OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Armando Boix

Armando Boix (Sabadell, 1966) és un dibuixant, dissenyador gràfic i escriptor català, especialista en contes i en novel·les. Es dedica a la literatura juvenil i a la literatura fantàstica i a la ciència-ficció. Va dirigir la revista dedicada el cinema fantàstic Stalker (el nom del qual és un homenatge a la pel·lícula d'Andrei Tarkovski) i ha escrit articles i assajos sobre literatura.

## Biografia

Es va donar a conèixer amb la seva primera novel·la, El jardín de los autómatas, amb el qual va guanyar el Premi Gran Angular de 1997. Aquesta obra va ser traduïda al francès per l'editorial Flammarion amb el títol de Jardin des automates. Posteriorment va publicar dues novel·les juvenils més, El sello de Salomón (1998) i Aprendiz de marinero (2000).
En col·laboració amb José Miguel Pallarés i Faustino Lobo va escriure la novel·la breu El salario de la bailarina (editorial Bucanero, n.º 11, 1999).

## Bibliografia

* 2015: En calles oscuras (Kokapeli Ediciones).
* 2014: El noveno capítulo y otros relatos (Cyberdark).
* 2012: La joven a la que amaban las hadas (Edebé).
* 2007: Sombras de todo tiempo (Ediciones Mandragora).
* 2000: Aprendiz de marinero (Editorial Edebé).
* 1998: El sello de Salomón (Editorial SM).
* 1997: El Jardín de los Autómatas (Editorial SM).

## Referències

* ↑ fjsi42225,3341203704. «LOS PULP MAGAZINES EN NORTEAMERICA - Armando Boix - Opinion.Pensado». www.ciencia-ficcion.com. [Consulta: 16 gener 2017].
* ↑ Público, Diario «¡Bienvenidos al año 2028! Así iba a ser la Barcelona del futuro, según un proyecto de 1929» (en castellà). Strambotic, 26-06-2016. Arxivat de l'original el 2019-10-23 [Consulta: 16 gener 2017]. Arxivat 2019-10-23 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Armando Boix - Lloc web oficial
# Zhansaya Abdumalik

Zhansaya Abdumalik (Almaty, 12 de gener de 2000) és una jugadora d'escacs kazakh que té el títol de Gran Mestre Femení des del 2014 i de Mestre Internacional des del 2017.
A la llista d'Elo de la FIDE del juny de 2022, hi tenia un Elo de 2495 punts, cosa que en feia la jugadora número 1 (en actiu) i 5 absolut del Kazakhstan, i la 14a millor jugadora del rànquing mundial femení. El seu màxim Elo va ser de 2507 punts, a la llista de l'octubre de 2021.

## Resultats destacats en competició

Abdumalik ha estat campiona del món de la joventut a les categories Sub8 el 2008 i Sub12 el 2011.
El maig de 2016 fou campiona del Kazakhstan amb 7 punts de 9, mig punt per davant de Yelena Ankudinova.
El novembre de 2017 a Tarvisio (Itàlia), fou campiona del món juvenil femení amb 9½ punts, un punt per davant d'Anastasya Paramzina.

### Participació en olimpíades d'escacs

Abdumalik ha participat, representant Kazakhstan, en l'Olimpíada del 2014 amb un resultat de (+4 =1 –4), per un 50,0% de la puntuació.

## Referències

* ↑ «Nota biogràfica de Zhansaya Abdumalik» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 25 novembre 2017].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes femenines per federació: Kazakhstan"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 31 desembre 2021].
* ↑ «Evolució Elo de Zhansaya Abdumalik» (en anglès). FIDE consulta= 5 de juny de 2022.
* ↑ «Campions del món d'escacs de la història». [Consulta: 25 novembre 2017].
* ↑ «Abdumalik and Kostenko are champions of Kazakhstan». chessdom.com. [Consulta: 24 novembre 2017].
* ↑ «World Girls under 20 Championship 2017». [Consulta: 25 novembre 2017].
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
# Teatre romà d'Arle

El Teatre romà d'Arle fou construït a la fi del segle i aC, just després de la fundació de la colònia romana, a la població d'Arle (Provença). La construcció va començar vers els anys 40/30 i es va acabar l'any 12. Va ser un dels primers teatres de pedra del món romà. La càvea feia un diàmetre de 102 metres i podia acollir fins a 10.000 espectadors, asseguts en 33 rengleres de grades.

## Descripció

El teatre constava de tres parts: la cavea, un espai semicircular per a l'espectador, l'escenari on jugaven els actors i la paret que servia de decoració i punt de clausura del monument.
La cavea, amb un diàmetre de 102 metres, podia allotjar uns deu mil espectadors asseguts en 33 fileres. A Arles, el teatre contenia la meitat d'espectadors com a les arenas i el circ. Els espectadors es dividien per la pertinença social: el poble a dalt i el cavallers i els nobles en els nivells inferiors de l'orquestra.
Segons la llegenda hagiogràfica, el bisbe catòlic Hilari al segle v, en la lluita contra l'anomenat «paganisme», la luxúria, el teatre, els actors i l'art pagà, hauria ordenat el clerge Ciril a destruir-lo i reutilitzar les pedres per a construir l'església de Sant Tròfim. Ciril hauria hagut de destruir tots es ídols per a evitar que el poble no tornés a l'antiga religió. Tot i que la lluita de l'aleshores jove església contra la cultura antiga i sobretot contra el teatre és documentada, a l'època d'Hilari, el teatre ja era en ruïnes, després d'un gros incendi i pillatge durant la invasió dels germànics a l'any 260. Després, la gent d'Arle, va fer servir les pedres del teatre per a reparar les cases i reforçar les muralles. Tot i això, Ciril va recuperar marbres de les ruines del teatre per a reconstruir i eixamplar la primera basílica, que els visigots havien incendiat.

## Estat actual

Del teatre només en queden alguns vestigis visibles. L'orquestra conserva al centre la marca del segell de l'altar als cignes i l'emblema d'August dedicada a Apolo. Finalment, queden, soles i misterioses, dues columnes, diuen «les dues vídues», del centenar que decoraven el mur d'escenografia.
L'estàtua coneguda com a Venus d'Arle, va ser trobada al segle xvii al recinte del teatre. És una còpia romana de l'Afrodita de Tèspies de Praxíteles. Es conserva al Museu del Louvre en la sala dedicada a la Venus de Milo.

## Referències

* ↑ «Arle». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Servonat, 2000, p. 27-28.
* ↑ «El mitjà de comunicació més antic: el teatre». Enciclopèdia temàtica Proa. Grup Enciclopèdia, 1997. [Consulta: 20 novembre 2024].
* ↑ Massip Bonet, Francesc «Església i teatre. De la litúrgia al drama: Un viatge d'anada i tornada». Festa d'Elx, 47, 1995, pàg. 89–100. ISSN: 1889-8866.
* 1 2 Servonat, 2000, p. 31-32.
* ↑ Servonat, 2000, p. 36-37.
* ↑ «Vénus d'Arles» (en anglès). Louvre Collections, 22-07-2024. [Consulta: 20 novembre 2024].

## Bibliografia

* Servonat, Jean «Du Théâtre antique au Quartier Vauban» (pdf) (en francès). Bulletin des Amis du Vieil Arles, 109, 12-2000, pàg. 27-40.

## Enllaços externs

* Pàgina web del teatre
# Projectil planador d'hipervelocitat

Hyper Velocity Gliding Projectile (HVGP) (島嶼防衛用高速滑空弾, Tōsyobōeiyō-kōsoku-kakkūdan) és un hypersonic glide vehicle està pensat per ser utilitzat com a arma hipersònica en la defensa d'illes remotes.

## Disseny i capacitats

L'HVGP està dissenyat com un míssil d'enfrontament capaç d'atacar les forces enemigues que envaeixen illes remotes al Japó des de fora de la zona d'enfrontament d'armes enemigues. El desenvolupament del HVGP es basa en un enfocament incremental, amb el Bloc 1 desenvolupant-se com una versió primerenca basada en la tecnologia existent, seguit del desenvolupament d'un Bloc 2 que millora el rendiment. Tots dos estan dissenyats per al llançament mitjançant un propulsor de coets de propulsor sòlid, amb el projectil separant-se d'ell a gran altitud i després planejant a velocitat hipersònica fins a l'impacte. Al bloc 2, el rendiment de lliscament es millorarà encara més introduint la tecnologia waverider .
La guia de projectils seria proporcionada principalment per la navegació per satèl·lit, amb un sistema de navegació inercial com a suport. Les imatges de radiofreqüència i l'homing d'infrarojos també s'utilitzarien per orientar-se a l'hora d'enganxar objectius en moviment. Les municions especials perforants, capaços de penetrar a la coberta dels portaavions, s'utilitzen per atacar vaixells, i els projectils explosius d'alta densitat (EFP), capaços de suprimir l'àrea, s'utilitzen per atacar objectius terrestres.
Es va estimar que el rang del bloc 1 era d' 300–500 km (160–270 nmi) , però per tal de proporcionar una capacitat de segon cop, l'abast al bloc 2 es va augmentar a 3.000 km.

## Desplegament

El pla de futur és completar el desenvolupament del Bloc 1 l'any 2025 i començar el desplegament l'any 2026, i començar el desplegament del Bloc 2 a la dècada de 2030, desplegant dos batallons a la Força d'Autodefensa Terrestre del Japó. Aquestes bateries s'estan considerant per al desplegament a Hokkaido i Kyushu.
S'està considerant el desenvolupament d'una versió llançada per submarí.

## Referències

* ↑ , <https://www.mod.go.jp/atla/en/soubi_system.html>. Consulta: 17 desembre 2022
* 1 2 Dominguez, 2022.
* 1 2 3 4 Fuse, 2020, p. 216-217.
* 1 2 , <https://www.mod.go.jp/j/approach/agenda/guideline/plan/pdf/plan.pdf>
* 1 2 3 4 Yeo, 2020.
* 1 2 Matsuyama, 2022.
* ↑ , <https://www3.nhk.or.jp/news/html/20221210/k10013918951000.html>
* ↑ , <https://www.yomiuri.co.jp/politics/20221130-OYT1T50278/>

## Bibliografia

* Dominguez, Gabriel (July 26, 2022), "Japan advances hypersonics research with combustion flight test", The Japan Times, <https://www.japantimes.co.jp/news/2022/07/26/national/japan-hypersonic-missiles-china-jaxa/>
* Fuse, Satoshi, 先端技術と米中戦略戦争－宇宙、AI、極超音速兵器が変える戦い方, ISBN 978-4798062242
* Matsuyama, Naoki (December 27, 2022), Asahi Shimbun, <https://www.asahi.com/articles/ASQDW5QBXQDVUTFK00B.html>. Consulta: 27 desembre 2022
* Yeo, Mike (March 14, 2020), "Japan unveils its hypersonic weapons plans", Defense News, <https://www.defensenews.com/industry/techwatch/2020/03/13/japan-unveils-its-hypersonic-weapons-plans/>
# Pugiodens

Pugiodens és una espècie de paroxiclènid que visqué durant l'Eocè a Alemanya. És conegut únicament a partir d'un fòssil de l'estatge Lutecià, trobat a Saxònia-Anhalt.

## Referències

* ↑ H. W. Matthes. 1952. I. Abhandlung: Die Creodontier aus der mitteleozänen Braunkohle des Geiseltals. Hallesches Jahrbuch für mitteldeutsche Erdgeschichte 1:201-240
# Gàngster

Un gàngster és un criminal membre d'una organització criminal, com una banda, que es dedica a negocis il·lícits. Els termes estan més comunament utilitzats amb referència a membres de les organitzacions criminals associades amb prohibició estatunidenca i el padrí estatunidenc de la màfia italiana, com l'Equip de Chicago, la màfia de Filadèlfia, i les cinc famílies, i individus com Al Capone i Bugsy Siegel. Els gàngsters s'han idealitzat en la cultura popular en pel·lícules com El Padrí, El Padrí II, El Padrí III o Un dels nostres i en sèries com The Sopranos.

## Referències

* ↑ Gàngster a enciclopedia.cat

## Vegeu també

* Yakuza
* Tríada (màfia xinesa)
* Du Yuesheng
* Cosa nostra
* Màfia russa
* Bandolerisme
* Crim organitzat
# Xiao xiang renjia

Xiao xiang renjia (xinès simplificat: 小巷人家, pinyin: Xiǎo xiàng rénjiā, literalment 'Gent del carreró', en anglès: Romance in the Alley) és una sèrie de televisió xinesa del 2024.
Ambientada en el Suzhou de la dècada del 1970, narra la història de tres famílies, els Zhuang, Lin i Wu, que viuen al mateix carreró. La sèrie fou un èxit i només acabar, a la tardor del 2024, s'anuncià una nova temporada.

## Referències

* ↑ Shê, Chase. «Fan Chengcheng Responds to Criticism Over His Acting in Romance in the Alley» (en anglès americà), 07-11-2024. [Consulta: 3 desembre 2024].
* ↑ 网易. «因《小巷人家》中的黄玲，再次冲上热搜的闫妮，对黄玲说再见太难», 29-11-2024. [Consulta: 3 desembre 2024].
* ↑ 腾讯网. «《小巷人家》第二季将开拍？黄玲公婆惨死，林栋哲儿子成最大赢家_腾讯新闻» (en xinès (Xina)), 03-12-2024. [Consulta: 3 desembre 2024].
# Pica de Cerví

La Pica de Cerví, també anomenada Pica de Serbi i Pica de Cerbi, és una muntanya de 2.753,2 metres d'altitud que es troba al terme municipal de Sarroca de Bellera, al Pallars Jussà. És a la part nord-oest d'aquest terme, en un petit apèndix que sobresurt una mica cap a l'interior del de la Vall de Boí, just al sud de l'Estació d'esquí Boí-Taüll. Queda al sud-est de la Pica de Cerví de Durro, a llevant del Cap dels Vedats d'Erta i al sud del Bony de l'Aigua Blanca.
Aquest cim està inclòs al llistat dels 100 cims de la FEEC.

## Referències

* ↑ «Pica de Cerví». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Arxivat 2012-04-14 a Wayback Machine. Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya: Sarroca de Bellera
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ambloteri

Els ambloteris (Amblotherium) són un gènere de teris extints de la família dels driolèstids que visqueren al Juràssic i el Cretaci. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units i el Regne Unit.

## Referències

* 1 2 Entrada «Amblotherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Joan Bourrat

Joan Bourrat (Sant Andreu de Sureda, 12 de desembre de 1859 - Perpinyà, 4 d'agost de 1909) va ser un polític nord-català, diputat de l'any 1896 al 1909.

## Biografia

Estudià al Collège de Perpignan abans d'entrar el 1876 a l'"École des Arts et Métiers" d'Ais de Provença. S'hi titulà d'enginyer el 1879 i entrà a l'Administració d'Obres Públiques. Entre el 1888 i el 1896 es dedicà als ferrocarrils. Estudià el traçat per a la línia de Marvejols i construí la de Narbona a Cervera.
Milità en el Partit Republicà Radical i Radical-Socialista francès i es presentà i fou elegit diputat en les eleccions dels anys 1896, el 1898, el 1902 i 1906, aquest en un procés electoral molt disputat contra l'alcalde de Perpinyà Eugeni Sauvy. Dedicà la seva tasca parlamentària primordialment a l'impuls de la política de transports, i a les comunicacions en general.
Va ser membre fundador de la Société d'Études Catalanes. Fou maçó; iniciat a la lògia "Saint-Jean-des-Arts de la Régularité" de Perpinyà, fundà a París la lògia "La République" i assolí el càrrec de gran mestre adjunt de la Gran Lògia de França.
La ciutat de Perpinyà li dedicà una avinguda i el 1947 un monument a la plaça Jean Bourrat. El seu fill, Charles Bourrat (1884-1964) va ser prefecte de Mosel·la; el fill d'aquest, Jean-Guy Bourrat (1921-2005), va ser sub-prefecte i dedicà a son pare el llibre L'exode de la Lorraine - Itinéraire de Charles Bourrat, préfet de la République, de Metz à Neuengamme en passant par Montauban (Issy-les-Moulineaux: Muller Edition, 2006 ISBN 290425563X). Finalment, un net, Patrick Bourrat (1952-2012), va ser un corresponsal de guerra mort esclafat per un tanc mentre feia un reportatge.

## Referències

* ↑ «Fitxa i biografia, al web de l'Assemblea Nacional» (en francès). [Consulta: 7 març 2016].
* ↑ «Fitxa del monument, al web Palissy del govern francès» (en francès). [Consulta: 7 març 2016].
* ↑ «La família Bourrat, al cementiri de sant Jaume de Perpinyà» (en francès). Arxivat de l'original el 2016-03-08. [Consulta: 7 març 2016].
# Joaquim Calatayud Casals

Joaquim Calatayud Casals (les Borges del Camp, 8 de febrer de 1967) és un polític català.
Calatayud va néixer a les Borges del Camp (Baix Camp) el 8 de febrer de 1967. Comptable de formació, Calatayud va estudiar el FPII (l'equivalent actual de CFGS) d'administratiu i estudis empresarials.
Va entrar en la política entrant com a regidor per Convergència i Unió al ple del seu municipi el 1995. Tres legislatures després, fou elegit alcalde fins a les eleccions del 2023. Malgrat que fou el més votat, les dues forces de l'oposició van arribar a un pacte de govern.

## Referències

* ↑ «Joaquim Calatayud i Casals». Consell Comarcal del Baix Camp. Arxivat de l'original el 5-1-2024. [Consulta: 5 gener 2024].
* ↑ Catalunya, Parlament de. «Fitxa del diputat/ada». [Consulta: 5 gener 2024].
* ↑ «Joaquim Calatayud es tornarà a presentar a l'alcaldia de les Borges del Camp». [Consulta: 5 gener 2024].
* 1 2 324cat. «Josep Farran, alcalde de les Borges Blanques: "És prioritari fer dinàmiques per enfortir la cohesió social al municipi"», 27-07-2023. [Consulta: 5 gener 2024].
# Batec (organització)

Batec (estilitzat BATEC) és un moviment català principalment juvenil de defensa dels drets socials. Concretament, advoca per contrarestar dificultats que pateixen les generacions més noves de les quals responsabilitza l'Estat espanyol, com ara l'accés a l'habitatge o a una feina digna, per a assolir un futur més pròsper a partir d'un jovent més organitzat i connectat.
La iniciativa per formar el moviment s'inicià la tardor de 2021, quan la pandèmia de COVID-19 inicià el descens de casos i es començà a recuperar "certa normalitat", coincidint amb la recuperació d'espais de socialització, l'obertura de les universitats i els ateneus". Fou llavors que crearen un grup de Signal amb joves de diferents punts del país i progressivament es van creant comissions i s'acordà el nom o es dissenyà la primera acció. Segons fonts de Batec, el moviment no té cap partit polític ni entitat darrere, però alguns dels seus integrants militen en associacions i participen en accions organitzades per exemple pels sindicats d'habitatge.
Es va fer públic el 4 de maig del 2022 mitjançant una protesta per la manca d'inversions de l'Estat en la xarxa ferroviària de Renfe a Catalunya i tot seguit va convocar-hi una vaga de pagaments a partir de l'11 de maig. Batec pretén esdevenir «un nou espai mobilitzador» i realitzar «accions per a la conquesta de drets.» Està format per persones del moviment estudiantil, del lleure educatiu i del teixit associatiu que, segons expliquen, s'han conegut per compartir espais polítics, mobilitzacions, assemblees i xerrades, o que s'han trobat en l'àmbit universitari i en caus i esplais.

## Referències

* 1 2 3 Rocamora, Carme. «Convocada una vaga de pagaments a Renfe per exigir inversions a l'estat». ElNacional.cat, 04-05-2022. [Consulta: 4 maig 2022].
* 1 2 3 «Desenes de persones es colen a Rodalies com a protesta: "Si Madrid no paga, no paguem"». CCMA, 04-05-2022. [Consulta: 4 maig 2022].
* ↑ «Batec». Batec. Arxivat de l'original el 4 de maig 2022. [Consulta: 4 maig 2022].
* ↑ Tedó, Xavi «Qui és Batec? La plataforma juvenil que ha cridat a no pagar Renfe». Diari Ara, 05-05-2022 [Consulta: 5 maig 2022].
* ↑ Carbonell, Sílvia. «El moviment Batec crida a una vaga de pagaments a Rodalies a partir de l’11 de maig | VÍDEO». betevé, 04-05-2022. [Consulta: 4 maig 2022].

## Vegeu també

* No vull pagar
# Túnel del Bordar

El Túnel del Bordar és un pas subterrani de la carretera N-145 que comunica La Seu d'Urgell amb Andorra, a la comarca de l'Alt Urgell, a la zona de Valls de Valira, paral·lel al Riu Valira. El túnel va ser construït per evitar un revolt molt tancat vora Anserall. És troba al quilòmetre 2 de la N-145.
Les obres han tingut un cost de 27,6 milions d'euros, un 10% per sobre del pressupost inicial. El projecte s'ha allargat el doble del temps previst: va començar el 2009 i s'havia d'haver acabat el 2011. Finalment va ser obert el 2013.
Té una llargada de 388,16 metres amb capacitat per a tres carrils, si bé només n'hi ha dos, un per a cada sentit, amb separació de seguretat al mig. La longitud total del túnel en mina és de 357,97 m. Els túnels artificials tenen longituds de 15,57 m i 16,20 m a la Boca Sud i Nord, respectivament. El túnel s'ha excavat mitjançant perforació i voladura i els sosteniments són a base de formigó projectat.

## Referències

* ↑ «El Periòdic - Túnel del Bordar». [Consulta: 12 febrer 2019].
* ↑ «El País - Túnel del Bordar». [Consulta: 12 febrer 2019].
* ↑ «Cadena Ser- Túnel del Bordar». [Consulta: 12 febrer 2019].
* ↑ «Página Oficial de la constructora».
* ↑ «Diari d'Andorra- Túnel de Bordar, informació diversa». Arxivat de l'original el 2019-02-13. [Consulta: 12 febrer 2019].
# Thièvres

Thièvres és un municipi francès al departament del Pas de Calais (regió dels Alts de França). L'any 2007 tenia 119 habitants. La vila és travessada pel límit departamental entre el Somme i el Pas de Calais, instituint-se dos municipis amb el mateix nom, amb una única església que data de 1876 construïda al territori del Pas de Calais. Es troba a la confluència de l'Authie i la Kilienne.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Thièvres era de 119 persones. Hi havia 44 famílies de les quals 12 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 8 dones vivint soles), 16 parelles sense fills, 12 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:

### Habitatges

El 2007 hi havia 53 habitatges, 46 eren l'habitatge principal de la família, 3 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 51 habitatges eren cases. Dels 46 habitatges principals, 43 estaven ocupats pels seus propietaris, 2 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 1 tenia una cambra, 3 en tenien dues, 4 en tenien tres, 8 en tenien quatre i 31 en tenien cinc o més. 33 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 15 habitatges hi havia un automòbil i a 23 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Thièvres el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 8 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 8 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 8 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 16 |
| 8 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 4 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 16 |
| 4 | 10 a 14 | 0 |
| 12 | 5 a 9 | 4 |
| 0 | 0 a 4 | 8 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 76 persones, 51 eren actives i 25 eren inactives. De les 51 persones actives 42 estaven ocupades (24 homes i 18 dones) i 9 estaven aturades (4 homes i 5 dones). De les 25 persones inactives 11 estaven jubilades, 11 estaven estudiant i 3 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa immobiliària.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una lampisteria.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers

## Enllaços externs

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa
# Arctodus

Arctodus és un gènere extint de mamífers carnívors de la família dels ossos (Ursidae) que visqueren durant el Plistocè. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units i Sud-amèrica.

## Referències

* 1 2 Entrada «Arctodus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 maig 2023].