OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Pericas

La Casa Pericas és un edifici situat a l'Avinguda Diagonal i el carrer de Còrsega de Barcelona, inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Va ser projectada el 1919 per l'arquitecte Josep Maria Pericas com a residència familiar.

## Descripció

Es tracta d'un edifici d'habitatges que presenta tres façanes articulades mitjançant dues tribunes cilíndriques. Consta de planta baixa, entresòl, principal i pisos més, tot cobert per un terrat pla transitable. Les seves obertures s'organitzen en cinc trams horitzontals separats per impostes.
El tram inferior comprèn la planta baixa i l'entresòl amb parament carreuat de pedra. La planta baixa presentà el portal d'accés a l'angle dret de la façana encarada al carrer diagonal, amb un emmarcat portal d'arc de mig punt tancat per una ornamentada porta de ferro. Aquest accés dona pas a una zona de vestíbul i a un celobert central en el qual s'hi localitza l'escala de veïns. La resta d'obertures, corresponent a la zona comercial (en aquest cas un banc), presenten emmarcaments de columnes classicistes.
Al segon tram s'ubica el pis principal, on destaquen les balustrades de pedra dels balcons i el seu emmarcament esculpit.
El tercer tram presenta les següents quatre plantes, amb un parament cobert per un esgrafiat que recorda el carreuat de pedra. També hi ha alguns plafons, també esgrafiats, de decoració figurada i temàtica bucòlica. Les obertures estan solucionades amb finestres i balcons amb tancament de ferro forjat i ornamentació esgrafiada a la seva base i emmarcaments.
El tram final compren una galeria correguda amb petites finestres amb arc de mig punt coronat per una sanefa esgrafiada, tot coronat per un potent ràfec que sobresurt de la línia de façana i el terrat pla tancat per una balustrada. Cal destacar les dues tribunes situades a les cantonades i que donen continuïtat a la façana, evitant angles vius. Aquestes fan recordar l'expressionisme alemany i estan rematades per un capcer ondulat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Casa Pericas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Casa Pericas». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.

## Enllaços externs

* «Casa Pericas». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Arnold Ruge

Arnold Ruge (13 de setembre de 1802, Bergen auf Rügen, Alemanya - 31 de desembre de 1880, Brighton, Anglaterra) fou un filòsof i escriptor alemany. Va ser col·laborador de Karl Marx i junts van editar la revista Deutsch–Französische Jahrbücher, si bé ambdós pensadors van acabar distanciant-se a causa de divergències polítiques. Va fundar amb Heinrich Bernhard Oppenheim el diari Die Reform, publicació que va acabar sent clausurada. Va participar en la Revolució alemanya de març i després de fracassar va haver de traslladar-se a Anglaterra, on va morir.

## Obres

* Schill und die Seinen. Trauerspiel. Stralsund 1830
* Neue Vorschule der Aesthetik 1837
* Hallische Jahrbücher für deutsche Wissenschaft und Kunst 1838-1840
* Deutsche Jahrbücher für Wissenschaft und Kunst 1841-1842
* Anekdota zur neuesten deutschen Philosophie und Publicistik 1843
* Deutsch-französiche Jahrbücher 1844
* Zwei Jahre in Paris 1846
* Aus früherer Zeit 1862-1867
* Aufruf zur Einheit. Berlin 1866
* Aus früherer Zeit. Autobiographie. Berlin 1863–67, 4 v.
* Bianca della Rocca. Historische Erzählung. Berlin 1869
* Acht Reden über Religion. Berlin 1875
* Briefwechsel und Tagebuchblätter aus den Jahren 1825–1880. Berlin 1885–86, 2 v.
* Geschichte unsrer Zeit seit den Freiheitskriegen. Leipzig 1881
* Juniusbriefe. Leipzig 1867
* Der Krieg. Berlin 1867

## Referències

* ↑ Biografies i vides: Arnold Ruge
* ↑ Encyclopedia of Marxism. «Deutsch-französische Jahrbücher» (en anglès). [Consulta: 4 febrer 2014].
* 1 2 Universitat d'Ohio. «Arnold Ruge» (en anglès). [Consulta: 4 febrer 2014].
* ↑ Becchi, P. «Arnold Ruge» (en anglès). Encyclopaedia Herder. [Consulta: 4 febrer 2014].
# Oasis (àlbum)

Oasis és un àlbum d'estudi col·laboratiu entre el cantant colombià J Balvin i el traper porto-riqueny Bad Bunny, publicat el 28 de juny de 2019. L'àlbum abasta des del Reggaeton al Trap llatinoamericà i inclou lleus pinzellades de folklore llatinoamericà i Jazz, presenta vuit cançons. Així mateix, és el primer àlbum col·laboratiu entre J Balvin i Bad Bunny, tot i que ja van treballar junts en diverses cançons anteriors com: Si tu novio te deja sola i I Like It al costat de Cardi B. A més, tots els videoclips de l'àlbum van ser dirigits per Colin Tilley.
Dins de l'àlbum, es desprenen alguns senzills com: Qué pretendes, La canción, «Un peso» i Yo le llego entre d'altres. En aquest àlbum, estan incloses les participacions de Marciano Cantero i Mr. Eazi.

## Antecedents

Oasis es va mostrar per primera vegada durant una entrevista de J Balvin amb Beats 1 presentador de ràdio Ebro Darden i es va anunciar per primera vegada durant una entrevista amb Complex el setembre de 2018. L'àlbum està pensat per ser considerat com un so nou i "refrescant". En un comunicat de premsa, Bad Bunny el va qualificar "d'un àlbum transcendental i refrescant; és un rescat, un alleujament", mentre que J Balvin va dir que tots dos "sempre semblen estar en la mateixa longitud d'ona, ja que a ell li agrada el que m'agrada.

## Referències

* ↑ @JBALVIN. «"OASIS" / HOY A LAS 12 DE LA MEDIA NOCHE @sanbenito», 27-06-2019.
* ↑ «Así es Oasis, el álbum conjunto de J Balvin y Bad Bunny» (en castellà), 28-06-2019. [Consulta: 20 novembre 2024].
* ↑ «Bad Bunny y J. Balvin lanzan nuevo álbum titulado 'Oasis'», 28-06-2019.
* ↑ DeVille, Chris. «Stream J Balvin & Bad Bunny's Surprise Album OASIS». Stereogum, 28-06-2019. Arxivat de l'original el June 28, 2019. [Consulta: 28 juny 2019].
* ↑ «J Balvin and Bad Bunny: OASIS Team Revelation - Apple Music». Beats 1, 27-06-2019. [Consulta: 28 juny 2019].
# Zak Hilditch

Zak Hilditch és un director i escriptor australià,conegut per la pel·lícula These Final Hours (2013) i 1922 (2017). És diplomat per la universitat Curtin a Perth a Austràlia Occidental.

## Filmografia

Curtmetratges
| Any | Títol | Director | Guionista |
| 2006 | At Play | Sí | Sí |
| 2006 | The Glimpse | Sí | Sí |
| 2007 | Before Closing | Sí | Sí |
| 2009 | Arrivals and Departures | Sí | Sí |
| 2012 | Transmission | Sí | Sí |
Llargmetratges
| Any | Títol | Director | Guionista | Productor |
| 2003 | Waiting for Naval Base Lilly | Sí | Sí | Sí |
| 2005 | The Actress | Sí | Sí | Sí |
| 2007 | Plum Role | Sí | Sí | Sí |
| 2010 | The Toll | Sí | Sí | Sí |
| 2013 | These Final Hours | Sí | Sí | No |
| 2017 | 1922 | Sí | Sí | Executiu |
| 2019 | Rattlesnake | Sí | Sí | Executiu |
| 2024 | We Bury the Dead | Sí | Sí | No |

## Referències

* ↑ Film Review: Stephen King’s ‘1922’, variety.com
* ↑ Buckmaster, Luke. «Hollywood's Australia Invasion». BBC Online, 13-07-2015. [Consulta: 15 juliol 2015].
* ↑ «Daisy Ridley To Star In Survival Thriller From Zak Hilditch, The Penguin Empire and Campfire Studios; Neon & UTA To Shop At AFM». Deadline.
* ↑ Daniel Jauk i Sara Culverhouse. «3 tips to make it as a WA director». Curtin University, 23-09-2019. Arxivat de l'original el 2021-04-15. [Consulta: 23 setembre 2024]..
# WISE 1049-5319

WISE 1049-5319 (el seu nom oficial complet és WISE J104915.57-531906), anomenat també Luhman 16 és un nan marrón binari situat en el sud de la constel·lació de la Vela a 6,5 anys llum del Sol, i que fa a aquests nans marrons els tercers estels més propers al sistema solar descoberts, després del sistema d'Alfa Centauri (conegut des de l'antiguitat) i l'estel de Barnard (descobert en 1916).
L'element principal, Luhman 16A, té una classificació estel·lar de L8 ± 1, i el secundari, Luhman 16B, és probablement prop de la transició L/T. El parell orbita entre si a una distància d'unes 3 ua, amb un període orbital d'uns 25 anys.

## Descobriment

Els nans marrons van ser descoberts per Kevin Luhman, astrònom de la Pennsylvania State University, a partir d'imatges de l'observatori en òrbita Wide-field Infrared Survey Explorer (WISE), de la NASA, missió que es va desenvolupar des de desembre de 2009 fins a febrer de 2011; les imatges en les quals es va trobar havien estat preses entre gener de 2010 i gener de 2011, i el descobriment va ser anunciat en 2013.
El segon component del sistema també va ser descobert per Luhman en 2013, i va ser anunciat en el mateix article que cobria el descobriment del primer element. Va ser descobert en una imatge de la banda i presa en la nit del 23 de febrer de 2013 amb el Gemini Multi-Object Spectrograph (GMOS) en l'observatori Gemini Sud, Xile.

## Referències

* ↑ María Rosa Zapatero Osorio «VLT X-Shooter spectroscopy of the nearest brown dwarf binary» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 9-2015, pàg. 73–73. DOI: 10.1051/0004-6361/201424933.
* 1 2 «Discovery of a binary brown dwarf at 2 pc from the Sun» (en anglès). Letters of the Astrophysical Journal, 1, 20-03-2013, pàg. 1. DOI: 10.1088/2041-8205/767/1/L1.
* ↑ Afirmat a: VizieR Online Data Catalog: UCAC4 Catalogue (Zacharias+, 2012). Indicat a la font segons: SIMBAD. Autor: Arne Henden. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: juliol 2012.
* 1 2 «A search for a distant companion to the Sun with the wide-field infrared survey explorer» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 24-12-2013, pàg. 4. DOI: 10.1088/0004-637X/781/1/4.
* 1 2 Afirmat a: VizieR Online Data Catalog: 2MASS All-Sky Catalog of Point Sources (Cutri+ 2003). Autor: Schuyler D. Van Dyk. Pàgina: -1. Llengua del terme, de l'obra o del nom: rus. Data de publicació: juny 2003.
* 1 2 Kennedy, Barbara K. «The Closest Star System Found in a Century». Pennsylvania State University Eberly College of Science, 11-03-2013 [Consulta: 11 març 2013]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2013-04-17. [Consulta: 7 febrer 2019].
* ↑ Luhman, K. L. «Discovery of a Binary Brown Dwarf at 2 pc from the Sun». The Astrophysical Journal Letters, 767, 2013. arXiv: 1303.2401. Bibcode: 2013ApJ...767L...1L. DOI: 10.1088/2041-8205/767/1/L1.

## Enllaços externs

* WISE Nabs the Closest Brown Dwarfs Yet Discovered
* WISE 1049-5319 ab Arxivat 2022-05-10 a Wayback Machine. (Solstation.com)
* Checking Out Our New Neighbors, astrobites.org, April 5, 2013
# Voitto Kolho

Voitto Kolho (Keuruu, 6 de febrer de 1885 - Hèlsinki, 4 d'octubre de 1963) va ser un tirador finlandès que va competir a començaments del segle XX i que va disputar quatre edicions dels Jocs Olímpics entre 1908 i 1924. Era germà de Lauri i Yrjö Kolho.
El 1908, a Londres, va disputar dues proves del programa de tir i destaca la vuitena posició en la prova de rifle lliure, 300 metres per equips. El 1912, a Estocolm, va tornar a disputar dues proves del programa de tir i destaca la cinquena posició en la prova de rifle lliure per equips.
El 1920, una vegada finalitzada la Primera Guerra Mundial, va disputar set proves del programa de tir als Jocs d'Anvers. Va guanyar la medalla de bronze en la prova de rifle militar 300 metres, bocaterrosa per equips. En les altres proves destaca la quarta posició en la prova de rifle militar, 300 metres drets per equips.
La quarta, i darrera participació en uns Jocs, fou el 1924, a París. En aquests Jocs destaca la cinquena posició en la prova de rifle lliure per equips.

## Referències

* 1 2 3 4 «Voitto Kolho Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 12 d’octubre 2009. [Consulta: 13 setembre 2018].
# Éva Maros

Éva Maros és una arpista hongaresa.
Com el seu germà, Maros Miklós, va néixer del primer matrimoni del seu pare, amb la violinista Klára Molnár.
De 1960 a 64 va ser alumna d'H. Rohmann al Conservatori Bartók Béla, i des de 1964 a l'Acadèmia de Música, va ser alumne de L. Hédy. Els seus mestres de cambra van ser A. Mihály i G. Kurtág. Va completar els seus estudis el 1972.
De 1968 a 1973 va tocar a l'Orquestra Filharmònica de Győr. El 1973 va ser membre convidat de l'Orquestra Hongaresa de l'Estat Hongarès. A partir de 1974 va tocar el clavicèmbal de l'Orquestra Simfònica de la Ràdio Hongaresa. Paral·lelament, ha estat membre de l'EAR (investigació electroacústica) des de 1991.
Les vetllades de cambra del trompetista György Geiger es van fer famoses el 1987. També es va convertir en la inspiració de moltes obres, com ara Trompeta silenciosa peça amb arpa de Mate Hollos. Es van fer diverses gravacions conjuntes. Va recomanar el concurs d'arpa de Frigyes Hidas i el doble concurs de clarinet-arpa d'István Láng a Éva Maros.
Maros Éva és una reconeguda col·leccionista d'art inspirat en la connexió amb M. Borsos des de la seva infantesa.

## Premis, reconeixements

* 1981 - Guanyadora del Premi de la Ràdio Hongaresa
* 1988 - Premi Inter-Lyra
* 1989 - Premi Artisjus
* 1993 - Premi Ferenc Liszt
* 1994 - Premi Artisjus
És una intèrpret convidada a l'International Harp Festival de Gödöllő des de 1999.

## Referències

* ↑ Artistes convidats que actuen al Festival Internacional d'Arpa de Gödöllő des de 1999. [2014. arxivat de l'original del 13 d'octubre]. (Consulta el 8 d'octubre de 2014)
* ↑ Ágnes Jakus: A Friend of Beauty Arxivat el 13 d'octubre de 2014 a Wayback Machine = Parròquia el 17 de març de 2014

## Enllaços externs

* https://info.bmc.hu/index.php?node=artists&table=ZENESZ&id=539
* https://info.bmc.hu/index.php?node=artists&table=KAR&id=126
* A Hübners Who is Who-ban - Archiválva - A partir del 15 d'octubre de 2014 a Wayback Machine.
# Mary Langford

Mary Ada Langford (Liverpool, 23 de novembre de 1894 – ?) va ser una nedadora anglesa que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va disputar els 100 metres lliures del programa de natació. Fou eliminada en semifinals.

## Referències

* ↑ «Mary Langford Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2011. [Consulta: 24 juny 2017].
# Semih Kaya

Semih Kaya (n. 24 feb 1991) és un futbolista professional turc que juga actualment en el Galatasaray S.K. i en l'equip nacional turc.

## Carrera de Clubs
### Primers passos

Kaya es va unir a l'acadèmia de jovent del Galatasaray de l'equip juvenil de l'Altay quan tenia 15.
El 25 fe febrer de 2007, quan estava jugant contra jugadors joves de més edat en la temporada de la Süper Gençler Ligi (Súper Lliga Adolescent) contra el Beşiktaş JK, en el cinquè minut de joc, un xut de Batuhan Karadeniz va xocar amb el cap, el que el va obligar a abandonar el joc; Més tard va anar a un hospital per sotmetre a cirurgia de cap (coagulació).
L'inici de la temporada 2008–09 es va veure augmentar l'interès estranger per Kaya, amb informes del club italià Inter de Milà controlant-lo per davant d'un acord de transferència, però tot i els rumors mai es va materialitzar.
La primera aparició de Kaya a la Süper Lig va ser contra el İstanbul B.B. el 19 de febrer de 2009. Després de no rebre un temps de joc significatiu, es va unir al seu club company de la Süper Lig, el Gaziantepspor com a cedit el gener de 2010 per a la resta de la temporada, i, a l'estiu de 2010 va signar pel club turc de primera divisió Kartalspor com a cedit. El 18 d'octubre de 2010, va marcar dos gols en l'A2 Lig contra l'Altay.

## Referències

* ↑ «Inter Milan interest in Semih». Arxivat de l'original el 2009-01-17. [Consulta: 10 juliol 2016].
* ↑ «Semih makes his debut». TFF.org, 19-04-2009. [Consulta: 7 setembre 2010].
* ↑ Duyuru: Semih Kaya
* ↑ «Semih ve Erhan Kartal'a». Pasfotomac.com.tr, 22-07-2010. [Consulta: 7 setembre 2010].

## Enllaços externs

* Statistics at TFF.org (turc)
* Statistics at Mackolik.com (turc)
# Ulaghji

Ulaghji fou un fill de Batu Khan i germà de Sartak Khan, suposat kan de l'ulus de Jotxi (després conegut com a Horda d'Or) i de l'Horda Blanca.
Segons Rashid al-Din al saber-se la mort de Sartak Khan, el gran kan Mongke el va designar kan, sota regència de la seva mare Borakchin, però va morir al cap de pocs mesos i el poder va passar a l'hereu legítim Berke Khan, el fill més gran viu de Batu Khan. Una altra possibilitat és que hagués abdicat a favor del seu oncle, que l'hauria enviat com a delegat a Rússia. Ohsson l'esmenta com a fill de Sartak Khan.
Ulaghji Casa de Borjigin (Боржигин) (1206–1634) Mort: 1257 :
| Precedit per: Sartak Khan | Khan de l'Ulus of Jotxi 1257 | Succeït per: Berke Khan |
| Precedit per: Sartak Khan | Khan de l'Horda Blanca 1257 | Succeït per: Berke Khan |

## Referències

Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols, from the 9th to the 19th Century. Part II, division I. The so-called tartars of Russia and Central Asia. Londres: Longmans, Green and Co, 1880.

## Enllaços externs

* The Mongol Khâns
# Lactarius Mons

Lactarius Mons (en grec antic: Γάλακτος ὄρος) era el nom d'una muntanya prop d'Estàbia a Campània. Portava aquest nom per la qualitat de les pastures i de la llet que produïen les vaques de la regió. Era freqüentada pels malalts que consideraven beneficiosa una dieta de llet, segons explica Cassiodor i recomanava Galè.
Al peu d'aquesta muntanya Narsès va derrotar i matar el rei ostrogot Teia l'any 533 aC a l'anomenada batalla del Mont Lactari.
Era una part de la serralada que es bifurca dels Apenins prop de Nocera (Nuceria), i separa la badia de Nàpols de la de Paestum.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Lactarius Mons». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 11 juny 2023].
# Els Marges

Els Marges és una revista de llengua i literatura catalana de periodicitat quadrimestral fundada el maig de 1974 per Joaquim Molas i Batllori. L'equip de redacció original era format per Josep Maria Benet i Jornet, Jordi Castellanos i Vila, Josep Murgades Barceló i Enric Sullà i Àlvarez, als quals s'afegiren posteriorment Manuel Jorba, Josep Maria Nadal, Joan A. Argenter, Josep Maria Balaguer.
Ha publicat treballs d'investigació, de crítica i de creació literàries, documents d'interès lingüístic i literari, textos de creació literària actual inèdits, ressenyes crítiques sobre publicacions recents i editorials de caràcter polèmic, com el manifest Una nació sense estat, un poble sense llengua (1979) (conegut com a manifest d'Els Marges) i un article crític sobre el Diccionari de la llengua Catalana de l'Institut d'Estudis Catalans de 1998.
Jordi Castellanos en fou codirector amb Josep Murgades i Barceló des del 1990 fins al 2014. Fins a 2003 ha estat publicada per Curial Edicions Catalanes, i des d'aleshores és publicada per l'editora de L'Avenç. Els directors actuals són Jordi Marrugat, Josep Murgades i Víctor Martínez-Gil, Mar Massanell ocupa el càrrec de redactora en cap i com a redactors hi ha Enric Blanco Piñol, Antoni Isarch, Maria Moreno i Domènech i Pep Sanz i Datzira.
El 2024, coincidint amb els cinquanta anys de la revista, s'han publicat quatre llibres que antologuen els textos d'Els Marges:
* Llegir el present. Cinquanta anys de crítica literària. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat.
* Literatura catalana. De la postguerra a la postmodernitat. Catarroja: Afers.
* A la ratlla del desig. Cinquanta anys de crítica cultural. Lleida: Pagès.
* Literatura catalana. Del modernisme als anys trenta. Palma: Lleonard Muntaner.

## Referències

* ↑ «Editorial. Encarant els pròxims vint-i-cinc anys». Els Marges, 63, 1999.
* ↑ «Els Marges». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Història al web de la revista
* ↑ «El Manifest». Arxivat de l'original el 2014-11-07. [Consulta: 15 agost 2011].
* ↑ El Diccionari
* ↑ Els Marges Arxivat 2020-09-18 a Wayback Machine. a L'Avenç

## Enllaços externs

* Els Marges - Lloc web oficial
# Masa Perttilä

Matti Rudolf "Masa" Perttilä (Isokyrö, Regió d'Ostrobòtnia, 21 de gener de 1896 – Isokyrö, 12 de maig de 1968) va ser un lluitador finlandès, especialista en lluita grecoromana, que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla de bronze en la competició del pes mitjà del programa de lluita grecoromana.

## Referències

* ↑ «Matti Perttilä Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 22 agost 2017].
# 1739
## Esdeveniments
### Resta del món

* 29 de juny Crocetta (Parma, Ducat de Parma): l'exèrcit franco-sard guanya la batalla de San Pietro contra els austríacs en la Guerra de Successió de Polònia.
* 3 d'octubre de 1739, Tractat de Niš, convenció signada entre l’Imperi otomà i la Rússia imperial
* Fi de la guerra russo-turca de 1735-1739
* Restabliment del Virregnat de Nova Granada
* Predicació de George Whitefield
* Assaig sobre la natura humana, de David Hume

## Naixements

* 21 d'agost, València: Mariano Salvador Maella Pérez, pintor valencià del neoclàssic (m. 1819).
* 9 d'agost, Figline Valdarno: Lorenzo Pignotti, escriptor de faules italià.
* 24 de setembre, Txijovo, prop de Smolensk,(Russia): Grigori Aleksàndrovitx Potiomkin, príncep de Tàurida (rus: Григо́рий Алекса́ндрович Потёмкин) estadista, militar i polític rus,(m. 1791).

## Necrològiques

* 1 de gener, Kaliningrad: Johann Georg Neidhardt, organista, compositor i musicòleg barroc
* 24 d'agost, Edo: Takebe Kenko, matemàtic japonès (n. 1664).
* Londres: William Turner (compositor).

## Referències

* ↑ Jean-Jacques Boucher. Le comte de Lowendal, Ulrich-Frédéric Woldemar. Fernand Lanore, 2012, p. 188. ISBN 978-2-85157-672-9. .
* ↑ Frédéric Schoell. Cours d'histoire des États européens. 37. de l'imprimerie royale et chez Duncker et Humblot, 1833. .
* ↑ «Grigory Potemkin | Biography, Villages, & Facts» (en anglès). [Consulta: 24 setembre 2021].
# Ídol

Un ídol és una representació d'una divinitat que és objecte de culte. La paraula deriva del llatí idolum i aquest del grec eidolon amb el significat d'"imatge". La paraula grega eidolon conté l'arrel eido que reapareix en paraules com "idea" o icona. Icona també deriva del grec (eikón) que també significa "imatge" i s'ha fet servir històricament per designar imatges religioses cristianes sense les connotacions negatives que té pel cristianisme i altres religions la paraula «ídol».
En la pràctica de la religió una imatge de culte o imatges religioses adquireix un significat més ampli, ja que no necessàriament ha de representar una divinitat (per exemple (les imatges de Buda o dels sants cristians).
Les imatges de culte i els ídols han estat objecte de les obres d'art de la majoria de les civilitzacions i amb els materials més diversos des de fang, fusta (p. ex.: tòtems) a metalls preciosos. Per la cura amb què es guardaven aquests objectes, o pels edificis preeminents on es trobaven, moltes han arribat fins a nosaltres proporcionant una informació de gran interès sobre la forma de pensar de les civilitzacions antigues.
Les tres religions monoteistes abrahàmiques judaisme, cristianisme i islam refusen expressament en els seus textos sagrats l'adoració d'ídols o idolatria, ja que segons el seu punt de vista releguen la visió divina a l'estadi d'un objecte. Això ha fet que sovint la paraula ídol adquireixi un sentit d'imatge de déu però d'un déu fals. Per exemple l'ídol que representa el vedell d'or, déu cananeu, en contraposició al Déu d'Israel del que està prohibit fer-ne imatges.

## Vegeu també

* Iconoclàstia
* Dhul Jolosa

## Referències

* ↑ Diccionari de la Gran Enciclopèdia Catalana
Viccionari
# Gran Premi Vitesse du Mans de motociclisme

El Gran Premi de Le Mans de motociclisme fou un esdeveniment esportiu que es disputà en una sola ocasió (la temporada de 1991), al Circuit Bugatti, dins del calendari del Campionat del món de motociclisme. L'esdeveniment, anomenat oficialment Gran Premi Vitesse du Mans (Grand Prix Vitesse du Mans), es disputà en substitució del Gran Premi del Brasil, que havia estat anul·lat.

## Guanyadors

| Any | Circuit | 250 cc | 250 cc | 500 cc | 500 cc | Detalls |
| Any | Circuit | Pilot | Motocicleta | Pilot | Motocicleta | Detalls |
| 1991 | Le Mans | Helmut Bradl | Honda | Kevin Schwantz | Suzuki | Detalls |