OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Afroabkhazos

Els afroabkhazos són un petit grup d'abkhazos que parlen la llengua abkhaz que descendeixen d'antics esclaus africans, portats per la família Chachbas des de Turquia. La comunitat d'afroabkhazos viuen a Adzyubzha i a diversos assentaments de les gorges de la vall de Kodori, a Abkhàzia. La majoria dels afroabkhazos s'han assimilat, ja que han fet matrimonis amb abkhazos. Els abkhazos negres són una minoria ètnica del país que reben el nom de "Shavi Katsebi" (homes negres) per la resta dels abkhazos.

## Història

A Abkhàzia hi va existir un dels nuclis esclavistes del món. Alguns mapes medievals de la mar Negra en la qual apareixen diverses ciutats marcades amb el símbol "S", que significava que era un mercat d'esclaus.
Hi ha dues teories sobre com van arribar els esclaus africans a Abkhàzia. La més comuna afirma que el comte Sharvashidze va portar els primers esclaus negres a Abkhàzia després que els comprés en un mercat esclavista d'Istanbul perquè treballessin en plantacions de cítrics. La segona versió, negada per alguns que diuen que és una llegenda, afirma que un vaixell esclavista es va enfonsar la costa abkhaza. L'historiador Mikheil Labazde diu que les cròniques venecianes confirmen que a la segona meitat del Segle xvii el comte Sharvashidze va comparr esclaus negres a mercaders àrabs i que el fet que aquests fossin assentats a la boca de les gorges del riu Kodori mostra que una de les seves tasques era la protecció de la frontera de Somegrelo. Hi ha fonts àrabs que expliquen el comerç d'esclaus a la mar Negra. Per exemple, un text del segle xviii afirma que els mamelucs van envair Etiòpia i van capturar falashas etíops que foren venuts com esclaus al sultà otomà. Això fou confirmat per una font russa, que descriu que un vaixell d'esclaus va arribar a la costa oriental de la mar Negra, alguns dels quals van arribar a les terres dels circassians i els ubykhs (caucasians extints que havien viscut a l'actual Abkhàzia) quan el vaixell en què viatjaven es va enfonsar.
Segons l'historiador Bryan Sykes en una aldea remota de les muntanyes d'Abkhàzia es van descobrir les restes d'una dona gegantina negra que es va anomenar "Zana" que havia mort el 1890.
Al segle xix els afroabkhazos estaven assimilats a la cultura local, ja que parlaven la llengua local i havien adquirit els costums locals. L'etnògraf Yevgeny Markov el 1913 va escriure a la revista "Kavkaz" que els afroabkhazos tenien poques diferències amb els abkhazos, ja que parlaven la mateixa llengua i creien en la mateixa religió
A la dècada de 1930 els comunistes van expulsar els afroabkhazos que vivien en la petita localitat d'Adzyubzha.

## Referències

* ↑ «Журнал "Родина": Негры в Кодорском ущелье», 04-09-2012. Arxivat de l'original el 2012-09-04. [Consulta: 4 gener 2021].
* 1 2 3 4 5 6 7 Labadze, Mickheil. «The Tale of Afro-Abkhazians» (en anglès). Georgian Journal, 07-03-2015. [Consulta: 3 novembre 2019].
* 1 2 «How Black people came to Abkhazia». Georgian journal, 28-02-2015.

## Enllaços externs

* Foto d'una família afroabkhaziana, descendents parcials d'afroabkhazians (rus)
# Joseph Whitworth

Joseph Whitworth (Stockport, 21 de desembre de 1804 - Montecarlo, 22 de gener de 1887) va ser un enginyer i emprenedor anglès. Va ser el creador del rifle Whitworth. Del seu cognom és d'on prové la denominació de la Rosca Whitworth, un tipus de pas de rosca que va sistematitzar.
El 1841, va idear el sistema British Standard Whitworth, que va crear un estàndard acceptat per a rosques de caragol. Whitworth també va crear el rifle Whitworth, sovint anomenat "tirador" per la seva precisió, que es considera un dels primers exemples d'un rifle de franctirador.
Whitworth va ser nomenat baronet per la reina Victòria I del Regne Unit el 1869. A la seva mort el 1887, Whitworth va llegar gran part de la seva fortuna per a la gent de Manchester, amb la Whitworth Art Gallery i l'Hospital Christie finançats en part amb els diners de Whitworth. Whitworth Street i Whitworth Hall de Manchester reben el seu nom en el seu honor.
L'empresa de Whitworth es va fusionar amb la W.G. Armstrong & Mitchell Company per convertir-se en Armstrong Whitworth el 1897.

## Referències

* ↑ Seccombe, 1900.
* ↑ «Joseph Whitworth». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Roe, 1916, p. 101.
* ↑ Atkinson, 1996.
* ↑ Bradshaw, 1985.
* ↑ Kilburn, 1987.
* ↑ Kilburn, 1990.
* ↑ Lea, 1948.
* ↑ Whitworth, 1873.
* ↑ Anon., 1869, p. 23.

## Bibliografia

* Anon.. The Illustrated London Almanack 1869. London: Illustrated London News, 1869.
* Atkinson, Norman. Sir Joseph Whitworth: "the World's Best Mechanician". Gloucester: Sutton, 1996. ISBN 0-7509-1211-1.
* Bradshaw, L.D.. Origins of Street Names in the City Centre of Manchester: A Selection. Richardson, 1985. ISBN 978-0-907511-87-8.
* Edkins, Jo. «Small units». Imperial Measures of Length, 2009. Arxivat de l'original el 2020-11-17. [Consulta: 23 setembre 2009].
* Kilburn, Terence. Joseph Whitworth: Toolmaker, 1987. ISBN 0907758223.
* Kilburn, Terrence. Darley's 'Lady Bountiful': Lady Mary Louisa Whitworth, 1829-1896. Higham Press, 1990.
* Lea, Frederick Charles. Sir Joseph Whitworth, a Pioneer of Mechanical Engineering. London: Longman, 1948.
* Roe, Joseph Wickham. «Ch. IX Whitworth». A: English and American Tool Builders. New Haven, CT: Yale University Press, 1916.
* «Christie, Richard Copley (1830–1901)». A: Oxford Dictionary of National Biography. online. Oxford University Press, 23 September 2004. DOI 10.1093/ref:odnb/32408. requereix subscripció o ser soci de la biblioteca pública del Regne Unit
* Aquest article incorpora text d'una publicació que es troba actualment al domini públic: Seccombe, Thomas. «Whitworth, Joseph». A: Sidney Lee. Dictionary of National Biography. 61. Londres: Smith, Elder & Co, 1900.
* Whitworth, Joseph; Wallis, George. The Industry of the United States in Machinery, Manufactures, and Useful and Ornamental Arts. Compiled from the Official Reports of Messrs. Whitworth and Wallis. London, England: G. Routledge & Co., 1854.
* Whitworth, Joseph. Miscellaneous Papers on Mechanical Subjects: Guns and Steel. Longmans, Green, Reader, & Dyer, 1873.
# Vimba vimba

Vimba vimba és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Euràsia: conques de la mar Bàltica, la Mar d'Azov, la mar Negra i la mar Càspia, així com l'Europa Occidental (incloent-hi Escandinàvia).
Els mascles poden assolir 50 cm de longitud total i 1.392 g de pes.
Menja invertebrats i plantes.
A Rússia és depredat per Esox lucius.
És un peix bentopelàgic i de clima temperat (10 °C-20 °C).

## Referències

* ↑ «Vimba vimba». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Muus, B.J. i P. Dahlström, 1968. Süßwasserfische. BLV Verlagsgesellschaft, Múnic. 224 p.
* ↑ Omarov, O.P. i O.A. Popova, 1985. Feeding behavior of pike, Esox lucius and catfish, Silurus glanis, in the Arakum Reservoirs of Dagestan. J. Ichthyol. 25(1):25-36.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Louis Charles César Le Tellier

Louis Charles César Le Tellier, duc d'Estrées (1695—1771) fou un comandant militar francès i Mariscal de França.

## Biografia
### Orígens familiars

Fill de Michel François Le Tellier (1663–1721), marquès de Courtenvaux, i net del Ministre de la Guerra de Lluís XIV François Michel Le Tellier, marquès de Louvois. La seva mare era Marie Anne d'Estrées (†1741), filla del mariscal Jean II d'Estrées (1624–1707) i germana petita del mariscal Victor Marie d'Estrées.

### Núpcies

Es va casar dues vegades, amb Anne Catherine de Champagne La Suze, i amb Adélaïde Félicité de Brûlart de Sillery de Puysieux.

### Carrera militar

Fou inspector general de cavalleria i com a tinent general es va distingir a la batalla de Fontenoy (1745)
Mariscal de França des del 24 de febrer de 1757, va ser comandant dels exèrcits a Westfàlia durant la Guerra dels Set Anys. El 26 de juliol de 1757 va guanyar la batalla de Hastenbeck contra les tropes Hanoverianes i Hessianes comandades pel Duc de Cumberland durant la Invasió de Hanover però va ser substituït com a comandant francès poc després. Esdevingué Ministre d'Estat el 2 de juliol de 1758.
El 1759, després de la derrota francesa a la batalla de Minden, se li va encomanar una gira d'inspecció de les forces franceses a Alemanya.
Va ser nomenat cavaller de l'Orde de l'Esperit Sant el 1746 i va rebre el títol de Duc d'Estrées el 1763 de la família de la seva mare.
Fou un francmaçó des de 1736.

## Referències

* ↑ Herbert Tuttle, Herbert Baxter Adams. History of Prussia to the Accession of Frederic the Great (en anglès). vol.4, 1896, p. 102.

## Bibliografia

* Luc-Normand Tellier, Face aux Colbert : les Le Tellier, Vauban, Turgot ... et l'avènement du libéralisme, Prem de l'Université du Québec, 1987, 816 pàgines.Etext
# Vivian Lockett

Vivian Noverre Lockett (New Brighton, Merseyside, 18 de juliol de 1880 – Norwich, Norfolk, 30 de maig de 1962) va ser un coronel de l'Exèrcit Britànici jugador de polo anglès.
Estudià al Wellington College, al Trinity College de la Universitat de Cambridge i a Sandhurst. Després de graduar-se a Sandhurst entrà a la Royal Field Artillery abans de passar al 17è Regiment de Llancers, i el 1927 succeir a Tim Melville com a comandant. Es retirà de l'exèrcit el 1933, però tornà a ser cridat a finles el 1940 com a comandant del Cavalry Training Centre d'Edimburg. Es casà el 1915 amb Violet Coleman, amb qui va tenir tres fills. Morí a Norwich el 1962.
Com a jugador de polo disputà la International Polo Cup de 1913, 1914 i 1921, guanyant l'edició de 1914. El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on guanyà la medalla d'or en la competició de polo en superar a la selecció espanyola en la final. Lockett compartí equip amb Teignmouth Melville, John Wodehouse i Frederick Barrett i.

## Referències

* ↑ Vivian Noverre Lockett a Base de dades d'antics alumnes de Cambridge
* 1 2 «Tim Vivian Lockett Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 2 desembre 2017].
* ↑ «History». Westchester Cup. Arxivat de l'original el 2011-07-28. [Consulta: 2 desembre 2017].
* ↑ Horace A. Laffaye. The Evolution of Polo, p. 64. «The first 10-goalers were ... Vyvyan (known as Vivian) Noverre Lockett, 17th Lancers, and Capt. Ralph Gerald Ritson, Inniskilling Dragoons. Capt.»
# SS del Cigne

SS del Cigne (SS Cygni) és un estel variable a la constel·lació del Cigne (Cygnus) que s'hi troba a una incerta de distància de 330 anys llum del sistema solar. Igual que U Geminorum és una variable de les anomenades noves nanes. Descoberta per Louisa D. Wells el 1896, és un dels estels variables més famosos del cel i probablement el més observat.
SS Cygni mostra un estat de quietud el 75% del temps. Sense previ avís la seva lluentor comença a augmentar per aconseguir la màxima magnitud en aproximadament un dia. La seva magnitud aparent oscil·la entre un mínim de +12,2 i un màxim de +8,3. La seva corba de llum alterna esclats curts (d'uns 8 dies) i llargs (d'uns 18 dies). Aquests episodis es repeteixen cada 4 - 10 setmanes. Al costat d'ells, esporàdicament s'observen esclats anòmals de forma ampla i simètrica.
SS Cygni, com la resta de les noves nanes, és un estel binari compost per un estel primari, una nana blanca densa i calenta, i un estel secundari, en aquest cas una nana vermella-taronja de tipus espectral K4. La massa estimada de la nana blanca és 0,60 masses solars i la de l'estel secundari 0,40 masses solars. Els dos estels estan molt properes entre si amb un període orbital de només 6,6 hores. L'estel taronja de la seqüència principal està tan propera a la nana blanca que perd matèria de la seva superfície, formant-se un disc d'acreció entorn d'aquesta última. Els esclats observats es relacionen amb processos que tenen lloc en aquest disc ric en hidrogen.

## Referències

* ↑ «The systemic velocities of four long-period cataclysmic variable stars» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 2002, pàg. 1215–1223. DOI: 10.1046/J.1365-8711.2002.05795.X.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: VizieR Online Data Catalog: UCAC4 Catalogue (Zacharias+, 2012). Indicat a la font segons: SIMBAD. Autor: Arne Henden. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: juliol 2012.
* 1 2 3 «Quantifying the carbon abundances in the secondary stars of SS Cygni, RU Pegasi, and GK Persei». Astronomical Journal, 2015, pàg. 142. DOI: 10.1088/0004-6256/150/5/142.
* 1 2 3 4 5 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: General Catalogue of Stellar Radial Velocities. Indicat a la font segons: SIMBAD. Editorial: Carnegie Institution for Science. Data de publicació: 1953. Autor: Ralph Elmer Wilson.
* ↑ «SS Cygni - Dwarf Nova» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 11 desembre 2020].
* ↑ Schreiber, M. R.; Lasota, J.-P. «The dwarf nova SS Cygni: what is wrong?». Astronomy and Astrophysics, 473, 3, 2007. pp. 897-901.
* ↑ SS Cygni: The Brightest Dwarf Nova. The Astronomy Nexus
* ↑ «SS Cygni». AAVSO. [Consulta: 11 desembre 2020].
# Thoralf Peters

Thoralf Peters (Güstrow, 13 de gener de 1968) és un remer alemany, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Barcelona, on va guanyar la medalla de plata en la prova del quatre amb timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaquen quatre campionats alemanys entre 1989 i 1992.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Thoralf Peters». [Consulta: 17 abril 2024].
* ↑ «World Rowing - Thoralf PETERS» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2024].
# Georg Renatus Solta

Georg Renatus Solta (18 abril de 1915, Viena - 2 de maig de 2005) va ser un indoeuropeista austríac especialitzat en lingüística balcànica.

## Vida i carrera

Nascut a Viena, Georg Renatus Solta va passar els seus anys escolars a Linz. El 13 de juny 1934 va acabar els seus estudis secundaris amb un examen qualificat amb distinció. A la tardor de 1934 va començar els seus estudis a la Facultat de Filosofia de la Universitat de Viena. A més de la lingüística indoeuropea comparativa, també va estudiar filologia clàssica i romànica. El 1938, abans de completar el seu doctorat, va començar la seva carrera acadèmica com a bibliotecari a l'Institut d'Estudis Indoeuropeus. Des de l'1 de juliol de 1940 va assumir la funció d'un assistent.
Per a la seva futura carrera acadèmica van ser molt importants els professors Paul Kretschmer, William Havers i Albin Lesky. El tema de la seva tesi va ser un estudi dels topònims antics italians. El 20 de juliol de 1939 va rebre el seu doctorat de filosofia. Un altre mestre i mentor molt important va ser Norbert Jokl, que va ser assassinat el juny de 1942.
Després d'una interrupció a causa d'una malaltia Solta podria continuar la seva carrera el 1949 com a ajudant de càtedra. Coincidint amb la seva habilitació el 1953 va establir la posició de l'armeni dins de les llengües indoeuropeesi. El 1955 es va convertir en assistent de l'Institut d'Estudis Indoeuropeus. El 1967 va ser nomenat professor associat i finalment el 1973 es va convertir en catedràtic de Lingüística Indoeuropea.
El 1984 va ser triat membre corresponent de la classe-filosòfica històrica de l'Acadèmia de Ciències d'Àustria. Solta, amb el reconeixement unànime dels seus col·legues i estudiants per la seva humilitat i integritat personal, va morir el 2 de maig del 2005.

## Obres

* 1939, Altitalische Ortsnamenstudien, Viena (Dissertació, en alemany)
* 1953, Zur Stellung des Armenischen innerhalb der indogermanischen Sprachen, Viena (Habilitació, en alemany)
* 1960, Die Stellung des Armenischen im Kreise der Indogermanischen Sprachen, Viena (en alemany)
* 1965, Palatalisierung und Labialisierung, IF 70, 276–315. (en alemany)
* 1974, Zur Stellung der lateinischen Sprache, ISBN 3700100426. (en alemany)
* 1980, Einführung in die Balkanlinguistik mit besonderer Berücksichtigung des Substrats und des Balkanlateinischen, ISBN 3534076257. (en alemany)
* 1997, amb G. Deeters i V. Inglisian: Armenisch und Kaukasische Sprachen, ISBN 9004008624. (en alemany)

## Referències

* ↑ TITUS-gallery page Solta
# Voyage à travers le cinéma français

Voyage à travers le cinéma français és una pel·lícula francesa documental de Bertrand Tavernier estrenada l'any 2016.
El film, d'una durada de 3h15, és una compilació de films francesos organitzada i comentada per Bertrand Tavernier.
Ha representat 6 anys de preparació, 80 setmanes de muntatge, 582 extrets de 94 films escollits, més de 950 films, vistos i tornats a veure, més de 700 documents d'actualitats visionats.
Bertrand Tavernier prepara una continuació sota la forma d'una sèrie de 9 hores.

## Llista dels extractes de films

* Sous les toits de Paris
* La Chienne
* Allô Berlin ? Ici Paris !
* 14 Juillet
* L'Atalante
* Toni
* Remous
* Justin de Marseille
* Le Crime de monsieur Lange
* La Belle Équipe
* Partie de campagne
* La Grande Illusion
* Un carnet de bal
* La Marseillaise
* Le Quai des brumes
* Hôtel du Nord
* La Bête humaine
* Le jour se lève
* La Règle du jeu
* Menaces
* Remorques
* Macao, l'enfer du jeu
* Dernier Atout
* Goupi Mains Rouges
* Les Anges du péché
* Les Enfants du paradis
* L'Espoir
* Falbalas
* La Belle et la Bête
* Panique
* Les Portes de la nuit
* Le diable souffle
* Antoine et Antoinette
* Noose
* Bagarres
* Au-delà des grilles
* Rendez-vous de juillet
* Édouard et Caroline
* La nuit est mon royaume
* Le Garçon sauvage
* La Vérité sur Bébé Donge
* Casque d'or
* Jeux interdits
* Rue de l'Estrapade
* Madame de...
* Cet homme est dangereux
* Touchez pas au grisbi
* Ça va barder
* Razzia sur la chnouf
* French Cancan
* Gas-oil
* Des gens sans importance
* Voici le temps des assassins
* Bob le flambeur
* La Traversée de Paris
* Un condamné à mort s'est échappé
* Maigret tend un piège
* Ascenseur pour l'échafaud
* Montparnasse 19
* Le Désordre et la Nuit
* En cas de malheur
* Le fauve est lâché
* Les Quatre Cents Coups
* Oh ! Qué mambo
* Deux hommes dans Manhattan
* Le Trou
* Classe tous risques
* Tirez sur le pianiste
* Le Président
* Léon Morin, prêtre
* Adieu Philippine
* Cléo de 5 à 7
* Un singe en hiver
* Octobre à Paris
* Le Doulos
* Landru
* Le Mépris
* Lucky Jo
* La 317e Section
* Alphaville, une étrange aventure de Lemmy Caution
* Pierrot le fou
* La Vie de château
* Le Samouraï
* Sous le signe du taureau
* L'Armée des ombres
* Les Choses de la vie
* Max et les Ferrailleurs
* Le Chat
* Les Assassins de l'ordre
* L'Horloger de Saint-Paul
* Lyon, le regard intérieur
* Les Sièges de l'Alcazar
* Sous le nom de Melville

## Referències

* 1 2 «“Voyage à travers le cinéma français”: la madeleine de Bertrand Tavernier» (en francès). Télérama.fr.
* ↑ Bagarres (1948) a Internet Movie Database (anglès)
* ↑ Octobre à Paris a Internet Movie Database (anglès)
# S de la Quilla

S de la Quilla (S Carinae) és un estel variable en la constel·lació de la Quilla, de la Nau Argos. Visualment prop de la variable PP Carinae (p Car), la seva magnitud aparent mitjana és +6,93. S'hi troba a 470 pàrsecs (1530 anys llum) del Sistema Solar. No deu confondre's amb l'estrella s de la Quilla (HD 90853).
S de la Quilla és una geganta vermella de tipus espectral M2.5IIIe —també classificada com a K5i-M6e— amb una temperatura superficial de 3490 K. Amb un radi 120 vegades major que el radi solar, té una lluminositat 1430 vegades major que la del Sol. És una variable Mira la lluentor de la qual varia entre magnitud +4,5 i +9,9 en un cicle de 149,49 dies, un dels més curts entre aquest tipus de variables. Aquestes variables, el màxim representant de les quals és Mira (ο Ceti), són estels en els últims estadis de la seva evolució la inestabilitat de la qual prové de pulsacions en la seva superfície que provoquen canvis en el seu color i lluentor. En uns pocs milions d'anys S Carinae expulsarà definitivament les seves capes exteriors per formar una nebulosa planetària amb una nana blanca al seu centre.

## Referències

* ↑ «Revised catalog of spectra of Mira variables of types Me and Se». The Astrophysical Journal Supplement Series, 11-1974, pàg. 271–307. DOI: 10.1086/190318.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 4 5 6 «Parameters and abundances in luminous stars» (en anglès). Astronomical Journal, 6, 02-05-2014, pàg. 137. DOI: 10.1088/0004-6256/147/6/137.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ S Carinae (SIMBAD)
* ↑ Whitelock, Patricia A.; Feast, Michael W.; van Leeuwen, Floor «AGB variables and the Mira period-luminosity relation». Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 386, 1, 2008. pp. 313-323.
* ↑ S Carinae Arxivat 2015-11-02 a Wayback Machine. (The Bright Star Catalogue)
* ↑ Catalogue of Stellar Diameters (CADARS)
* ↑ S Carinae (General Catalogue of Variable Stars)
# Laurent Roux

Laurent Roux (Caors, 3 de desembre de 1972) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1994 i 2003. Durant la seva carrera professional aconseguí 11 victòries, entre elles una etapa al Giro d'Itàlia de 1998, que li va servir per portar la màglia rosa durant una etapa.
El 1999 fou condemnat a 6 mesos de suspensió per l'ús d'amfetamines. El 2002 tornà a veure's involucrat en un suposat cas de dopatge que finalment no quedà confirmat en la segona mostra El 2005 fou inculpant, junt al seu germà, per formar part d'una xarxa que es dedicava a vendre productes dopants a la regió de Caors. El juny de 2006 fou condemnat pel Tribunal correccional de Bordeus a una pena de presó de 30 mesos, 20 d'ells amb llibertat provisional.

## Palmarès

* 1992
** 1r al Tour del Tarn i Garona
** 1r a la Ronda de l'Isard d'Arieja
* 1994
** 1r a La Côte Picarde
* 1996
** 1r al Gran Premi dels Marbrers
** Vencedor d'una etapa de la Ruta del Sud
* 1997
** 1r a la Clàssica dels Alps
** 1r al Tour de l'Avenir
** 1r a la París-Bourges
** Vencedor d'una etapa de la Ruta del Sud
* 1998
** Vencedor d'una etapa del Giro d'Itàlia
* 1999
** 1r al Trofeu dels Escaladors
** Vencedor d'una etapa de la París-Niça
* 2001
** Vencedor d'una etapa del Critèrium del Dauphiné Libéré
** Vencedor d'una etapa de la Ruta del Sud

### Resultats al Tour de França

* 1996. 44è de la classificació general
* 1997. 23è de la classificació general
* 1998. Abandona
* 2001. 50è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1998. 28è de la classificació general. Vencedor d'una etapa Maglia rosa durant 1 etapa

## Referències

* 1 2 Cycling: Roux admits drug use and dealing - Sports - International Herald Tribune a The New York Times (20 de juny de 2006)
* ↑ Laurent Roux non-negative for amphetamines a cyclingnews.com (30 de juny de 2002)

## Enllaços externs

* Fitxa de Laurent Roux a sitiodeciclismo.net
* Web oficial
# Luci Corneli Escipió Asiàtic (desambiguació)

Luci Corneli Escipió Asiàtic (desambiguació) és el nom dels següents personatges:
* Luci Corneli Escipió Asiàtic, cònsol el 180 aC, vencedor a la batalla de Magnèsia, després de la qual acabà el domini selèucida a Àsia Menor
* Luci Corneli Escipió Asiàtic o Luci Corneli Escipió Asiagen, cònsol el 83 aC, besnet de l'anterior