OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alicia Kopf

Alicia Kopf (Girona, 1982), àlies d'Imma Ávalos Marquès, és una escriptora i artista multidisciplinària gironina. Llicenciada en Belles Arts, graduada en Teoria literària i Literatura Comparada per la Universitat de Barcelona (2010) i diplomada en estudis avançats (2007), treballa amb vídeo, escriptura i dibuix. També treballa com a professora al Grau de Comunicació de la Universitat Oberta de Catalunya (UOC) i ha col·laborat amb el Centre de Cultura Contemporània de Barcelona.

## Obra

Ávalos fa servir el pseudònim d'Alícia Kopf des de 2006. Aquest nom artístic va néixer a Alemanya, quan va fer un projecte on es veien una sèrie d'escorços d'una cercant un cap, fins que una visió general mostrava que la dona cercava el seu propi cap. Alícia Kopf és doncs una al·legoria d'algú que cerca, però no el conill blanc d'Alícia, sinó la seva pròpia identitat.
En la seva obra artística actual s'interessa pel concepte d'exploració, enllaçant l'èpica de les històriques conquestes polars amb elements personals i autoreferencials. Per exemple, emmarcat dins del seu projecte Articantàrtic, trobem un mapa de H.C Selous, fet durant el viatge de John Ross al pol Nord (1829-1833), però canviant els espais geogràfics reals pels de l'imaginari propi de l'artista. Aquesta obra es va poder veure en una exposició temporal a la Fundació Antoni Tàpies el 2013 i al Bòlit Centre d'Art Contemporani de Girona el 2014.

## Publicacions

* ]heterotopías[ (2007) (Llibre d'artista, Col·lecció de la Universitat de Barcelona)
* Maneres de (no) entrar a casa (2011)
* Germà de gel (L'Altra Editorial, 2016) (Premi Documenta de narrativa 2015 i Premi Llibreter 2016)

## Exposicions individuals

* 2013 — Seal Sounds Under The Floor (Galeria Joan Prats, Barcelona)

## Referències

* ↑ «Terrícoles: ALICIA KOPF | BTV.cat». www.btv.cat. [Consulta: 28 octubre 2016].
* ↑ Escudero, Beatriz (et al). Fuga:Variacions d'una exposició. Barcelona: Sala d'Art Jove, 2013, p. 19.
* ↑ Sais, Carme «Corrent continu. Lectures de Paisatges». Exposicions Bòlit, 2014. GI.944-2014 [Consulta: 26 novembre 2015].
* ↑ Guardiola, Ingrid. «Maneres de (no) entrar a casa». Dossier. Ajuntament de Girona. Arxivat de l'original el 23 de juliol 2014. [Consulta: 26 novembre 2015].
* ↑ «Modos de no entrar en casa». Tumblr. [Consulta: 26 novembre 2015].
* ↑ «Maneres de (no) entrar a casa». web. MACBA. Arxivat de l'original el 27 de novembre 2015. [Consulta: 26 novembre 2015].
* ↑ «Alicia Kopf guanya el premi Documenta amb 'Germà de gel'». Diari Ara, 25-11-2015 [Consulta: 26 novembre 2015].
* ↑ «’Germà de gel', d'Alicia Kopf, Premi Llibreter 2016 de literatura catalana». Vilaweb, 20-06-2016. Arxivat de l'original el 19 d'agost 2016. [Consulta: 21 juny 2016].
* ↑ Iglesia, Ana Maria «Seal Sounds under the Floor, el nou viatge de l'Alicia Kopf». Núvol, 07-09-2013 [Consulta: 26 novembre 2015].

## Enllaços externs

* Alicia Kopf - Lloc web oficial
* Entrevista a Ràdio Web Macba
* Vídeo entrevista
# Charles Binet-Sanglé

Charles Binet-Sanglé (Clamecy, 4 de juliol de 1868 - Niça, 14 de novembre de 1941) va ser un metge militar i psicòleg francès, que va ser el primer a qüestionar públicament la salut mental de Jesús a la seva obra en quatre volums del 1908 La folie de Jésus.
El seu altre treball més influent, Le haras humain (1918), va suggerir que l'eutanàsia era necessària en alguns casos, i que s'havia de fundar un institut eugenèsic per a ancoratjar l'educació de la millora per a la raça humana. El llibre va ser censurat a França.
Va ser condecorat cavaller de la Legió d'Honor el 1912 i ascendit a oficial de la mateixa ordre el 1922. El 1952, l'Acadèmia Francesa va crear un premi anual que du el seu nom destinat a premiar «un escriptor amb idees valentes i atrevides o, si no, a un poeta».

## Referències

* ↑ Binet-Sanglé, Charles. La folie de Jésus (en francès). 1–4. Paris: A. Maloine, 1908–1915. OCLC 4560820. LCCN 08019439.
* ↑ Havis, Don «An Inquiry into the Mental Health of Jesus: Was He Crazy?» (en anglès). Secular Nation. Alianza Atea Internacional|Atheist Alliance International [Minneapolis], abril – junio 2001. ISSN: 1530-308X [Consulta: 30 juny 2020].
* ↑ Charles Binet-Sanglé. La folie de Jésus (en francès). A. Maloine, 1915.
* ↑ Ash, Mitchell G. «Marius Turda, Paul J. Weindling (Editors). "Blood and Homeland": Eugenics and Racial Nationalism in Central and Southeast Europe, 1900–1940. ix + 467 pp., figs., index. Budapest/New York: Central European University Press, 2007. $54.95 (cloth).» (en anglès). Isis, 99, 3, 9-2008, pàg. 644–645. DOI: 10.1086/593266. ISSN: 0021-1753.
* ↑ «Résumés de mémoires de Master Recherche - Universités de Bordeaux 2, Nancy 1 et Paris 11, 2009-2010» (en francès). Revue d'Épidémiologie et de Santé Publique, 59, 1, 2-2011, pàg. 62–65. DOI: 10.1016/j.respe.2010.12.008. ISSN: 0398-7620.
* ↑ «Dossier de Légion d'honneur de Charles Binet» (en francès). Ministère de la Culture. [Consulta: 30 juny 2020].
* ↑ «Prix du Dr Binet-Sangle» (en francès). Académie française. [Consulta: 7 febrer 2021].
# Carlos Rodríguez Cano

Carlos Rodríguez Cano (Almuñécar, 2 de febrer de 2001) és un ciclista espanyol, professional des del 2020, quan fitxà per l'Ineos Grenadiers, de categoria UCI WorldTeam.
En el seu palmarès destaca el Campionat d'Espanya en ruta del 2022 i una victòria d'etapa en el seu debut al Tour de França.

## Palmarès

* 2018
** Campió d'Espanya de contrarellotge júnior
** 1r de la Copa d'Espanya júnior
** 1r al Circuito Guadiana júnior
** 1r a la Bizkaiko Itzulia i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Tour de Gironda
** Vencedor d'una etapa al Trofeu Centre Morbihan
** Vencedor d'una etapa a la Vuelta al Besaya
* 2019
** Campió d'Espanya de contrarellotge júnior
** 1r a la Gipuzkoa Klasika
** 1r al Tour de Gironda i vencedor d'una etapa
** 1r a la Vuelta al Besaya i vencedor d'una etapa
** 1r a la Bizkaiko Itzulia i vencedor d'una etapa
** 1r a la Vuelta Ribera del Duero i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la província de València
* 2021
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Avenir
* 2022
** Campió d'Espanya en ruta
** Vencedor d'una etapa a la Volta al País Basc
* 2023
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Gran Bretanya
* 2024
** 1r al Tour de Romandia
** Vencedor d'una etapa a la Volta al País Basc
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné

### Resultats al Tour de França

* 2023. 5è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 2024. 7è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2022. 7è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Team Ineos ficha a Carlos Rodríguez, una de las» (en castellà). [Consulta: 13 octubre 2022].
* ↑ «Consagración dorada de Carlos Rodríguez en las Baleares» (en castellà), 26-06-2022. [Consulta: 14 octubre 2022].
* ↑ López-Egea, Sergi. «Carlos Rodríguez aconsegueix als Alps la tercera victòria espanyola en el Tour», 15-07-2023. [Consulta: 31 agost 2023].
* ↑ «Carlos Rodríguez revalida su título de Campeón de España Junior de Contrarreloj». Andaluciaciclismo.com.

## Enllaços externs

* Fitxa a procyclingstats.com
* Fitxa a siteducyclisme.net
# Zeta del Bover

Zeta del Bover (ζ Bootis) és un estel binari de magnitud aparent +3,78 en la constel·lació del Bover, el pastor, les components del qual estan separades actualment una poc menys d'1 segon d'arc. Es troba a 180 anys llum de distància del Sistema Solar.
Les dues components del sistema són dos estels blancs de tipus espectral A2 o A3 classificats com a gegants o subgegants, encara que la relació entre lluminositat i temperatura sembla indicar que són estels de la seqüència principal. Els dos estels són molt similars: de lluentor gairebé idèntica (magnituds +4,52 i +4,55), la seva temperatura superficial és de 8750 K i la lluminositat de cadascun d'ells és 38 vegades major que la del Sol.
La separació mitjana entre els dos estels és 33 ua amb un període orbital de 123 anys. L'òrbita té una excentricitat molt alta, una de les majors que es coneixen, la qual cosa fa que la distància entre les components variï entre 1,4 i 64 ua. Quan la distància és màxima els estels es poden separar amb telescopi, mentre que amb mímina separació (esdevinguda en 1897 i que torna a tenir lloc en 2021) no es poden resoldre.

## Referències

* ↑ «The Relation between Rotational Velocities and Spectral Peculiarities among A-Type Stars». The Astrophysical Journal Supplement Series, 7-1995, pàg. 135–172. DOI: 10.1086/192182.
* ↑ «Sloan magnitudes for the brightest stars». Journal of the American Association of Variable Star Observers, 2014, pàg. 443.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ Zeta Bootis Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (Bright Star Catalogue)
* ↑ Zeta Bootis (SIMBAD)
* 1 2 3 Zeta Bootis (Stars, Jim Kaler)
# Microctenonyx

Microctenonyx és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. Es pot trobar a la zona holàrtica i a l'Àfrica Occidental.
Fou descrit per primera vegada per Friedrich Dahl l'any 1886.
És sinònim dels gèneresAlaxchelicera (Butler, 1932) i Aulacocyba (Simon, 1926)

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Microctenonyx apuliae (Caporiacco, 1951)
* Microctenonyx cavifrons (Caporiacco, 1935)
* Microctenonyx evansae (Locket & Russell-Smith, 1980)
* Microctenonyx subitaneus (O. Pickard-Cambridge, 1875) (Espècie tipus)

## Referències

* 1 2 «Gen. Microctenonyx Dahl, 1886». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Dahl, F. «Monographie der Erigone-Arten im Thorell' schen. Sinne, nebst anderen Beiträgen zur Spinnenfauna SchleswigHolsteins». Schriften des Naturwissenschaftlichen Vereins für Schleswig-Holstein, vol. 6, 1886, pàg. 65–102.
* ↑ Scharff, N.; Hormiga, G. «On the Australian linyphiid spider Alaxchelicera ordinaria Butler, 1932 (Araneae)». Zootaxa, vol. 3750, 2, 2013, pàg. 194. DOI: 10.11646/zootaxa.3750.2.8. PMID: 25113690.
* ↑ Prószyński, J.; Staręga, W. «Pająki-Aranei». Katalog Fauny Polski, vol. 33, 1971, pàg. 176.
* ↑ Platnick, 2011 : The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Divisions Regionals de Futbol Femení de les Illes Balears 2007-08

Les Divisions Regionals de Futbol Femení de les Illes Balears 2007-08 es van dur a terme com a continuació s'indica:

## Futbol 11
### Grup A

La primera jornada va començar el 24 de novembre de 2007 i la ultima va acabar el 4 de maig de 2008.
La classificació final del Grup A va ser la següent:
| Equip | PJ | G | E | P | GF | GC | Pts |
| UD Collerense B | 18 | 16 | 1 | 1 | 100 | 14 | 49 |
| Són Cotoner B | 18 | 16 | 1 | 1 | 93 | 11 | 49 |
| Sp. Campos | 18 | 10 | 3 | 5 | 45 | 36 | 33 |
| S'Horta | 18 | 8 | 6 | 4 | 41 | 30 | 30 |
| Port de Pollença | 18 | 8 | 5 | 5 | 44 | 17 | 29 |
| Independent | 18 | 8 | 2 | 8 | 57 | 41 | 26 |
| Algaida | 18 | 5 | 2 | 11 | 51 | 79 | 17 |
| Pollença i Port | 18 | 3 | 5 | 10 | 19 | 40 | 14 |
| Esp. Sa Vileta | 18 | 3 | 0 | 15 | 18 | 96 | 9 |
| Alcúdia | 18 | 0 | 1 | 17 | 5 | 109 | 1 |

### Grup B

La primera jornada va començar el 24 de novembre de 2007 i la ultima va acabar el 4 de maig de 2008.
La classificació final del Grup B va ser la següent:
| Equip | PJ | G | E | P | GF | GC | Ptes |
| Són Cladera At | 18 | 15 | 2 | 1 | 70 | 16 | 47 |
| Rtvo Peña Raval | 18 | 15 | 2 | 1 | 92 | 15 | 47 |
| Són Caliu | 18 | 14 | 1 | 3 | 69 | 18 | 43 |
| Sollerense | 18 | 11 | 0 | 7 | 55 | 35 | 33 |
| Palma de Son Gotleu | 18 | 9 | 3 | 6 | 40 | 33 | 30 |
| És Raiguer | 18 | 6 | 2 | 10 | 42 | 52 | 20 |
| Sant Jordi | 18 | 4 | 4 | 10 | 25 | 55 | 16 |
| La Unió | 18 | 2 | 3 | 13 | 22 | 64 | 9 |
| AD Són Sardina | 18 | 2 | 2 | 14 | 9 | 68 | 8 |
| Montaura | 18 | 2 | 1 | 15 | 22 | 90 | 4 |

### Final
## Futbol 7

La primera jornada va començar el 14 de març de 2008 i la ultima va acabar el 20 de juny de 2008.
| Equip | PJ | G | E | P | GF | GC | Ptes |
| Són Cotoner | 12 | 11 | 1 | 0 | 108 | 18 | 34 |
| Collerense | 12 | 9 | 2 | 1 | 79 | 25 | 29 |
| Palma de Son Gotleu | 12 | 7 | 1 | 4 | 75 | 45 | 22 |
| Arenal | 12 | 7 | 0 | 5 | 51 | 36 | 21 |
| Petra | 12 | 3 | 1 | 8 | 24 | 56 | 10 |
| Sineu | 12 | 1 | 2 | 9 | 11 | 62 | 5 |
| Són Roca | 12 | 0 | 1 | 11 | 6 | 112 | -2 |

## Referències

* ↑ Classificació Grup A Futbol-11 Femení Regional (castellà)
* ↑ Classificació Grup B Futbol-11 Femení Regional (castellà)
* 1 2 Descomptats 3 punts
* ↑ Classificació Futbol-7 Femení Regional (castellà)
# Josep Galceran de Pinós i de Perapertusa

Josep Galceran de Pinós i de Perapertusa (1626 - 1680) va ser un noble i polític català, senyor de Santa Maria de Barberà i castlà d'Arraona.

## Biografia

Era fill i hereu de Francesc Galceran de Pinós-Santcliment i de Corbera-Santcliment, i net de Bernat Galceran de Pinós-Santcliment i de Santcliment (mort el 1626), senyor de Santa Maria de Barberà i de la seu muller, Elionor de Corbera-Santcliment, pertanyent al llinatge dels barons de Llinars. Bernat Galceran, avi de Josep Galceran, era fill de Jeroni de Pinós-Fenollet i Mai (mort vers el 1584), cavaller de Sant Jaume, dit també Jeroni de Pinós-Santcliment i Mai per una imposició a causa del seu matrimoni amb Maria Anna de Santcliment-Gualbes i de Santcliment, senyora de Badalona.
Per part materna estava emparentat amb els Perapertusa i amb la família noble de Perpinya dels Blan. Prestà serveis a la causa catalana a partir del període revolucionari de 1640, acompanyà Pau Claris quan aquest anà a Sant Feliu de Llobregat. Participà en la batalla de Montjuïc (26 de gener de 1641). Fou molt crític amb els abusos de l'Administració francesa i per això va ser desterrat a Gènova (1643), però consentí a tornar el 1646. Quan el 1650 anà d'ambaixador de la Generalitat de Catalunya a París, hi denuncià les irregularitats administratives franceses al Principat de Catalunya. Amb la caiguda de Barcelona, el 1652, anà al Rosselló. Tanmateix es distancià dels francesos i finalment s'oferí al rei Felip IV de Castella per tal d'expulsar-los. Defensà Girona dels francesos i fou governador de Vic. El 1655 fou ascendit a general d'artilleria i conquerí Berga i el seu castell. El 1677 va ser un dels ambaixadors catalans que anaren a Saragossa a jurar al rei Carles II d'Espanya per encàrrec de la Generalitat.
De la segona muller d'aquest, Maria de Rocabertí, senyora de la Torre Salbana, de Sant Boi de Llobregat, Baronesa de Rialb, Tagamanent, Vilafortuny, Graell i La Vansa, nasqueren Josep Galceran de Pinós i Rocabertí i Miquel de Pinós i de Rocabertí.

## Notes

* ↑ Autor d'una Historia o genealogía y descendencia de la casa de Pinós, manuscrita, a qui el 1599 el rei Felip III de Castella li donà en feu honorat la senyoria i el castell de Santa Maria de Barberà i la castlania d'Arraona

## Referències

* ↑ «Josep Galceran de Pinós i de Perapertusa». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Pinós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Simon i Tarrés, Antoni. Del 1640 al 1705: L'autogovern de Catalunya i la classe dirigent catalana en el joc de la política internacional europea. Universitat de València, 2012, p. 301. ISBN 978-84-370-8904-1.

## Enllaços externs

* «El marqués de Barberà».
# Maria Elionor de Brandeburg

Maria Elionor de Brandeburg (alemany: Maria Eleonora von Brandenburg) (Königsberg, 11 de novembre de 1599 - Estocolm, 18 de març de 1655) va ser reina consort de Suècia i Finlàndia de 1620 a 1632.

## Biografia

Filla de l'elector de Brandenburg Joan Segimon de Hohenzollern i Anna de Prússia, Maria Elionor de Brandebourg va néixer el dia 11 novembre 1599 a Kaliningrad (Ducat de Prússia), en el si d'una família amb antecedents de crisis de bogeria per part paterna i materna. Per exemple, el seu avi matern Albert Frederic va patir crisis ciclotímiques. En aquest ambient, Maria Elionor va heretar problemes psicològics de la seva família.
Es va casar a Estocolm el 25 de novembre de 1620 amb Gustau II Adolf i dona a llum, el 8 desembre de 1626, a la que esdevindrà, tot just 6 anys després, Cristina de Suècia.
Tenint ja durant els primers anys del seu matrimoni una certa propensió a les rareses, Gustau Adolf va especificar en diverses ocasions que en cas de morir a la guerra, Maria Elionor no hauria de tenir dret a la regència ni tan sols a l'educació de la filla; en canvi, preveu un Consell de Regència format per diversos homes de confiança.
Gustau Adolf II va morir el 6 de novembre de 1632 al camp de batalla de Lützen; la notícia va trigar més d'un mes a arribar a la cort. Afirmant els seus drets com a vídua del rei, Maria Elionor aconsegueix, tanmateix, mantenir un fort control sobre la seva filla durant els primers anys de la regència, fins que Axel Oxenstierna (el canceller, membre del Consell de la Regència) hi va posar fi a la seva tornada de la guerra.
Anteriorment, havia ordenat a la vídua reial que cedís el cos del seu marit, que ella es va negar que fos enterrat mentre ella visqués; de fet, les restes de Gustau Adolf no van ser enterrades fins al juliol de 1634 a Estocolm. No obstant això, va mantenir el cor al costat del llit. Per subratllar el seu dolor, va fundar la "Reial Orde de la Fidelitat Triomfant" (l'emblema de la qual, suspès d'una cinta negra, estava adornat amb un cor i un taüt.).
Les peripècies sobre aquesta reina mig boja no van acabar aquí; va ser posada sota arrest domiciliari a Gripsholm, des d'on va escriure moltes cartes a la seva filla, per torns llastimosa, autoritària o seductora. Va fugir de la vigilància de la qual era objecte refugiant-se amb el rei Cristià IV de Dinamarca, un enemic hereditari de Suècia.
No va tornar a veure la seva filla fins vuit anys més tard, quan rebrà l'indult i se li permetrà tornar a Suècia.
Va morir el 28 març 1655 a Estocolm.

## Referències

* 1 2 3 4 Matthis, Moa. Maria Eleonora : drottningen som sa nej. [Stockholm]: Bonnier, 2010. ISBN 978-91-0-011354-4.
* 1 2 3 4 «Maria Eleonora - Svenskt Biografiskt Lexikon». [Consulta: 15 març 2022].
* ↑ Falkdalen, Karin Tegenborg. Margareta Regina : vid Gustav Vasas sida, 2016. ISBN 978-91-981513-1-2.
# Louis Meintjes

Louis Meintjes (Pretòria, 21 de febrer de 1992) és un ciclista sud-africà, professional des del 2013. Actualment corre a l'equip Intermarché-Wanty-Gobert Matériaux.
En el seu palmarès destaca el Campionat de Sud-àfrica en ruta del 2014 i la Setmana Internacional de Coppi i Bartali de 2015.

## Palmarès

* 2010
** Campió de Sud-àfrica en ruta júnior
** Campió de Sud-àfrica en contrarellotge júnior
* 2011
** Vencedor d'una etapa al Tríptic de les Ardenes
* 2012
** Campió de Sud-àfrica sub-23 en contrarellotge
* 2013
** Campió de Sud-àfrica sub-23 en ruta
** Campió de Sud-àfrica sub-23 en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa al Tour de Ruanda
** Medalla de plata al Campionat del món en ruta sub-23
* 2014
** Campió de Sud-àfrica en ruta
** Campió de Sud-àfrica sub-23 en ruta
** Campió de Sud-àfrica sub-23 en contrarellotge
** Vencedor d'una etapa al Mzansi Tour
* 2015
** 1r al Campionats d'Àfrica de ciclisme en ruta
** 1r a la Setmana Internacional de Coppi i Bartali i vencedor d'una etapa
* 2022
** 1r al Giro dels Apenins
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 2024
** Vencedor d'una etapa a la Volta al País Basc

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2014. 55è de la classificació general
* 2015. 10è de la classificació general
* 2016. 40è de la classificació general
* 2017. 12è de la classificació general
* 2018. 58è de la classificació general
* 2019. 51è de la classificació general
* 2021. Abandona (19a etapa)
* 2022. 11è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats al Tour de França

* 2015. No surt (18a etapa)
* 2016. 8è de la classificació general
* 2017. 8è de la classificació general
* 2021. 14è de la classificació general
* 2022. 8è de la classificació general
* 2023. Abandona (14a etapa)
* 2024. 20è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2018. No surt (17a etapa)
* 2020. 36è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Intermarché - Wanty - Gobert Matériaux». UCI.org. Union Cycliste Internationale. Arxivat de l'original el 3 gener 2021. [Consulta: 3 gener 2021].
* ↑ «Louis Meintjes se lleva la Semana Coppi y Bartali tras ganar la última etapa». esciclismo.com, 29-03-2015 [Consulta: 30 març 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Louis Meintjes a ProCyclingStats
# Èpsilon1 de l'Altar

Èpsilon¹ de l'Altar (ε¹ Arae) és una estrella de la constel·lació de l'Altar. És una estrella taronja tipus K gegant amb una magnitud aparent de +4,06. Està a uns 304 anys llum de la Terra.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Catalogue of two dimentional spectral types for the HD stars, Vol. 1. Indicat a la font segons: SIMBAD. Autor: Nancy Houk. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1975.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 3 4 5 Pablo Mauas «Stellar parameters and chemical abundances of 223 evolved stars with and without planets» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 26-01-2015. DOI: 10.1051/0004-6361/201424474.
# Josep Garí i Cañas

Josep Garí i Cañas (1855 - 21 de juliol de 1925), va ser un banquer català de finals del segle xix.

## Biografia

Va ser apoderat de la Casa de banca d'Evarist Arnús i va continuar quan aquesta es va transformar en Manuel Arnús i Cia. A la mort d'Evarist Arnús el 1890, aquest va llegar el seu negoci al seu nebot Manuel Arnús i a Josep Garí, qui aportava a la societat l'experiència en el negoci bancari, que no tenia Manuel Arnús, qui fins llavors exercia com a metge. Després de vint anys d'activitat, el 1910 van haver de refundar l'entitat com a Societat Anònima Arnús-Garí, on ja figurava formalment com a propietari.
Fou un dels fundadors de l’Associació del Mercat Lliure de Valors de Barcelona, i era un dels tres directius del Banc de Barcelona quan féu fallida (1920).
El 1885 va comprar la torre Simon del barri de la Salut de Barcelona, a Francesc Simon Font, copropietari de l'editorial Montaner i Simón. Hi va viure fins el1904 quan la va vendre a la Congregació de les Germanes del Sagrat Cor de Maria, per fer un col·legi actualment en actiu.
El 1899 va encarregar la casa Garí d'Argentona al seu cosí segon, en Puig i Cadafalch.
A la seva mort el 1925, el seu nebot, Josep Garí i Gimeno (Barcelona 1886 - 1965) continuà al front de la banca Arnús-Garí, fins que el 1942 fou absorbida pel Banco Español de Crédito.

## Referències

* ↑ «Genealogía de JOSEP GARÍ I CAÑAS» (en castellà). [Consulta: 8 agost 2023].
* ↑ «Notas de sociedad» (en castellà). La Vanguardia (Hemeroteca), 23-07-1925. [Consulta: 3 octubre 2022].
* 1 2 «Josep Garí i Cañas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Remitidos al Director» (en castellà) p. 5. La Vanguardia (Hemeroteca), 21-06-1910. [Consulta: 2 octubre 2022].
* ↑ Xiqués, Carles Sàiz i «La torre Simon (1878) de la vila de Gràcia. El primer projecte arquitectònic de Lluís Domènech i Montaner». Sot de l'Aubó, El, 43, 2013, pàg. 13–22. ISSN: 2014-5969.
* ↑ Bonet Armengol, Jordi «Josep Puig i Cadafalch. Casa Garí–El Cros, Argentona. 1899». Butlletí de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi, 2017, pàg. 241–241. ISSN: 2340-3802.
* ↑ Guía de Archivos Históricos de la Banca en España (en castellà). Banc d'Espanya, 2019, p. 264. ISBN 978-84-09-09853-8.