OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Terebellum

El Terebellum és un quadrilàter d'estels situat a la constel·lació del Sagitari. Els quatre estels que el formen són de cinquena magnitud, amb una separació visual entre ells inferior a dos graus. No estan gravitacionalment lligades entre si, ja que s'hi troben a diferents distàncies respecte a la Terra, per la qual cosa constitueixen un asterisme.

## Components

62 Sagittarii és l'estel més brillant de l'asterisme amb magnitud mitjana +4,51; és una variable irregular la lluentor de la qual fluctua entre +4,45 i +4,64. ω Sagittarii, distant 77,6 anys llum del Sistema Solar, és la més propera.
| Estel | Denominació de Flamsteed | Magnitud aparent | Tipus Espectral | Distància (Anys llum) |
| ω Sagittarii | 58 Sagittarii | 4,70 | G5IV | 77,6 |
| b1 Sagittarii | 59 Sagittarii | 4,54 | K2IIb | 1200 (aprox) |
| A Sagittarii | 60 Sagittarii | 4,85 | G5III | 340 |
| c Sagittarii | 62 Sagittarii | 4,51 | M4III | 448 |
* Tipus espectrals i magnituds aparents procedents de la base de dades SIMBAD.
# Rampur Baghelan

Rampur Baghelan fou un antic estat tributari protegit del tipus jagir, avui al districte de Satna, a Madhya Pradesh. La capital era Rampur Baghelan, avui una ciutat i nagar panchayat que consta en el cens del 2001 amb una població d'11.315 habitants; està situada a 24° 30′ 06″ N, 81° 02′ 54″ E﻿ / ﻿24.50167°N,81.04833°E﻿ / 24.50167; 81.04833. L'estat va sorgir quan Thakur Puranmal, novè governant de Baikunthpur, va cedir al seu fill segon, Lal Singh, els territoris en jagir de Rampur Baghelan, Velka, Sirmaur i Hatka o Hatia, vers el 1700. Al seu torn, Lal Dingh va repartir el domini i va cedir Hatia al seu fill Jit Rai. Harihar Rai, el successsor, va cedir Gadwar al seu segon fill, Singhju. L'únic fill de Meharban Singh, Khuman Singh, va morir en la batalla d'Aswarn el 1783, i va quedar sense successor, i a la seva mort el va succeir el seu germà Shiv Singh. El segon fill d'aquest, Ram Singh, va rebre el jagir d'Itma.

## Llista de thakurs

* Thakur LAL SINGH,
* Thakur HARIHAR RAI (fill)
* Thakur TRIBHUBAN RAI (fill)
* Thakur CHHATRASAL (fill)
* Thakur SHAHJU (fill)
* Thakur MEHARBAN SINGH (fill)
* Thakur SHIV SINGH (germà)
* Thakur DALTHAMBHAN SINGH (fill)
* Thakur SAHAB RAI (fill)
* Thakur BHAGAT SINGH (fill)
* Thakur ANANT SINGH (fill)
* Thakur RAJIVLOCHAN SINGH (fill)
* Thakur JAGAT BAHADUR SINGH (fill)

## Referències

* Genealogia Arxivat 2010-02-09 a Wayback Machine.
# Jason Thirsk

Jason Thirsk (Hermosa Beach, 25 de desembre de 1967 - 29 de juliol de 1996) va ser un músic estatunidenc que va ser, des de 1988 fins a la seva mort el 1996, el baixista del grup de hardcore melòdic Pennywise.

## Biografia

Pennywise es va formar el 1988 per Thirsk juntament amb el cantant Jim Lindberg, el guitarrista Fletcher Dragge i el bateria Byron McMackin.
A Thirsk, que no li agradava gaire viatjar, havia estat en rehabilitació per alcoholisme, patia depressió i havia abandonat temporalment el grup, es va suïcidar als 28 anys amb un tret al pit. La seva xicota va descobrir el seu cos l'endemà de la seva mort.
El grup va decidir seguir fent música després de la mort de Thirsk i dedicar-li les seves actuacions al Warped Tour de 1996. Més endavant van incorporar al baixista Randy Bradbury de One Hit Wonder i el grup es va dedicar a escriure un nou àlbum, Full circle, que estava format principalment per missatges contra el suïcidi. Una de les cançons més populars de Pennywise, «Bro hymn», va ser escrita originalment per Thirsk com a homenatge a tres dels seus amics: Tim Colvin i Carlos Canton, que van morir en un accident de moto, i Tom Nichols, que es va ofegar al moll d'Hermosa Beach el 1988. Pennywise va tornar a gravar la cançó després de la seva mort com a homenatge al seu company de grup traspassat, substituint la línia Canton, Colvin, Nichols, this one's for you per Jason Matthew Thirsk, this one's for you i reanomenant la cançó com a «Bro hymn tribute». Justin Thirsk, germà de Jason i bateria de 98 Mute, participà en l'enregistrament, tant a la bateria com als cors.

## Discografia
### Amb Pennywise

* A Word From the Wise (1989, EP)
* Wildcard (1989, EP)
* Pennywise (1991)
* A Word from the Wise/Wildcard (1992, recopilatori dels dos EP)
* Unknown Road (1993)
* About Time (1995)
* Yesterdays (2014; conté composicions no enregistrades de Thirsk).

## Referències

* ↑ McElhiney, Brian «Pennywise brings punk to Midtown». The Bulletin [Oregon, USA], 08-03-2018.
* ↑ MTV News Staff «Former Pennywise Bassist Jason Thirsk Dead» (en anglès). MTV News, 02-08-1996.
* ↑ «Pennywise ex-bassist found dead». Honolulu Star-Bulletin, 02-08-1996.
* ↑ «Fans, bands find Ashbury Park awesome». Asbury Park Press, 06-08-1996, p. 31.
* ↑ Tellez, Victor. «La trágica historia detrás de “Bro Hymn” de Pennywise» (en castellà), 22-08-2021. [Consulta: 3 novembre 2024].
# Valentina Tserbe-Nèssina

Valentina Tserbe-Nèssina (Poliske, 8 de gener de 1969) és una biatleta ucraïnesa, ja retirada, que va competir durant la dècada de 1990.
El 1994 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Lillehammer, on disputà dues proves del programa de biatló. En la prova de l'esprint guanyà la medalla de bronze, la primera medalla olímpica d'Ucraïna com a nació independent. En la prova de relleus per equips fou cinquena. Quatre anys més tard, als Jocs de Nagano, tornà a disputar dues proves del programa de biatló. En la prova de relleus per equips repetí la cinquena posició, mentre en la de l'esprint finalitzà en posicions força endarrerides.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de bronze al Campionat del Món de biatló, el 1996 i 1997.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Valentyna Tserbe-Nesina». [Consulta: 11 març 2022].
* ↑ «Valentina Tserbe-Nessina». Unió internacional de biatló. [Consulta: 11 març 2022].
# Wincenty Krasiński

Wincenty Krasiński (Boremel i Varsòvia, 30 de gener de 1782 - Varsòvia, 24 de novembre de 1858) va ser un noble polonès, activista polític i cap militar. La carrera militar de Krasiński va començar el 1791 en la cavalleria, essent lloctinent el 1793. Després del Repartiment de Polònia, fou un abrandat partidari de Napoleó Bonaparte.
Va ser el pare de Zygmunt Krasiński, un dels Tres Bards, els grans poetes romàntics de Polònia .

## General del Primer Imperi

Contusionat a la batalla d'Eylau, va participar en les campanyes de Napoleó com a coronel de cavalleria lleugera polonesa de la Guàrdia Imperial a partir del 17 d'abril de 1807. Va ser ferit durant l'aixecament del dos de maig a Madrid el 1808. També va lluitar en la batalla de Wagram el 1809, va enderrocar els ulans de Schwarzenberg. El 16 de desembre de 1811 esdevingué general de brigada. Va ser present durant les campanyes a Rússia el 1812 i a Alemanya el 1813, on va carregar al capdavant dels seus genets a Reichenbach contra els russos; el 18 de novembre de 1813 fou ascendit a general de divisió. L'any 1814, al comandament de les divisions poloneses de la Grande Armée, es trobava a Brienne i lluità a Reims, empenyent una columna de soldats prussians dels quals prengué 1.600 presoners i tres peces d'artilleria. Després de l'abdicació de l'emperador a Fontainebleau, retornà les seves tropes a Polònia.

## Referències

* ↑ «Generał Wincenty Krasiński u boku Napoleona Bonaparte». Polska Press, 23-05-2018. Arxivat de l'original el 2018-12-28. [Consulta: 28 desembre 2018].
* ↑ Tranié & Carmigniani 1982, p. 13
* ↑ Tranié & Carmigniani 1982, p. 70
* ↑ Tranié & Carmigniani 1982, p. 120
* ↑ Tranié & Carmigniani 1982, p. 146 et 147
* ↑ Tranié & Carmigniani 1982, p. 160

## Bibliografia

* Tranié, Jean. Copernic. Les Polonais de Napoléon, 1982, p. 179. .
# Miquel Navarro i Palos

Miquel Navarro i Palos (Barcelona, 22 de novembre de 1929) fou un atleta català especialitzat en proves de fons i marató.
Començà la seva carrera l'any 1951 al RCD Espanyol. La seva especialitat era el gran fons, guanyant cinc cops el Campionat de Catalunya, que aquells anys es disputava sobre 30 km, entre 1957 i 1964. També fou cinc cops campió d'Espanya de marató, a més d'un segon lloc (1960) i un tercer lloc (1965). Entre els anys 1958 i 1964 fou posseïdor dels rècords de Catalunya i d'Espanya de l'hora, dels 20 km, dels 24 km, dels 30 km i de la marató. Participà en els Jocs Olímpics de Roma de 1960, als campionats d'Europa de 1958 i 1962 i fou segon als Jocs del Mediterrani de 1959.
Fundà el Cornellà Atlètic (1968) i el Club d'Atletisme Esplugues (1982), dels quals també en fou entrenador, així com del Club Natació Esplugues (1982).
Va rebre la medalla de Forjador de la Història Esportiva de Catalunya l'any 1997, així com la medalla de plata de la ciutat de Barcelona (1960).

## Palmarès
### Campió de Catalunya

* 30 km: 1957, 1959, 1960, 1962, 1964

### Campió d'Espanya

* marató: 1957, 1958, 1959, 1961, 1964

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Miquel Navarro Palos». Gran Enciclopèdia Catalana, 28-02-2014. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Campionat de Catalunya». fcatletisme.cat. Arxivat de l'original el 2016-10-21. [Consulta: 7 setembre 2016].
* ↑ «Campionat d'Espanya». RFEA. Arxivat de l'original el 2017-08-04. [Consulta: 7 setembre 2016].
# Tres-cents aragvians

Els Tres-cents Aragvians (en georgià: სამასი არაგველი, romanitzat: samasi aragveli) és el nom amb què la historiografia georgiana es refereix a un destacament dels altiplans de la vall d'Aragvi que van lluitar a l'última posició a la batalla de Krtsanisi, defensant Tbilisi contra l'exèrcit de Qajar el 1795. L'Església Ortodoxa de Geòrgia tenia els 300 aragvians, que van lluitar i morir en la batalla canonitzats com a màrtirs el 2008.

## Història

Els 300 aragvians formaven part del contingent aixecat dels districtes de les terres altes del riu Aragvi que va actuar sota el comandament del príncep reial Vakhtang de Geòrgia, a l'aproximació de la capital georgiana de Tbilisi l'11 de setembre de 1795. Els intensos combats, es van desenvolupar als camps de Krtsanisi i van continuar als carrers de Tbilisi. El rei de Geòrgia Irakli II va veure la seva derrota a mans de l'exèrcit persa dirigit per Agha Muhàmmad Khan Qajar, i el saqueig de la capita. Segons els relats de Geòrgia, els aragvians s'havien compromès a lluitar fins a la mort i es van mantenir fidels al seu jurament. La majoria d'ells van morir, lluitant en la darrera defensa a Tbilisi i donant a Irakli II un mitjà de retirada.

## Referències

* ↑ Rayfield, Donald. Edge of Empires: A History of Georgia. Londres: Reaktion Books, 2012, p. 256. ISBN 978-1780230306.
* ↑ Silogava, Valeri; Shengelia, Kakha. History of Georgia: From the Ancient Times Through the "Rose Revolution". Tbilisi: Caucasus University Publishing House, 2007, p. 167. ISBN 978-9994086160.
# Theta2 del Taure

Theta² del Taure (θ² Tauri) és un estel a la constel·lació del Taure. Amb magnitud aparent +3,41, és el membre més brillant del cúmul de les Híades. Comparteix la denominació de Bayer «Theta» amb Theta¹ Tauri, estant els dos estels separades visualment 5,6 minuts d'arc; no obstant això, la distància existent entre elles —uns 4 anys llum—, sembla descartar que formin un veritable sistema binari. Theta² Tauri s'hi troba a 150 anys llum del sistema solar.
Theta² del Taure està catalogada com una geganta blanca de tipus espectral A7III, encara que els seus paràmetres físics —vegeu més a baix— s'ajusten més als d'una subgegant. Amb una temperatura superficial de 7880 K, brilla amb una lluminositat 69 vegades major que la lluminositat solar. Té un radi 3,9 vegades més gran que el del Sol i gira sobre si mateixa amb una velocitat de rotació projectada de 78 km/s, la qual cosa comporta un període de rotació igual o inferior a 2,5 dies. D'altra banda, és una variable Delta Scuti amb dotze períodes diferenciats que van de 1,64 a 2,22 hores; la fluctuació de lluentor és de 0,07 magnituds. Té una massa aproximada de 2,4 masses solars i la seva edat, estimada en 670 milions d'anys, concorda aproximadament amb l'edat de les Híades.
Theta² del Taure té una companya, també de tipus A, la lluminositat de la qual és 19 vegades superior a la lluminositat solar. El seu radi és tres vegades més gran que el del Sol i té una massa de 1,8 masses solars. Completa una òrbita al voltant de la brillant «subgegant» cada 140,7 dies. La separació mitjana entre els dos estels és de 0,86 ua però la notable excentricitat de l'òrbita fa que aquesta varie entre 0,23 i 1,3 ua.

## Referències

* ↑ «Spectral Classification» (en anglès). Anual Review of Astronomy and Astrophysics, 1, 9-1973, pàg. 29-50. DOI: 10.1146/ANNUREV.AA.11.090173.000333.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ «UBV photometry of stars whose positions are accurately known. VII». Astronomy and Astrophysics, 1993, pàg. 591–592.
* 1 2 3 Marwan Gebran «A new method for the inversion of atmospheric parameters of A/Am stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 5-2016. DOI: 10.1051/0004-6361/201528052.
* ↑ Dimitri Pourbaix «SB9: The ninth catalogue of spectroscopic binary orbits» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 9-2004, pàg. 727–732. DOI: 10.1051/0004-6361:20041213.
* ↑ Wolfgang Brandner «Single stars in the Hyades open cluster. Fiducial sequence for testing stellar and atmospheric models» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2016, pàg. 7–7. DOI: 10.1051/0004-6361/201527044.
* ↑ «V* tet02 Tau -- Variable Star of delta Sct type» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 13 desembre 2020].
* ↑ Theta2 Tauri (Combined General Catalogue of Variable Stars)
* 1 2 «Theta2 Tauri» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 13 desembre 2020].
# Picotecnologia

El terme picotecnologia és un acrònim de picòmetre i tecnologia, destinat a ser paral·lel al terme nanotecnologia. És un hipotètic nivell futur de manipulació tecnològica de la matèria, a l'escala de bilions de metre o picoscal (10$^{−12}$). Això és tres ordres de magnitud més petit que un nanòmetre (i, per tant, la majoria de la nanotecnologia ) i dos ordres de magnitud més petit que la majoria de transformacions i mesures químiques. La picotecnologia implicaria la manipulació de la matèria a nivell atòmic. Un altre desenvolupament hipotètic, la femtotecnologia, implicaria treballar amb la matèria a nivell subatòmic.

## Aplicacions

Picociència és un terme utilitzat per alguns futuristes per referir-se a l'estructuració de la matèria a una escala picomètrica real. Es va descriure que la picotecnologia implicava l'alteració de l'estructura i les propietats químiques dels àtoms individuals, normalment mitjançant la manipulació dels estats energètics dels electrons dins d'un àtom per produir estats metaestables (o estabilitzats d'una altra manera) amb propietats inusuals, produint alguna forma d'àtom exòtic. Les transformacions anàlogues que se sap que existeixen al món real són la química redox, que pot manipular els estats d'oxidació dels àtoms; excitació dels electrons a estats excitats metaestables com amb làsers i algunes formes d'absorció saturable; i la manipulació dels estats dels electrons excitats als àtoms de Rydberg per codificar la informació. Tanmateix, cap d'aquests processos produeix els tipus d'àtoms exòtics descrits pels futuristes.
Alternativament, alguns investigadors en nanotecnologia utilitzen la picotecnologia per referir-se a la fabricació d'estructures on els àtoms i els dispositius es col·loquen amb una precisió subnanomètrica. Això és important quan es desitja la interacció amb un sol àtom o molècula, a causa de la força de la interacció entre dos àtoms que estan molt propers. Per exemple, la força entre un àtom en una punta de sonda de microscopi de força atòmica i un àtom en una mostra que s'està estudiant varia exponencialment amb la distància de separació, i és sensible als canvis de posició de l'ordre de 50 a 100 picòmetres (a causa de l'exclusió de Pauli a abast curt i forces de van der Waals a llarg abast).

## En la cultura popular

La novel·la de ciència-ficció xinesa The Three-Body Problem presenta un punt argumental en què una civilització alienígena avançada impregna protons individuals amb poders de supercomputació i posteriorment manipula aquests protons mitjançant l'entrellat quàntic (el nom fictici d'aquests superordinadors de mida de protons és "sophons").

## Referències

* ↑ «Picotechnology» (en anglès). [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ «Picotechnology» (en anglès). [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ «https://rjpdft.com/HTML_Papers/Research%20Journal%20of%20Pharmaceutical%20Dosage%20Forms%20and%20Technology__PID__2018-10-1-7.html» (en anglès). [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ Colby Anderson. «The Three-Body Problem: Review» (en anglès). The Pacer, 08-01-2021. [Consulta: 9 febrer 2021].
# Divisió administrativa de Luxemburg

L'actual divisió administrativa de Luxemburg data de l'any 2015. El Gran Ducat, abans dividit en 3 districtes, va passar a estar format per 12 cantons. Els cantons agrupen els diferents municipis o comuns.

## Antics districtes

Vegeu article: Districtes de Luxemburg
Luxemburg fou dividit en districtes fins a l'octubre de 2015:
* Diekirch
* Grevenmacher
* Luxemburg

## Cantons

Article principal: Cantons de Luxemburg
Els 12 cantons de Luxemburg van ser establerts en la seva forma actual el 1843. Des del 2015 i la abolició dels districtes, constitueixen la divisió més alta de Luxemburg, tot i que no tenen administració pròpia.

## Municipis

Article principal: Llista de municipis de Luxemburg
Els cantons són dividits en communes (municipis), la divisió administrativa més petita a Luxemburg.

## Ciutats

Article principal: Llista de ciutats de Luxemburg
12 communes tenen estatut de ciutat. La Ciutat de Luxemburg, la capital, és la més poblada del país.

## Referències

* ↑ «Loi du 24 février 1843 sur l’organisation communale et des districts.» (en francès). [Consulta: 6 novembre 2024].
# Tadasi Nakayama

Tadasi Nakayama (japonès: 中山正) (Tòquio, 26 de juliol de 1912 - Nagoya, 5 de juny de 1964), a vegades transliterat Tadashi, va ser un matemàtic japonès.
Nascut a Tòquio, es va graduar a la Universitat Imperial de Tòquio el 1935. A partir d'aquest mateix any va ser professor de la universitat Imperial d'Osaka fins al 1942, excepte el bienni 1937-1939 en el qual va fer una estança a l'Institut d'Estudis Avançats de Princeton. El 1941, va rebre un doctorat per la Universitat Imperial d'Osaka amb una tesi sobre les àlgebres de Frobenius. El 1942 va ser nomenat professor de la universitat de Nagoya, en la qual va romandre fins a la seva mort el 1964, amb l'excepció d'algunes estances a universitats americanes i alemanyes. Va rebre el premi de l'Acadèmia del Japó el 1954. Famós pels seus treballs en àlgebra, amb els quals va descobrir el lema de Nakayama, la conjectura de Nakayama i la regla de Murnaghan-Nakayama. Va morir de tuberculosi l'any 1964.

## Referències

* ↑ Chang, 2011, p. 332.
* ↑ 服部, 1966, p. 62.
* ↑ Sato, 2018, p. 227 i ss.
* ↑ Tuan et al., 2021, p. 1-10.

## Bibliografia

* Chang, Sooyoung. Academic Genealogy of Mathematicians (en anglès). World Scientific, 2011. ISBN 978-981-4282-29-1.
* 服部, 昭 «中山正先生 / 日本学士院の新会員» (en japonès). 数学セミナー, Vol. 2, Num. 6, 1966, pàg. 61-63. DOI: 10.11501/2378846. ISSN: 0386-4960.
* Sato, Masahisa. «On Nakayama Conjecture and Related conjectures.». A: Mohammad Ashraf, Vincenzo De Filippis, Syed Tariq Rizvi (ds.). Algebra and Its Applications (en anglès). Walter de Gruyter, 2018. ISBN 978-3-11-054092-5.
* Tuan, Hiep Dang; Duc, Khanh Nguyen; Ha, Son Tran; Le Hai, Thuy Do «A Murnaghan-Nakayama rule for Grothendieck polynomials of Grassmannian type» (en anglès). arXiv, 2021, pàg. 1-10. DOI: 10.11501/2378846.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Tadasi Nakayama» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* «Tadashi (or Tadasi) Nakayama (1912 - 1964)». Universität Bielefeld. [Consulta: 9 juny 2022]. (anglès)
# Antonio Royo Marín

Antonio Royo Marín O.P. (1913, Morella, Província de Castelló - 17 d'abril de 2005, Atarrabia, Navarra) fou un dominic espanyol, influent teòleg i moralista que conservà i comprengué en moltes obres l'ensenyament i l'espiritualitat catòlics, sobretot seguint la doctrina de Sant Tomàs d'Aquino. Destacà per la seva sensibilitat i interès per apropar a l'home contemporani la tradició espiritual i teològica cristianes, la qual cosa el feu estar en constant diàleg amb les preocupacions del món.
Quan tenia quinze anys, el 1928, tota la família va traslladar-se de Morella a Madrid, i s'instal·laren a l'Avinguda de Reina Cristina 8, des d'on veien el convent dominic i la Reial Basílica de la Mare de Déu d'Atocha. Amb prou feines arribat a la capital espanyola, formà part de la Unió Catòlica d'Atocha, i fou testimoni in visu de la crema i destrucció del convent i de la basílica.
Va demanar l'ingrés al noviciat dominic, però una tuberculosi l'obligà a tornar a casa. Començà a estudiar filosofia al seminari de Madrid del 1934 al 1935.
El 1939 tornà a l'orde de dominics i el 1944 fou ordenat prevere. Fou professor emèrit de teologia moral i dogmàtica de la Universitat de Sant Esteve de Salamanca. Rebé del Papa Joan Pau II la medalla Pro Ecclesia et Pontifice en consideració a la seva dedicació a l'Església i al Papat. Els últims anys de la seva vida els passà a Madrid, fins quinze dies abans de la seva mort, quan fou traslladat a Pamplona per rebre les cures mèdiques.

## Referències

* ↑ «Necrológica: Antonio Royo Marín, teólogo». El País, 19-04-2005 [Consulta: 27 agost 2017].
* ↑ Marín Camacho, Alfredo. Cuatrocientos años de los Marín. Alfredo Marin Camacho, 2009, p. 197–201. ISBN 978-84-92488-50-6 [Consulta: 27 agost 2017].
# Salvador Fàbregues Casanoves

Salvador Fàbregues Casanoves (Reus 4-VI-1868 - Reus 1891) va ser un escriptor i periodista fill d'Onofre Fàbregues, comerciant de Cervera i de Maria Casanoves, de Reus.
De família benestant, formà part d'una colla d'escriptors joves, on hi havia Josep Maria Ferrater, Jaume Gilabert Padreny, Josep Carbonell i Joan Arboç entre d'altres, agrupats entorn de Josep Aladern. Va col·laborar a la revista satírica i sobretot literària Reus literari, publicació de gran èxit i difusió (va arribar a tirar 1.000 exemplars de cada número). Havia col·laborat també al setmanari Reus Artístich, de curta durada. Segons Gras i Elies "era un poeta que prometía ir muy lejos". Va morir de tuberculosi el 1891.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 240.
* ↑ Gras i Elies, Francesc. El periodismo en Reus desde 1813 hasta nuestros días. Tarragona: Tipografia de F. Arís e Hijo, 1904, p. 42.
# Agriades

Agriades és un gènere de lepidòpters papilionoïdeus de la família dels licènids (Lycaenidae), subfamília Polyommatinae. Es troben a Amèrica del Nord, Europa i Àsia.

## Taxonomia

Espècies llistades alfabèticament dins de cada grupː
Espècies del grup aquilo:
* Agriades cassiope Emmel & Emmel, 1998
* Agriades diodorus (Bremer, 1861)
* Agriades franklinii (Curtis, 1835)
* Agriades glandon (Prunner, 1798)
* Agriades podarce (C. & R. Felder, [1865])
Espècies del grup ellisi:
* Agriades ellisi (Marshall, 1882)
* Agriades errans (Riley, 1927)
* Agriades janigena (Riley, 1923)
* Agriades jaloka (Moore, [1875])
* Agriades kurtjohnsoni Bálint, 1997
* Agriades morsheadi (Evans, 1923)
Espècies del grup pyrenaicus:
* Agriades aegargus (Christoph, 1873)
* Agriades forsteri Sakai, 1978
* Agriades pheretiades (Eversmann, 1843)
* Agriades pyrenaica (Boisduval, 1840) (inclou Agriades dardanus)
* Agriades zullichi Hemming, 1933
Espècies del grup sikkima:
* Agriades dis (Grum-Grshimailo, 1891)
* Agriades sikkima (Bath, 1900)
Sense grupː
* Agriades walterfoster (Koçak, 1996)

## Galeria

* Agriades glandon aquilo
* Agriades orbitulus
* Agriades podarce
* Agriades pyrenaica

## Referències

* 1 2 «Funet» (en anglès). [Consulta: 17 abril 2016].

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtualː Agriades (castellà)