OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# CS-510

La CS-510 (Carretera Secundària 510) és una carretera de la Xarxa de Carreteres d'Andorra, que comunica la CG-5, amb el Mas de Ribafeta. També és anomenada Carretera del Mas de Ribafeta.
Segons la codificació de carreteres d'Andorra aquesta carretera correspon a una Carretera Secundària, és a dir, aquelles carreteres què comuniquen una Carretera General amb un poble o zona.
Aquesta carretera és d'ús local ja què només l'utilitzen los veïns de les poblacions que recorre.
La carretera té en total 1,1 quilòmetres de recorregut.

## Història, antiga CS-412

Fins a l'any 2007 aquesta carretera era anomenada com a CS-412, a partir d'aquest any es va reanomenar com a CS-510, lo nom actual. L'antiga CS-412 i l'actual CS-510 tenen lo mateix recorregut, l'únic que van canviar va ser lo nom.

## Camí del Coll de les Cases

És un antic lloc de pas entre les Valls d'Arinsal i d'Ordino que ofereix unes vistes espectaculars de la cara nord del Pic Casamanya.
El Camí del Coll de les Cases s'inicia poc abans d'arribar al nucli urbà d'Arinsal: al desviament que trobarem en direcció al Mas de Ribafeta, on deixarem el cotxe. Seguint les marques del GR 11 (senyalitzades amb dues ratlles horitzontals, blanca i vermella), caminarem per la carretera de les Feixes (CS-510) fins al km 1, on trobem un rètol informatiu del Camí de les Cases. És de dificultat mitjana.
L'itinerari s'enfila seguint el canal del Coll de les Cases i després canvia de direcció cap al sud fins a arribar tot fent ziga-zagues per l'obac del Mas a la canal de Contallops. Més amunt ens toparem amb un tronc sec situat al mig del camí on podem fer una paradeta per descansar. Tot seguit, el camí puja dret durant 35 minuts fins que arribem al Coll de les Cases (1.954 m). Des d'aquest punt final del nostre itinerari podrem gaudir de les vistes panoràmiques de la parròquia de La Massana i Ordino.
La baixada es pot realitzar pel mateix camí o bé podem continuar el GR 11 fins al poble d'Arans a la parròquia d'Ordino. Cal tenir en compte que, si elegim aquesta darrera, haurem de preveure un mitjà de transport per tornar a Arinsal en el cas que hàgim aparcat el nostre vehicle allà.

## Recorregut

* CG-5
* Mas de Ribafeta
* Urbanitzacions (La Llobereta)
| Tipus de Sortida | Direcció de la sortida | Carretera que hi enllaça | Qm |
| CS-510 | | CG-5 | 0 |
| | Mas de Ribafeta | | 1,1 |
| | Urbanització La Llobereta | Carrer | 1,2 |

## Vegeu també

* Llista de Carreteres d'Andorra

## Enllaços externs

* Informació sobre la carretera a aquesta pàgina (en francès)

## Referències

* ↑ «Mapa General de Carreteres Andorranes». Arxivat de l'original el 2018-03-28. [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «Carreteres de La Massana». Arxivat de l'original el 2018-04-05. [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ «Coll de les Cases/CS-510». [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ «Mas de Ribafeta». Enciclòpedia.cat. [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ «Localització del Mas de Ribafeta».
# Múnia

Múnia és el nom comú de les tres espècies d'ocells del gènere Amandava, que forma part de la família dels estríldids (Estrildidae). Aquests ocells es troben en les pastures o els matolls d'Àfrica i Àsia meridional. Són gregaris i s'alimenten de llavors i tenen el bec vermell. En els primers tractats se'ls anomenava també amadavat i amidavad . Aquest noms són en realitat transcripcions sonores d'Ahmedabad, una ciutat de Gujarat, Índia des d'on es van obtenir els primers exemplars de múnia roig (Amandava amandava).

## Taxonomia

El gènere Amandava va ser introduït el 1836 pel zoòleg anglès Edward Blyth pel múnia roig. El gènere és esmentat en una nota a peu de pàgina d'una edició de The Natural History and Antiquities of Selborne de Gilbert White que Blythe va editar. El nom deriva per tautònim del nom binomial Fringilla amandava introduït per Carl Linnaeus el 1758. El gènere Amandava és germà del gènere Amadina que conté dos fringíl·lids africans.
Es reconeixen tres espècies:
* Múnia verd - Amandava formosa
* Múnia zebrat - Amandava subflava
* Múnia roig - Amandava amandava

## Referències

* ↑ «Múnia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 26/11/2024(català)
* ↑ Newton, Alfred; Lydekker, Richard; Roy, Charles S.; Shufeldt, Robert Wilson A dictionary of birds. 1896 Edition. London: A. and C. Black, 1896, p. 11.
* ↑ Pittie, Aasheesh. A dictionary of scientific bird names originating from the Indian region. vol.9 (2). Buceros Vol. 9, No. 2 (2004), 2004, p. 2 [Consulta: 26 novembre 2024].
* ↑ White, Gilbert; White, Gilbert; Blyth, Edward. The natural history of Selborne, with its antiquities; naturalist's calendar, & c. A new edition, with notes by Edward Blyth.. London: Orr and Smith, 1836.
* ↑ Olsson, Urban; Alström, Per «A comprehensive phylogeny and taxonomic evaluation of the waxbills (Aves: Estrildidae)» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 146, 5-2020, pàg. 106757. DOI: 10.1016/j.ympev.2020.106757.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Waxbills, parrotfinches, munias, whydahs, Olive Warbler, accentors, pipits – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 26 novembre 2024].
* ↑ Winkler, David W.; Billerman, Shawn M.; Lovette, Irby J. Waxbills and Allies (Estrildidae) (en anglès). Cornell Lab of Ornithology, 2020-03-04. DOI 10.2173/bow.estril1.01.
* ↑ «2024 Citation & Downloadable Checklists – Clements Checklist». [Consulta: 26 novembre 2024].
# Alfonso López Trujillo

Alfonso López Trujillo (Villahermosa, 8 de novembre de 1935 - Roma, 19 d'abril de 2008) va ser un cardenal colombià de l'Església catòlica Romana i president des de 1990 i fins a la seva mort del Pontifici Consell per a la Família al Vaticà.

## Biografia

Nascut a Villahermosa, Tolima, López Trujillo es va traslladar a Bogotà quan era un nen i va assistir a la Universitat Nacional de Colòmbia abans d'entrar al seminari per convertir-se en sacerdot.[1] Trujillo va completar els seus estudis a Roma, es va doctorar en filosofia per la Universitat Pontifícia de Sant Tomàs d'Aquino (Angelicum) i va completar estudis de sociologia, antropologia i filosofia.
Va ser ordenat sacerdot el 13 de novembre de 1960 i, després d'estudiar a Roma durant dos anys més, va tornar a Bogotà on va ensenyar filosofia al seminari local durant quatre anys. L'any 1968 va organitzar el nou departament pastoral de l'arxidiòcesi de Bogotà, i de 1970 a 1972 va ser vicari general de l'arxidiòcesi. A principis de 1971, el papa Pau VI el va nomenar arquebisbe titular de Boseta i auxiliar de Bogotà.

## Referències

* ↑ «Alfonso Cardinal López Trujillo †» (en anglès). Catholic Hierarchy. [Consulta: 3 abril 2011].
* ↑ «Cardenal Alfonso López Trujillo» (en castellà). [Consulta: 7 octubre 2021].
* ↑ «Cardinal Alfonso Lopez Trujillo Obituary». Times Online [Londres], 23-04-2008 [Consulta: 6 maig 2008].
* ↑ Cheney, David M. «Alfonso Cardinal López Trujillo», 02-01-2018. [Consulta: 27 gener 2018].
# Legió XI

La Legió XI, juntament amb la Legió XII, van ser dues legions romanes formades per Juli Cèsar l'any 58 aC per dur a terme una campanya contra els helvecis. El seu emblema era Neptú.
Cèsar també parla d'aquesta legió quan narra la guerra duta a terme contra els nervis l'any 57 aC. Va participar al costat de Cèsar a la guerra contra Pompeu, i quan Juli Cèsar va envair Itàlia es va quedar a la Pulla durant un temps. L'any 48 aC va prendre part en la batalla de Dirràquium i també a la batalla de Farsàlia. Quan van acabar aquestes guerres, els veterans es van instal·lar a Bovianum, en una colònia fundada per Cèsar, que havia dissolt la legió.
Octavi va reconstruir la legió l'any 42 aC, amb la que va lluitar en la batalla de Filipos. Després la Legió XI va reprimir una insurrecció a Perusa. És possible que per aquestes batalles la Legió es guanyés un cognomen, i es va dir Legió XI Claudia. La Legió XII va rebre el nom de Legió XII Fulminata.

## Referències

* 1 2 Lendering, Jona. «Legio XI Claudia». Livius.org. [Consulta: 28 octubre 2022].
* ↑ Sadler, John; Rosie Serdiville. Caesar's Greatest Victory: The Battle of Alesia, Gaul 52 BC. Oxford: Casemate, 2016, p. 192-193. ISBN 9781612004051.
# CS-600

La CS-600 (Carretera Secundària 600) és una carretera de la Xarxa de Carreteres d'Andorra, que comunica Bixessarri a la CG-6 amb l'encreuament de les carreteres CS-142 cap a Fontaneda i la CS-144 cap a Civís a la Frontera amb Catalunya. També és anomenada Carretera del Canòlich.
Segons la codificació de carreteres d'Andorra aquesta carretera correspon a una Carretera Secundària, és a dir, aquelles carreteres què comuniquen una Carretera General amb un poble o zona. Concretament, en aquest cas, enllaça la CG-6 a Bixessarri amb la Fontaneda.
Aquesta carretera és d'ús local ja què només l'utilitzen los veïns de les poblacions que recorre, és una via amb gran quantitat de revolts tancats i alguns bastant perillosos, de fet, aquesta carretera és considerada com a perillosa.
Fins a l'any 2007 aquesta carretera era anomenada com a CS-111, a partir d'aquest any es va reanomenar com a CS-600, lo nom actual. L'antiga CS-112 i l'actual CS-600 tenen lo mateix recorregut, l'únic que van canviar va ser lo nom.

## Santuari de Canòlich

La Mare de Déu de Canòlic (o, en grafia històrica, Canòlich) és un santuari marià i una talla de la parròquia andorrana de Sant Julià de Lòria on es venera la Mare de Déu de Canòlic. És un monument declarat Bé d'interès cultural.

## Recorregut

* Bixessarri (CG-6)
* Santuari de Canòlich
* Coll de la Gallina
* Civís, frontera amb Catalunya (CS-144)
* Fontaneda i Mas d'Alins (CS-142)
| Tipus de Sortida | Direcció de la sortida | Carretera que hi enllaça | Qm |
| CS-600 | Bixessarri | CG-6 | 0 |
| | Santuari de Canòlich | | 3 |
| | Coll de la Gallina | | 8 |
| | Fontaneda | CS-142 | 14 |
| | Civís (Catalunya) | CS-144 | 14 |
| CS-142 | Mas d'Alins | CS-143 | - |

## Vegeu també

* Llista de Carreteres d'Andorra

## Referències

* ↑ «Mapa General de Carreteres Andorranes». Arxivat de l'original el 2018-03-28. [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «Carreteres Secundàries d'Andorra». [Consulta: 29 març 2018].
* ↑ «Canvi de nom de carreteres andorranes». [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ «Santuari del Canòlich (Govern d'Andorra)». [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ «Mapa General de Carreteres d'Andorra». Arxivat de l'original el 2018-03-28. [Consulta: 28 març 2018].
# Amaurospiza

Amaurospiza és un gènere d'ocells antany considerats emberízids (Emberizidae) que més tard Sibley-Ahlquist situaren als fringíl·lids (Fringillidae). Últimament, en 2008, la AOU va ubicar aquest gènere a la família dels cardinàlids (Cardinalidae), mentre el IOC el classificà a la família Thraupidae. Viuen en àrees forestals de la zona neotropical.
S'alimenten de llavors i estan distribuïts al·lopàtricament i només mostren petites diferències en la coloració del plomatge i les mesures corporals. Són sexualment dimòrfics en plomatge: el mascle és blau pissarra mentre que la femella és marró. Afavoreixen els matolls de bambú on s'alimenten de brots i insectes.

## Taxonomia

Se n'han descrit 4 espècies:
* Amaurospiza moesta - menjagrà blau meridional.
* Amaurospiza carrizalensis - menjagrà blau de canyar.
* Amaurospiza aequatorialis - menjagrà blau de l'Equador.
* Amaurospiza concolor - menjagrà de Cabanis.

## Referències

* ↑ National Museum of Natural History. «Amaurospiza Cabanis 1861». Encyclopedia of Life. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ Ramos-Ordoñez, Marîa Félix; Rodríguez-Flores, Claudia I.; Soberanes-González, Carlos A.; Arizmendi, Marîa del Coro; Jaramillo, Alvaro «Blue Seedeater (Amaurospiza concolor), version 1.0» (en anglès). Birds of the World, 2020. DOI: 10.2173/bow.blusee1.01species_shared.bow.project_name. ISSN: 2771-3105.
* ↑ Areta, Juan I.; Benítez Saldívar, María Juliana; Lentino, Miguel; Miranda, Jhonathan; Ferreira, Mateus «Phylogenetic relationships and systematics of the bamboo‐specialist Amaurospiza blue seedeaters» (en anglès). Ibis, 165, 3, 7-2023, pàg. 844–861. DOI: 10.1111/ibi.13181. ISSN: 0019-1019.
# Tres Qins

Els Tres Qins (xinès tradicional: 三秦, xinès simplificat: 三秦, pinyin: Sān Qín) es refereix als Divuit Regnes, formats per la divisió de l'imperi després del col·lapse de la dinastia Qin en el 206 aEC. Els tres regnes estan localitzats a Guanzhong (en l'actualitat el Shaanxi central), el cor de l'Imperi Qin.
Originalment, d'acord amb la promesa del Reo Huai II de Chu, Guanzhong pertanyia a Liu Bang, ja que Liu va ser el primer a capturar Guanzhong i acabar amb la Dinastia Qin. Tot i això, Xiang Yu va ignorar la promesa i va situar a Liu en un altre feu, el Regne de Han, que estava localitzat en l'actual Sichuan. Guanzhong va ser concedit a tres antics generals de Qin, que s'havien rendit a Xiang Yu després de la batalla de Julu. Els tres regnes eren col·lectivament coneguts com els Tres Qins, perquè s'estenien pel cor de l'antic Estat de Qin.
Els tres Qins són els següents:
* Yong (雍), governat per Zhang Han, ocupant l'actual Shaanxi central
* Sai (塞), governat per Sima Xin, que ocupava l'actual nord-est de Shaanxi
* Zhai (翟), governat per Dong Yi, ocupant l'actual nord de Shaanxi
En la tardor del 206 aEC, el general de Liu Bang, Han Xin, va realitzar un atac sobre el Regne de Yong i va derrotar Zhang Han. Després d'això, Sima Xin and Dong Yi es van rendir a Liu. El 205 aEC, els Tres Qins es convertiren en part del regne de Han de Liu (més tard conegut com la Dinastia Han).
# Golf de La Spezia

El Golf de la Spezia (en italià: Golfo della Spezia o també conegut com a Golfo dei poeti) és un golf a la costa nord-occidental d'Itàlia i part de la mar Tirrena, específicament del Mar Lígur. Mesura uns 4,5 quilòmetres de longitud per 3-3.5 quilòmetres d'ample.
El golf és nomenat per la ciutat italiana de La Spezia, situada al punt mig, que també és el principal port del golf, incloent diversos arsenals de la Marina Militare italiana. Als dos extrems del golf es troben les dues poblacions turístiques de Lerici (a l'oest) i Porto Venere (a l'est).
Les illes del golf inclouen Palmaria, Tino i Tinetto, que formen l'arxipèlag Spezzino.
El poeta i dramaturg Percy Bysshe Shelley es va ofegar al golf el 1822.

## Administració

El golf es troba a la província de La Spezia. Inclou els següents comune (municipis):
| Ciutat | Població (hab.) | Superficie (km²) |
| La Spezia | 95.378 | 51,39 km² |
| Lerici | 10.284 | 10,86 km² |
| Porto Venere | 3.906 | 7,68 km² |
# Emperador Zhang de Han

Emperador Zhang de Han (Xina, 57 dC - Luoyang, 9 d'abril de 88 dC) va ser un emperador de la dinastia Han xinesa del 75 fins al 88. Va ser el tercer emperador de la Dinastia Han Oriental.

## Noms d'era

* Jianchu (建初 py. jìan chū) 76-84
* Yuanhe (元和 py. yúan hé) 84-87
* Zhanghe (章和 py. zhāng hé) 87-88

## Referències

* ↑ «Zhangdi | Chinese Emperor, Reformer, Builder | Britannica» (en anglès). [Consulta: 17 novembre 2024].
* ↑ renchen day of the 2nd month of the 2nd year of the Zhang'he era, per Emperor Zhang's biography in Book of the Later Han. The biography also indicate that he was 33 (by East Asian reckoning) when he died. ([章和二年春]二月壬辰，帝崩于章德前殿，年三十三。) Houhanshu, vol.03
Emperador Zhang de HanCasa de Liu Nascut: 57 Mort: 88 :
| Títols de regnat |||
| Precedit per: Emperador Ming de Han | Emperador de la Xina 75 – 88 | Succeït per: Emperador He de Han |
# Legió XI Claudia

La Legió XI Claudia juntament amb la Legió XII van ser dues legions romanes formades per Juli Cèsar l'any 58 aC per lluitar a la Guerra de les Gàl·lies. No se sap quin era el seu emblema, però probablement utilitzava la imatge de la lloba Luperca, com altres legions fundades per Cèsar.
Va ser una de les legions reclutades per lluitar contra els helvecis i va portar el nom de Legió XI, sense cognomen. Va lluitar en la batalla del Sabis l'any 57 aC i probablement a la batalla d'Alèsia. L'any 48 aC va prendre part en la batalla de Dirràquium i també a la batalla de Farsàlia. Quan van acabar aquestes guerres, Cèsar va dissoldre la legió i els veterans es van instal·lar a la colònia romana de Bovianum.
L'any 42 aC Octavi va reconstruir la legió per lluitar a la tercera guerra civil contra els assassins de Cèsar. Aquesta legió va lluitar en la batalla de Filipos i després va tornar a Itàlia. Probablement també va lluitar contra Sext Pompeu que havia ocupat Sicília. L'any 32 aC, la legió XI va lluitar amb Octavi contra Marc Antoni, a la guerra civil que va acabar a la batalla d'Àccium.
La legió va ser enviada als Balcans, però després de la derrota romana a la batalla del bosc de Teutoburg l'any 9, August va redistribuir les legions de les fronteres del nord i va anar a Burnum, a Dalmàcia, juntament amb la Legió VII
L'any 42, el governador de Dalmàcia Marc Furi Camil Escribonià, es va revoltar contra l'emperador Claudi. La Legió XI i la Legió VII es van posar al costat de l'emperador i van reduir la rebel·lió d'Escribonià. Claudi va premiar a les dues legions amb el cognomen de Claudia amb l'afegit de Pia Fidelis.

## Referències

* ↑ Le Bohec, Yann (ed.); Catherine Wolff (ed.). Les légions de Rome sous le Haut-Empire. Lió: De Boccard, 2000, p. 127-131. ISBN 9782904974199.
# CS-610

La CS-610 (Carretera Secundària 610) és una carretera de la Xarxa de Carreteres d'Andorra, que comunica Bixessarri a la CG-6 amb Aixàs. També és anomenada Carretera d'Aixàs.
Segons la codificació de carreteres d'Andorra aquesta carretera correspon a una Carretera Secundària, és a dir, aquelles carreteres què comuniquen una Carretera General amb un poble o zona. Concretament, en aquest cas, enllaça la CG-6 a Bixessarri amb Aixàs.
Aquesta carretera és d'ús local ja què només l'utilitzen els veïns d'Aixàs, és una via amb gran quantitat de revolts tancats i alguns bastant perillosos.

## Història, antiga CS-112

Fins a l'any 2007 aquesta carretera era anomenada com a CS-112, a partir d'aquest any és reanomenà com a CS-610, el nom actual. L'antiga CS-112 i l'actual CS-610 tenen el mateix recorregut, l'únic que van canviar va ser el nom.

## Punts d'interés

* Església de Sant Esteve de Bixesarri
* Església de Sant Joan d'Aixàs

## Recorregut

* Bixessarri, CG-6
* Sant Joan d'Aixàs
* Aixàs
| Tipus de Sortida | Direcció de la sortida | Carretera que hi enllaça | Qm |
| CS-610 | Bixessarri | CG-6 | 0 |
| | Sant Joan d'Aixàs | | - |
| | Aixàs | (Carrer d'Aixàs) | 3,8 |

## Vegeu també

* Llista de Carreteres d'Andorra

## Referències

* ↑ «Mapa General de Carreteres Andorranes». Arxivat de l'original el 2018-03-28. [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «Consell General, Dades sobre cadascuna de les CS». [Consulta: 8 abril 2018].
* ↑ «Obres adjudicades pel Govern Andorrà». [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «Canvi de nom de carreteres andorranes». [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ «Mapa General de Carreteres d'Andorra». Arxivat de l'original el 2018-03-28. [Consulta: 28 març 2018].

## Enllaços externs

* Informació sobre la carretera a aquesta pàgina (en francès)
# Eusmilus

Eusmilus és un gènere de fèlids de dents de sabre de la família dels nimràvids que visqué durant l'Oligocè. Se n'han trobat restes fòssils a Europa, Nord-amèrica i Sud-amèrica. L'espècie E. bidentatus tenia la mida d'un linx. En comparació amb Hoplophoneus, un altre nimràvid, tenia les dents canines proporcionalment més llargues, les dents carnisseres més grosses i les altres dents postcanines menys desenvolupades.

## Referències

* ↑ Antón, 2013, p. 49.
* ↑ Antón, 2013, p. 95.

## Bibliografia

* Antón, M. Sabertooth (en anglès). Indiana University Press, 2013. ISBN 9780253010490.
# Trinxeres de Garcia

Les Trinxeres de Garcia és una obra de Garcia (Ribera d'Ebre) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Trinxeres situades a la zona de les Deveies, en una zona atalusada de pinar i matoll baix, sobre la carretera del Molar. S'hi oberven les rases a terra de considerable fondària i recorregut, que comuniquen en petits espais circulars

## Història

Aquest va ser un dels escenaris de la batalla de l'Ebre, una de les més sagnants de la Guerra Civil Espanyola.

## Referències

* 1 2 «Trinxeres de Garcia». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 14 març 2019].

## Enllaços externs

* «Trinxeres de Garcia». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Mireia Vilapuig i Borrell

Mireia Vilapuig i Borrell (Sabadell, 2 de setembre de 1997) és una actriu i artista gràfica catalana. Va participar en la pel·lícula Herois, dirigida per Pau Freixas i coescrita amb Albert Espinosa, estrenada el 2010 al Festival de cinema de Màlaga. Aquesta pel·lícula va ser rodada en català majoritàriament i hi ha escenes puntuals en castellà, i posteriorment fou doblada plenament en castellà. Ha treballat a la sèrie Polseres vermelles amb la seva germana Joana Vilapuig. L'any 2014 va participar en el curtmetratge La muerte dormida, dirigit per David Casademunt. És filla del pintor Oriol Vilapuig, neta del pintor Alfons Borrell i besneta del paisatgista Joan Vila Puig.

## Filmografia

| Any | Pel·lícula | Personatge | Direcció |
| 2010 | Herois | Cristina | Pau Freixas |
| 2011 | REM (curt) | Eva | Javier Ferreiro i María Sosa Betancor |
| 2011 | Nadador (curt) | Sara | Dani de la Orden |
| 2012 | Fènix 11·23 | Mireia | Joel Joan i Sergi Lara |
| 2014 | La muerte dormida (curt) | Silvia | David Casademunt |
| 2015 | Le dernier coup de marteau | Luna | Alix Delaporte |
| 2016 | La redacció (curt) | | Alfonso Alba |
| 2022 | L'Escanyapobres | | Ibai Abad |

## Televisió

| Any | Sèrie | Personatge | Cadena |
| 2012 | Polseres vermelles | Àlex | TV3 |
| 2015 | Cites | Fan Anna | TV3 |
| 2016 | Nit i Dia | Miren | TV3 |
| 2020 | El Inocente | | Netflix |
| 2023 | Selftape | Mireia | Filmin |

## Referències

* 1 2 3 «Mireia Vilapuig». IMDb. [Consulta: 7 desembre 2016].
* ↑ «La polifacètica Mireia Vilapuig exposa a l'Espai Mallorca». Bonart, 18-03-2002. [Consulta: 17 setembre 2022].
* ↑ «Pau Freixas rueda en Barcelona su nuevo filme ´Héroes´, con guión de Espinosa» (en castellà). Mujer Hoy, 24-07-2009. Arxivat de l'original el 2009-07-26. [Consulta: 21 gener 2011].
* 1 2 «Pau Freixas hace llorar de emoción al Festival de Málaga con ‘Héroes', su viaje a la infancia» (en castellà). Diario Sur, 22-04-2010. [Consulta: 21 gener 2011].
* ↑ «La muerte dormida». Academia, 205, 2-2014, p. 79. Arxivat de l'original el 2014-03-24 [Consulta: 24 març 2014].
* ↑ Prat Fernàndez, Cesc «Joana i Mireia Vilapuig. Les dues germanes actrius que s'autointerpreten gravant-se a Selftape». Vallesos, Estiu-tardor 2023, pàg. 24-25. ISSN: 2014-1882.
* ↑ «Ibai Abad roda el western "Escanyapobres"». CCMA, 28-03-2022. [Consulta: 17 setembre 2022].
* ↑ «Mireia Vilapuig i Sílvia Ricart, dues sabadellenques a l'últim èxit de Netflix 'El inocente'». Ràdio sabadell, 13-05-2021. [Consulta: 17 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Entrevista a la Mireia Vilapuig, TAGS TV3