant la batalla de Sekigahara donà suport al bàndol de Tokugawa Ieyasu en contra de les tropes d'Ishida Mitsunari, pel que rebé com recompensa posteriorment un feu en Himeji.
Terumasa va morir en 1613

## Referències

* Turnbull, Stephen (1998). 'The Samurai Sourcebook'. London: Cassell & Co. ISBN 1-85409-523-4.
# Aušrinė Armonaitė

Aušrinė Armonaitė (Vílnius, Lituània, 26 de maig de 1989) és una política liberal lituana.
Fou membre del Seimas a Lituània des de les eleccions legislatives lituanes de 2016. El 2019 fou nomenada presidenta del Partit de la Llibertat però el 3 de novembre de 2024 va anunciar la seva dimissió com a líder del partit després que aquest no va aconseguir cap escó en les eleccions legislatives lituanes de 2024.

## Referències

* ↑ «A.Armonaitė: kitose frakcijose yra žmonių, nuolat palaikančių valdančiuosius» (en lituà).
* ↑ «NEJAUKIAI su Tomu Sinickiu: svečiuose Aušrinė Armonaitė» (en lituà).
* ↑ «Įsteigta liberali Laisvės partija: pirmininke išrinkta Aušrinė Armonaitė».
* ↑ «A. Armonaitė: V. Pranckietis perprato savo funkcijas ir Seime ieško kompromisų» (en lituà), 31-05-2019.
* ↑ «Po nesėkmingų rinkimų iš Laisvės partijos vadovės posto traukiasi A. Armonaitė» (en lituà). Alfa, 03-11-2024. [Consulta: 11 novembre 2024].
# Ingimer

Ingimer (en llatí Inguiomerus) era germà de Sigimer i oncle d'Armini el rei dels queruscs, Inicialment aliat romà, després va donar suport al seu nebot Armini.
La dona d'Armini, Thusnelda, va ser feta presonera pels romans i guardada per servir al triomf de Germànic a Roma. El general romà va avançar i Armini va retrocedir però no va presentar batalla oberta i quan ho va fer estava en millors condicions i va rebutjar a Germànic cap al Rin. Armini també va derrotar a una divisió romana sota el comandament d'Aulus Cecina Sever. L'endemà al matí Armini va ordenar no atacar, però Ingimer es va avançar i va iniciar l'atac i fou derrotat i els romans es van poder retirar al darrere del riu.
L'any 16 els romans es van presentar a la zona del riu Weser vora les terres altes veïnes. Armini es va disposar a la batalla, coneguda com la batalla d'Idistavisus Campus i la va lliurar amb eficàcia però la disciplina i la direcció de Germànic es van imposar i Armini va ser derrotat a la plana de l'Isiditavisus, i va quedar rodejat. Armini i Ingimer, que amb les seves actuacions havia propiciat la derrota, es van poder escapar per molt poc.
Aquest mateix any va esclatar la lluita entre els queruscs i les tribus dels sueus dirigits per Marobod (Marobodus, Marbod). Ingimer, es va passar al bàndol enemic, però Armini va derrotar els sèmnons i longobards, segons diu Tàcit als Annals. Ingimer ja no torna a ser esmentat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Inguiomerus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 4 març 2021].
# Iren

Iren (en grec antic ἴρην o εἴρην) era el nom que es donava a Esparta als joves quan tenien entre 20 i 30 anys.
Entre els 7 i els 18 s'anomenaven παῖδες ("paídes") i dels 18 als 20 anys se'ls anomenava μελλίρανες ("mellíranes"). A partir dels 20 anys, els irens ja podien prendre la paraula a les assemblees. Segons Plutarc, els joves d'aquesta edat formaven grups anomenats βοῦα ("boúa"), i entre tots elegien un βουαγόρ (bouagór") com a cap, el més savi i valent de tots els irens. Aquests caps tenien dret a menjar amb els homes al dinar comunitari anomenat sissítia.
Heròdot parla d'un grup d'irens enterrats tots junts i en tombes a part de la resta després de la batalla de Platea, però es creu que eren només els comandants o caps, i no tots els components dels grups d'irens que hi van participar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Eiren». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 12 desembre 2020].
# Issa ibn Muhanna

Xarf-ad-Din Issa ibn Muhannà at-Taí (àrab: شرف الدين عيسى بن مهنا الطائي, Xarf ad-Dīn ʿĪsà b. Muhannā aṭ-Ṭāʾī), més conegut simplement com Issa ibn Muhannà, (m. 1248) fou un cap del clan beduí dels Al Fadl, establerts al desert de Síria.
Va ajudar els mamelucs contra els mongols i va combatre amb altres beduïns al costat del sultà Kutuz a Ayn Jalut (1260) rebent com a premi el feu de Salamiyya. Encara que no tenia bones relacions amb Bàybars I, aquest el va haver de nomenar amir al-Arab (cap dels beduïns) al lloc del seu cosí Ali ibn Hudhayfa ibn Mani, que tenia l'oposició de tothom. El 1277 va dirigir l'avantguarda de les forces mameluques que van envair l'Àsia Menor juntament amb el governador Nur al-Din Ali d'Alep.
Sota Qalàwun es va aliar a Sunkur al-Ashtar, que s'havia revoltat a Damasc i s'havia proclamat rei com al-Malik al-Kamil. Va contactar amb Alà-ad-Din Juwayní, governador il-kànida de Bagdad, però l'acostament als mongols no va durar; el 1281 va anar al Caire on va rebre el perdó de Qalàwun, i va dirigir als beduïns a la batalla d'Homs.
Va morir el maig de 1284. El seu fill, Hussam-ad-Din Muhanna, senyor de Tadmur, el va succeir.

## Bibliografia

* Encyclopaedia of Islam, Brill Publishers, Leiden, s.v. "ʿĪsā b. Muhannā".