OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Batalla de Chengpu

La batalla de Chengpu (xinès tradicional: 城濮之戰, xinès simplificat: 城濮之战) va tenir lloc en el 632 aC entre els estats de Jin i Chu i els seus aliats durant el període de Primaveres i Tardors de la història xinesa. Va ser la primera gran batalla del prolongat conflicte entre els estats de la vall del riu Groc, i els estats de la vall del riu Yangtze (Chang Jiang).

## Antecedents

Després de la mort del Duc Huan de Qi en 643 aC, l'estat de Chu constantment estenia la seva influència cap al nord, absorbint una mitja dotzena d'estats més petits igual que els seus satèl·lits. En 636 aC, Chong'er, un príncep ducal de Jin, després de passar quinze anys a l'exili viatjant per nombrosos estats, va arribar al poder com el Duc Wen de Jin amb l'ajut del Duc Mu de Qin. El Duc Wen assumí una posició de lideratge entre els estats i instituí nombroses reformes internes.
En els anys previs al 632 aC, el conflicte entre Jin i Chu va esdevenir cada vegada més públic i es va caracteritzar per freqüents canvis d'aliances entre els diversos estats petits que hi eren a una estreta franja de terra entre els dos estats més grans.
Cheng Dechen va atacar l'estat de Song, l'aliat de Jin més accessible des del sud l'hivern de 633 aC. En resposta, una força expedicionària del duc Wen va dirigir-se al sud a la primavera de l'any següent, ocupant els estats de Wei i Cao, satèl·lits de Chu. Ambdós bàndols buscaren aliances els següents mesos. Els estats de Shen, Xi, Chen i Cai, veïns de Chu, es van aliar amb el rei Cheng, igual que Lu.

## Batalla

Els dos exèrcits es van trobar el quart dia del quart mes de 632 aC. La dreta de Chu va deixar va ser completament destruïda, i en veure les seves dues ales encerclades, Ziyu va ordenar una retirada.

## Conseqüències

La victòria de Jin va confirmar l'hegemonia del Duc Wen i mantingué aparcades les ambicions de Chu cap al nord com a mínim durant una generació.

## Referències

* ↑ «Battle of Chengpu», 2007. Arxivat de l'original el 2010-02-26. [Consulta: 26 desembre 2009].
* 1 2 3 «Battle of Chengpu (城濮之战)», 2005. Arxivat de l'original el 2013-02-08. [Consulta: 26 desembre 2009].
* ↑ Li, Xiaobing. China at War: An Encyclopedia (en anglès). ABC-CLIO, 2012, p. 37-38. ISBN 1598844164.
# Meleagre (militar)

Meleagre (en llatí Meleager, en grec antic Μελέαγρος) fou un ilarca o comandant d'esquadró de cavalleria de l'exèrcit d'Alexandre el Gran a la batalla d'Arbela. Sens dubte és un personatge diferent de Meleagre, un efímer regent de Macedònia i gran soldat també al servei d'Alexandre.
Era un dels partidaris de Pitó amb el que va participar del seu projecte de revolta contra Antígon el Borni el 316 aC. A la mort de Pitó, Meleagre i Menetes es van revoltar, però van ser fàcilment derrotats per Orontobates i Hipòstrat, nomenats sàtrapes de Mèdia per Antígon. Meleagre va morir en combat.

## Referències

* ↑ 2.Meleager a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1017
# Masia del Bon Pas

La Masia del Bon Pas és una masia situada al municipi de Biosca a la comarca del Solsonès.

## Referències

* ↑ Aquest topònim figura al «Nomenclàtor oficial de toponímia de Catalunya». Departament de Territori i Sostenibilitat, Generalitat de Catalunya, 2009. Arxivat de l'original el 01-12-2017.
* ↑ «Masia del Bon Pas | enciclopedia.cat». [Consulta: 9 novembre 2024].
# Mai Khôi

Đỗ Nguyễn Mai Khôi (nascuda el 1983), conegut professionalment com a Mai Khoi, és una cantant, artista i activista política vietnamita. Descrita com la "Lady Gaga del Vietnam" i també comparada amb les artistes-activistes russess Pussy Riot, va començar com una cantant pop guardonada abans que les seves crítiques obertes a la censura i la manca de democràcia duguessin el govern del Vietnam a perseguir-la i a restringir la seva llibertat d'expressió. Khôi també va criticar Google i Facebook per cooperar amb la censura d'Internet al Vietnam. El 2018 va rebre el Premi Václav Havel per a la dissidència creativa en reconeixement del seu activisme democràtic, i el 2021 va rebre el premi Four Freedoms Freedom of Speech.

## Referències

* 1 2 «This Vietnamese singer tried to battle state censorship. Now she only performs there in secret.». , 15-09-2018.
* ↑ «Vietnam's Lady Gaga is pressuring Facebook to stop complying with censorship laws». Quartz, 11-11-2018.
* ↑ «Mai Khoi, A Star of Vietnam». National Review, 20-12-2018.
* ↑ «Vietnam dissident Khoi urges Facebook to protect freedom of expression». Free Malaysia Today, 20-10-2018.
* ↑ «The singer raising her voice against Vietnam's new cyber law». Al Jazeera, 01-01-2019.
* ↑ «Mai Khoi Do Nguyen». Four Freedoms Awards. [Consulta: 10 juny 2024].
# Einar Sahlstein

Einar Werner Sahlstein (Kuopio, Savònia del Nord, 30 de maig de 1887 – Hèlsinki, 6 de març de 1936) va ser un gimnasta finlandès que va competir durant els primers anys del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de bronze en la prova del concurs complet per equips.

## Referències

* ↑ «Einar Sahlstein Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 14 novembre 2015].
# Emanuele Muzio

Emanuele Muzio (Zibello, Parma, 24 d'agost de 1821 - París, Illa de França, 27 de novembre de 1890) fou un director d'orquestra i compositor italià.

## Biografia

L'abril del 1844, Verdi va assumir Muzio, vuit anys més jove que ell, com a alumne i amanuensis. El coneixia des d'aproximadament 1828 com a protegit del seu propi sogre, Antonio Barezzi. Muzio, que de fet era l'únic alumne de Verdi, es va convertir en indispensable per al compositor. Va informar a Barezzi que Verdi
| « | <"té una amplitud d'esperit, de generositat, de saviesa".> | » |
La relació era fer-se més forta, i Muzio seguia sent un amic de tota la vida. Al novembre de 1846, Muzio va escriure sobre Verdi:
| « | <"Si ens poguessis veure, semblo més un amic, que no pas el seu alumne. Sempre estem junts a l'hora de sopar, als cafès, quan juguem a cartes...; en definitiva, no va enlloc sense mi al seu costat; a la casa tenim una gran taula i tots dos escrivim allà junts, així que sempre tinc el seu consell".> | » |
Muzio va romandre associat amb Verdi durant tota la seva vida, ajudant en la preparació de partitures i transcripcions, i més tard dirigint les estrenes de moltes de les seves obres en les seves estrenes als Estats Units i en altres llocs. Va ser escollit per Verdi com un dels marmessors del seu testament, però va precedir el compositor el 1890.
Muzio va ser director de l'Òpera Italiana a Brussel·les el 1852, així com director a Londres i a l'Acadèmia de Música de Nova York. El 1875 es va establir a París com a professor de cant. Entre els seus alumnes hi ha Carlota Patti i Clara Louise Kellogg.
A més d'un gran nombre de melodies vocals, va compondre les òperes Giovanna la pazza (1852), Claudia (1856), Le due regine (1856), i La Sorrentina (1857).

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm, 37, pàg. 807 (ISBN 84-239-4537-5)
* ↑ Phillips-Matz 1993, p. 160.
* ↑ Phillips-Matz 1993, p. 166.
* ↑ Phillips-Matz 1993, p. 192/93
* ↑ Marchesi n.d.
* ↑ Theodore Baker and Alfred Remy, ed. (1919). "Muzio, Emanuele". Baker's Biographical Dictionary of Musicians (3rd ed.). p. 639.

## Fonts

* Gustavo Marchesi, (n.d.). Muzio [Mussio], (Donnino) Emanuele". Oxford Music Online (ed. en línia). Recuperat el 14 de juliol de 2015 (cal subscriure's)
* Mary Jane Phillips-Matz, (1993). Verdi: una biografia. Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-313204-4.

## Bibliografia

* L'allievo di Verdi: Emanuele Muzio per Gaspare Nello Vetro (Parma: Zara, 1993) (en italià)

## Enllaços externs

* Emanuele Muzio a l'International Music Score Library Project
# Batalla de Chester

La batalla de Chester (en gal·lès: Brwydr Caer) va succeir en el segle VII a prop de la ciutat de Chester, i va resultar en una important victòria del Anglo Saxons sobre els Britons. Æthelfrith de Northúmbria va aniquilar una força combinada dels regnes gal·lesos de Powys, Rhôs (part del Regne de Gwynedd) i possiblement Mèrcia. Els dirigents gal·lesos Selyf Sarffgadau de Powys, Cadwal Crysban de Rhôs i possiblement el rei Iago de Gwynedd van morir en batalla.
Segons Beda, un gran nombre de monjos que havien anat a presenciar la lluita foren assassinats per ordre d'Æthelfrith al començament de la batalla. El rei anglosaxó va ordenar la massacre dels clergues perquè, tot i que no anaven armats, pregaven per la derrota dels de Northúmbria.

## Fonts històriques

La batalla es menciona a diverses fonts històriques. La Crònica anglosaxona situa la batalla en l'any 605 o 606 i parla de la massacre de 200 monjos que pregaven per la derrota dels pagans. En l'obra Brut y Brenhinedd (Crònica dels Reis), la qual és una col·lecció de diferents versions gal·leses de la crònica llatina Historia Regum Britanniae, deGeoffrey de Monmouth, la batalla rep el nom de Perllan Fangor. Brut fou una obra de gran influència al Gal·les medieval, on fou considerada com una font acurada de la història primerenca del Britons. És possible doncs, que el camp de batalla fos més proper a Bangor-on-Dee que a Chester.
Beda també esmenta els assassinats dels monjos, tants com 1200.
Bede considerava que això fou un càstig diví, ja que els bisbes gal·lesos havien rebutjat unir-se a Augustí de Canterbury en la conversió dels Saxons.

## Arqueologia

El 2004, excavacions arqueològiques a Heronbridge, al sud de Chester, van descobrir tombes post-romanes sota un terraplè defensiu alçat sobre un antic poblament Romà. A les tombes es va trobar evidències que els cossos eren de víctimes de la Batalla de Chester.

## Importància

Les raons precises rere la batalla són desconegudes però Geoffrey de Monmouth senyala que el rival polític d'Etelfred, Edwin de Deira, vivia exiliat a Gwynedd. Tot i que sovint Geoffrey de Monmouth no és considerat com una font fiable, hi ha referències a Edwin en les escriptures de Reginald de Durham i en les Triades gal·leses. Tanmateix, no hi ha cap evidència que Etelfred estigués en persecució d'Edwin.

## Notes

* ↑ Michelle Ziegler at http://www.mun.ca/mst/heroicage/issues/2/ha2pen.htm Arxivat 2011-01-10 a Wayback Machine.
* ↑ Alternative titles include Ystoria Brutus and Ystorya Brenhined y Brytanyeit
* ↑ Brut Dingestow, ed.
* ↑ Brut Tysilio, ed.
* ↑ Mason, David (2004).
# Babord

Babord és el costat esquerre d'una nau mirant cap a proa (cap endavant). Es fa servir per a vaixells, avions, naus espacials o similars.
Segons el reglament internacional per a la prevenció d'abordatges, RIPA, de nit, els vaixells estan obligats a dur un fanal vermell al costat de babord, que indica la banda esquerra de la nau. Aquest fanal ha de ser visible des de qualsevol angle entre la proa i 135º a babord de la proa.
Tots els objectes del vaixell que s'han de numerar i que estan a babord tenen assignats per conveni els nombres parells, per exemple cabines, etc.
L'anàleg per al costat dret de la nau es diu estribord.

## Denominació antiga

Francesc Eiximenis en la seva obra el Dotzè del Crestià parlava de la guerra naval i de la disciplina i ordre que cal observar en els vaixells. En el capítol CCCXXXVI (336) exposava la necessitat d'anomenar amb precisió els diversos llocs de combat en la coberta d'un vaixell. I recordava el costum català d'anomenar la banda dreta (estribord) "banda de Santa Maria" i la banda esquerra (babord) "banda de Sant Jordi".

## Amurat a babord

Es diu que un veler navega amurat a babord quan rep el vent per la banda de babord. Un veler amurat a estribord té preferència de pas sobre un veler amurat a babord.

## Referències

* ↑ DCVB:Babord.
* ↑ DCVB:Numerar.
* ↑ Eiximenis, Francesc. Crestiá: dotzé llibre o Tractat de regiment de princeps e de comunitats. Valencia: Lambert Palmart, 1484.

## Vegeu també

* Popa
* Proa
* Estribord
# Paul Durin

Paul Joseph Durin (Maubeuge, Nord, 3 de gener de 1890 – Maubeuge, 24 de maig de 1955) va ser un gimnasta artístic francès que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on fou cinquè en el concurs complet per equips del programa de gimnàstica.
Dotze anys més tard, als Jocs d'Anvers guanyà la medalla de bronze en el concurs complet per equips del programa de gimnàstica.

## Referències

* 1 2 «Paul Durin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 23 juliol 2017].
# Mary Tucker

Mary Tucker (Pineville, 20 de juliol de 2001) és una tiradora olímpica estatunidenca, especialitzada en les proves de 10 metres de rifle d'aire i de 50 m metre de rifle estesa. Va guanyar la medalla de plata als Jocs Olímpics de Tòquio 2020, en l'esdeveniment mixt per equips de 10 metres de rifle d'aire. En el Campionat del Món de Tir de 2022, celebrat al Caire va aconseguir la medalla de plata en la prova per equips femenins dels 10 metres de rifle d'aire i la medalla de bronze en la prova individual de 50 metres de rifle estesa.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Prova |
| 2020 | Tòquio | 6a posició | 10m Rifle d'aire |
| 2020 | Tòquio | 13a posició | 50m Rifle 3 posicions |
| 2020 | Tòquio | 2 | Equip mixt 10m Rifle d'aire |
| Campionat del Món ||||
| 2022 | Caire | 29a posició | 10m Rifle d'aire |
| 2022 | Caire | 3 | 50m Rifle estesa |
| 2022 | Caire | 2 | Equip femení 10m Rifle d'aire |
| 2023 | Bakú | 13a posició | 10m Rifle d'aire |
| 2023 | Bakú | 49a posició | 50m Rifle 3 posicions |
| Campionat de les Amèriques ||||
| 2022 | Lima | 2 | 10m Rifle d'aire |
| 2022 | Lima | 1 | 50m Rifle 3 posicions |
| 2022 | Lima | 1 | Equip femení 10m Rifle d'aire |
| Jocs Panamericans ||||
| 2023 | Santiago | 3 | 10m Rifle d'aire |
| 2023 | Santiago | 1 | 50m Rifle 3 posicions |
| 2023 | Santiago | 1 | 10m Rifle d'aire Equip mixt |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial Team USA» (en anglès). Team USA. [Consulta: 10 febrer 2023].
* ↑ «Tokyo 2020 Shooting 10m air rifle mixed team results» (en anglès). olympics.com.
* ↑ «Result Air Rifle Team Women» (en anglès). ISSF, 16-10-2022.
* ↑ «Result 50m Rifle Prone Women» (en anglès). ISSF, 17-10-2022.
# Mikhaïl Kirponós

Mikhaïl Petróvitx Kirponós (en rus Михаил Петрович Кирпонос; en ucraïnès Михайло Петрович Кирпонос, Mikhailo Petróvitx Kirponós) (12 de gener de 1892 – 20 de setembre de 1941) va ser un general ucraïnès de l'Exèrcit Roig. Havent guanyat la màxima condecoració militar soviètica, l'Estrella d'Or d'Heroi de la Unió Soviètica, per la seva habilitat i el seu coratge en comandar una divisió a la Campanya de Finlàndia de 1939-40, Kirponós és més recordat pel seu paper crucial en l'organització i el comandament de la defensa de la Ucraïna soviètica i Kíev durant els primers mesos de la invasió de la Unió Soviètica pels exèrcits de l'Eix, encapçalats per l'Alemanya Nazi.
Tot i que el desenvolupament inicial de la Gran Guerra Patriòtica va ser llargament catastròfic per a la Unió Soviètica, s'atribueix a Kirponós el fet de restaurar la capacitat de lluita a les unitats sota el seu comandament. Després d'un desordre complet de les defenses soviètiques davant l'avanç alemany, Kirponós organitzà la defensa de Kíev, que retardà significativament l'avanç nazi i desbaratà la blitzkrieg amb què Hitler planejava aconseguir una ràpida victòria a la guerra.
El general Kirponós morí en acció durant la defensa de Kíev, que els soviètics acabaren molt malament tant per l'aclaparador avantatge alemany com pels greus errors de Stalin i dels alts comandaments militats. Això no obstant, quan ja fa més de 16 anys de la caiguda de la Unió Soviètica, es té en gran consideració Kirponós tant a Ucraïna com a Rússia pel seu lideratge militar exemplar, el seu coratge i el seu valor.

## Biografia

Mikhaïl Kirponós s'uní a l'exèrcit el 1915 i prengué part en la Primera Guerra Mundial. El 1917 s'uní a l'Exèrcit Roig, va lluitar a la Guerra Civil Russa i es va afiliar al Partit Bolxevic el 1918.
El 1927 es graduà a l'Acadèmia Militar Frunze.
El 21 de març de 1940 rebé el títol d'Heroi de la Unió Soviètica per les seves accions durant la Guerra Soviètico-Finesa.
El febrer de 1941 va ser nomenat comandant del Districte Militar de Kíev, que s'estava transformant en el Front Sud-Oest, a l'inici de la Gran Guerra Patriòtica, on morí al setembre durant la defensa de la ciutat

## Condecoracions

* Heroi de la Unió Soviètica (número 91)
* Orde de Lenin
* Orde de la Guerra Patriòtica de 1a classe (a títol pòstum)
* Medalla del 20è Aniversari de l'Exèrcit Roig
# Honoré Barthélémy

Honoré Barthélémy (París, 25 de setembre de 1891 - París, 12 de maig de 1964) és un ciclista francès que fou professional entre 1911 i 1927. El seu major èxit l'assolí el 1919, quan guanyà quatre etapes del Tour de França i quedà en cinquena posició de la classificació general.

## Palmarès

* 1911
** 1r de la París-Dieppe
* 1912
** Campió de França dels independents
** 1r de la Reims-Dinant
* 1919
** Vencedor de quatre etapes al Tour de França
* 1921
** 1r de la París-Saint Étienne i vencedor d'una etapa
** 1r a Anvers
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1924
** Vencedor de dues etapes del Tour del Sud-est
* 1925
** 1r del Bol d'Or
* 1927
** 1r del Bol d'Or

### Resultats al Tour de França

* 1919. 5è a la classificació general i vencedor de quatre etapes
* 1920. 8è a la classificació general
* 1921. 3r a la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1922. Abandona (11a etapa)
* 1923. Abandona (3a etapa)
* 1924. Abandona (6a etapa)
* 1925. Abandona (7a etapa)
* 1927. Abandona (9a etapa)

## Referències

* ↑ «Palmarès d'Honoré Barthélémy (Fra)». [Consulta: 14 novembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Honoré Barthelemy» (en italià). [Consulta: 14 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès d'Honoré Barthélémy
# Tolna

Tolna és una província del sud-oest del Transdanubi, la part d'Hongria a l'oest del Danubi. Compta amb 3.703,31 km² i amb una població de 250.284 habitants, és la més petita d'Hongria en població i la segona més petita en extensió (després de Tatabánya). Al nord limita amb la província de Fejér, a l'est amb el Danubi, al sud amb la província de Baranya i a l'oest amb la província de Somogy. La seva capital és Szekszárd.

## Història

L'administració estatal introduïda per Esteve I d'Hongria va establir el comtat de Tolna. El comtat va florir fins a l'ocupació turca que el va deixar despoblat. Després de l'ocupació camperols d'origen alemany van ser assentats aquí. Fins a l'any 1779 la capital del comtat era Simontornya, des de llavors és Szekszárd. Els límits actuals de la província es van establir l'any 1950.

## Turisme

El Danubi, les reserves forestals (Gemenc, Gyulaj), el folklore i la regió històrica del vi al voltant de Szekszárd són els punts turístics més valorats.

## Fills il·lustres

* Adolf Müller (1801-1886) compositor i director d'orquestra.

## Municipis

Szekszárd és la capital de la província més petita d'Hongria en població i la segona més petita en extensió (després de Tatabánya), una setena part de la població viu en aquesta ciutat. Tolna no té ciutats grans, hi ha deu localitats amb el grau de ciutat, però és una província rural.

### Ciutats

(ordenades per població, d'acord amb el cens de 2001)
* Dombóvár (21,066)
* Paks (20,954)
* Bonyhád (14,401)
* Tolna (12,195)
* Tamási (9,830)
* Dunaföldvár (9,212)
* Bátaszék (6,925)
* Simontornya (4,606)
* Nagymányok (2,468)
* Gyönk (2,051)

## Enllaços externs

* Web oficial
* allotjament
* Tolna – a rural area in Central-Europe. Regional and local development in Tolna County, Hungary Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine. edited by Pap, Norbert
# Batalla de Hefei (208)

Batalla de Hefei :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 合肥之戰 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 合肥之战 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | Héféi Zhī Zhàn |
La batalla de Hefei va ser lluitada entre els senyors de la guerra Cao Cao i Sun Quan entre el final de 208 i principis del 209 durant el preludi del període dels Tres Regnes de la història xinesa.

## Rerefons

En l'onzè mes lunar del 208, Cao Cao va ser derrotat per Sun Quan i Liu Bei a la batalla dels Penya-segats Rojos, però encara tenia un considerable exèrcit estacionat en la part nord de la Província de Jing (cobrint l'actual Hubei i Hunan). El següent mes, el general de Sun Quan Zhou Yu va dirigir un atac sobre Jiangling, que estava defensada pel cosí de Cao Cao, Cao Ren.
Amb la caiguda de Jiangling el territori de Cao Cao va quedar limitat al riu Han, centrat en Xiangyang. Sun Quan personalment dirigí un exèrcit contra Hefei, que era sota el control de Liu Fu per crear un nou front de guerra a l'oest i el nord. Les tropes de Sun Quan envoltaren Hefei, i va enviar a Zhang Zhao per atacar Dangtu a Jiujiang, però no va tenir èxit.

## Desenvolupament tàctic

Quan Cao Cao va conèixer les notícies de l'atac, va enviar a Zhang Xi per liderar un exèrcit per reforçar Hefei i la batalla es va perllongar fins a l'any següent, i les forces de Sun Quan van ser incapaços de trencar Hefei. Amb Hefei constantment sota atac durant mesos amb fortes pluges, les parets de la fortalesa estaven començant a col·lapsar, pel que Liu Fu va ordenar als seus homes a utilitzar palla i fulles de palma per tapar les esquerdes a les parets. De nit, Liu Fu usava torxes enceses per il·luminar fora de Hefei, observant els moviments de l'enemic per preparar defenses. La força de socors de Zhang Xi encara havia d'arribar, i Liu Fu no sabia com resistir a l'enemic. Jiang Ji va suggerir enganyar a l'enemic fent creure que els reforços de Hefei havien arribat difonent el fals rumor que un exèrcit de 40.000 homes havia arribat a Yulou, enviant a un funcionari per pretendre rebre Zhang Xi i enviant 3 oficials per portar cartes falses de Hefei. Només un dels tres agents van tornar a la fortalesa i els altres dos van ser capturats pels homes de Sun Quan, que van trobar les cartes. Sun Quan va llegir les lletres i va creure que els reforços de Zhang Xi efectivament havien arribat, pel que va ordenar a les seves tropes a incendiar el campament i es va afanyar a retirar-se.

## Referències

* ↑ East Asian History (en anglès). Australian National University, 1991, p. 10.

## Bibliografia

* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes.
* Luo Guanzhong. Romanç dels Tres Regnes, Capítol 53.