OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Kaarlo Koskelo

Kaarlo Anton "Kalle" Koskelo (Kotka, 12 d'abril de 1888 – Astoria, Oregon, 21 de desembre de 1953) va ser un lluitador de lluita grecoromana finlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on guanyà la medalla d'or de la categoria del pes ploma de lluita grecoromana.
Va lluitar en la Primera Guerra Mundial i posteriorment en la Guerra Civil Finlandesa, i el 1919 emigrà als Estats Units. Es va establir a Astoria, Oregon, on fou un reconegut home de negocis.

## Referències

* 1 2 «Kaarlo Koskelo Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 12 setembre 2016].
# Batalla de Pemanè

La batalla de Pemanè va ser un combat de la Quarta Croada en la qual els croats, que havien constituït l'Imperi Llatí després de conquerir Constantinoble varen guanyar els nicens a la part asiàtica de l'estret dels Dardanels el desembre del 1204. Això els va permetre ocupar Bitínia. L'emperador Constantí Làscaris va anar al capdavant d'un exèrcit per recuperar Adramítium, que havien ocupat els llatins. Enric I de Flandes va ser avisat pels armenis d'aquest contraatac i es va preparar. Els dos exèrcits van lluitar en la batalla de Pemanè el dissabte 19 de març del 1205 fora de les muralles d'Adramítium, i el resultat va ser una gran derrota de Constantí, i la major part del seu exèrcit va morir o va ser capturat. Probablement Constantí va morir en la lluita i el seu germà Teodor I Làscaris va ser proclamat emperador a Nicea.

## Referències

* ↑ Magoulias, Harry J. (ed.). O city of Byzantium: annals of Niketas Choniates. Detroit: Wayne State University Press, 1984, p. 331. ISBN 9780814317648.
* ↑ Queller, Donald E; Thomas F. Madden. The Fourth Crusade : the conquest of Constantinople. Philadelphia, Pa.: Univ. of Pennsylvania Press, 1997, p. 189. ISBN 9780812233872.
# Oromycter dolesorum

Oromycter dolesorum és una espècie extinta de sinàpsid de la família dels casèids que visqué en allò que avui en dia és Nord-amèrica durant el Permià inferior, fa entre 279,3 i 290,1 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Oklahoma (Estats Units). Es tracta de l'única espècie del gènere Oromycter. Era un casèid petit i dotat de dents amb l'extrem distal espatulat. El nom genèric Oromyctes significa ‘musell de muntanya’, mentre que el nom específic dolesorum fou elegit en honor dels germans Dolese, els operadors de la pedrera on fou descobert aquest animal.

## Referències

* 1 2 Entrada «Oromycter dolesorum» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 14 novembre 2024].
* ↑ Reisz, 2005, p. 906.

## Bibliografia

* Reisz, R. R. «Oromycter, a new caseid from the Lower Permian of Oklahoma» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 25, 4, 2005, pàg. 905-910. DOI: 10.1671/0272-4634(2005)025[0905:OANCFT]2.0.CO;2.
# Evàgores d'Esparta

Evàgores d'Esparta (en llatí Evagoras, en grec antic Εὐαγόρας) va ser un esportista espartà del segle vi aC que va guanyar tres victòries a les carreres de carros als jocs olímpics amb els mateixos cavalls. Va erigir una estàtua d'una quadriga a Olímpia i va honorar als seus cavalls amb un magnífic funeral, segons diuen Heròdot, Claudi Elià i Pausànias.

## Referències

* ↑ 4.Evagoras a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 55
# Axel Londen

Axel Fredrik Londen (Hamina, 5 d'agost de 1859 - Hèlsinki, 8 de setembre de 1928) va ser un tirador finlandès que va competir a cavall del segle xix i segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de bronze en la prova de tir al cérvol, tret simple per equips del programa de tir. En aquests mateixos Jocs va disputar les proves de tir al cérvol, tret simple, on acabà en 18a posició; i la de fossa olímpica per equips, on fou cinquè.

## Referències

* ↑ «Axel Fredrik Londen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 10 de novembre 2012. [Consulta: 13 maig 2017].
# Aarne Pelkonen

Aarne Eliel Tellervo Pelkonen (Jaakkima, Carèlia, 24 de novembre de 1891 – Hèlsinki, 6 de novembre de 1959) va ser un gimnasta finlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de plata en el concurs per equips, sistema lliure del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Aarne Pelkonen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 5 octubre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
# Espais Volart

Els Espais Volart són un museu d'art inaugurat el 2002 que acull exposicions temporals d'artistes catalans contemporanis del fons de la col·lecció de la Fundació Vila Casas. Les galeries estan ubicades al carrer d'Ausiàs March, a les cases modernistes Antònia Puget i Manuel Felip, on abans hi tenien els magatzems.
Autors com Lluís Marsans, Xavier Valls o Lita Cabellut són alguns dels pintors que hi han exposat les seves obres.

## Referències

* ↑ «Espais Volart». [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ «Espais Volart. Fundació Vila Casas. - Visit Barcelona». [Consulta: 16 novembre 2024].
* ↑ Press, Europa. «Espais Volart de Barcelona aproxima el mundo de Proust a través del pintor Luis Marsans» (en castellà), 20-10-2022. [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ «Xavier Valls. Escoltar amb els ulls». [Consulta: 16 novembre 2024].
* ↑ ARTEINFORMADO. «Lita Cabellut - Retrospective, Exposición, Pintura, oct 2017» (en castellà), 20170920. [Consulta: 15 novembre 2024].
# Beòrix

Beòrix (en grec Βοιῶριξ) era un rei de la tribu cimbres durant la Guerra címbria.
Amb els seus germans va incitar al seu poble a revoltar-se contra els romans. El seu èxit més notable va ser una espectacular victòria contra els romans a la batalla d'Arausio l'any 105 aC. Més tard va ser derrotat per Gai Mari, i mort a la batalla dels Camps Raudis el 101 aC.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. D'Homer al segle ii dC. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 429a. ISBN 9788441224223.
* ↑ «Βοιῶριξ - Ancient Greek (LSJ)». [Consulta: 30 gener 2024].
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Lucul·le, XXVII, 7
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Mari, XXV, 2
# Eino Sandelin

Eino Kauno Sandelin (Virrat, Pirkanmaa, 16 de desembre de 1864 - 15 d'octubre de 1937) va ser un regatista finlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de bronze en la categoria de 12 metres del programa de vela a bord del Heatherbell.

## Referències

* ↑ «Eino Sandelin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2015-10-02. [Consulta: 8 març 2017].
# Blasco III d'Alagón

Blasco III d'Alagón (? - 1385) va ser un noble valencià d'origen aragonès, alferes major, camarlenc i Capità General del Regne d'Aragó, 6è Senyor de Sástago. És el fill d'Artal V d'Alagón i de Toda Pérez d'Urrea. Va lluitar en l'exèrcit reialista en la batalla d'Èpila (21 de juliol del 1348), durant la Guerra de la Unió.
Es casà en primeres núpcies amb Marquesa Ferrandis d'Híxar, filla de Pero Ferrandis d'Híxar i de Sibil·la d'Anglesola. El matrimoni no tingué fills.
Es casà en segones núpcies amb Sibil·la de Cervià i d'Anglesola. Aquest matrimoni tingué els següents fills:Artal VI d'Alagón, casat amb Marquesa de Luna i de Xèrica i Francesc d'Alagón.

## Referències

* ↑ Araldicasardegna: Alagón
Blasco III d'Alagón Llinatge d'Alagón Mort: 1385 :
| Precedit per: Artal V d'Alagón (pare) | Senyor d'Alagón (Llista de senyors d'Alagón) (?-?) | Succeït per: Artal VI d'Alagón (fill) |
| Precedit per: Artal V d'Alagón (pare) | Senyor de Sástago (Llista de senyors de Sástago) (?-?) | Succeït per: Artal VI d'Alagón (fill) |
# Saint John's (Terranova i Labrador)

Saint John's (oficialment en anglès: St. John's, en francès: Saint-Jean), és la capital de la província canadenca de Terranova i Labrador, situada a l'extrem oriental de la península d'Avalon, a l'illa de Terranova.
St. John's és l'àrea metropolitana més poblada de la província, amb una població de 100.646 habitants, i, després de Halifax, és la segona àrea metropolitana més poblada de les Províncies Atlàntiques, amb 181.113 habitants. Es tracta també d'un dels assentaments europeus més antics del continent americà.
El 13 de setembre de 1762 els anglesos van desembarcar a Torbay, i el 15 de setembre, Guillaume de Bellecombe, el comandant del fort francès, va lliurar el fort en la darrera batalla de la Guerra Franco-Índia.
Amb una llarga i pròspera història a la indústria pesquera, a la darrera meitat del segle xx St. John's s'ha transformat en un modern centre d'exportació de mercaderies i serveis. La seva proximitat als nous jaciments petrolífers descoberts a la regió ha permès un nou creixement econòmic, ha estimulat el comerç i ha produït un fort augment de la població, fins al punt que l'àrea metropolitana acull a gairebé la meitat dels habitants de la província.

## Referències

* ↑ Informació de la ciutat de Saint John's Arxivat 2009-02-22 a Wayback Machine. en anglès
* ↑ Statistics Canada. «Population and dwelling counts, for census metropolitan areas and census agglomerations, 2006 and 2001 censuses - 100% data». Arxivat de l'original el 2008-02-21. [Consulta: 19 agost 2008].
* ↑ (anglès) Mary Beacock Fryer, Battlefields of Canada, p.103-108
* ↑ «Some thorns in rosy outlook: St. John's trade board», 16-12-2008. Arxivat de l'original el 2008-12-16. [Consulta: 20 desembre 2017].
Capitals federal, provincials, i territorials del Canadà :
ABEdmonton
BCVictoria
MBWinnipeg
NBFredericton
NLSt. John's
NSHalifax
ONToronto
PECharlottetown
QCCiutat de Quebec
SKRegina
Territoris:
NT Yellowknife
NU Iqaluit
YT Whitehorse :
# Càrrega

«Càrrega» té aquests significats:
* Guerra:
** Càrrega de profunditat, arma explosiva destinada a atacar específicament als submarins
** Càrrega militar, moviment ràpid de la tropa envers l'enemic per tal d'entrar en combat cos a cos
* Dret:
** Càrrega tributària, subjecció d'una persona o d'un bé, a una obligació legal concreta de caràcter públic, a una responsabilitat, o a un gravamen patrimonial
** Càrrega de la prova o onus probandi, expressió llatina del principi jurídic que assenyala qui està obligat a provar un dret
* Física: Nom genèric de diferents atributs intrínsecs de les partícules
** Càrrega atòmica: Nombre atòmic
** Càrrega de color: En cromodinàmica quàntica, propietat dels quarks i els gluons relacionada amb la interacció forta
** Càrrega elèctrica, Suma algebraica de les càrregues elèctriques elementals d'un sistema físic Es representa per Q
** Càrrega elemental: Unitat mínima de càrrega elèctrica La càrrega elèctrica d'un electró o un protó
** Càrrega puntual: Partícula ideal amb càrrega elèctrica situada en un punt adimensional
** Càrrega de Planck, magnitud de càrrega elèctrica que es defineix en termes de constants fonamentals
** Càrrega útil, part d'un vehicle que constitueix allò que es vol transportar d'un punt a un altre
* Heràldica: Càrrega heràldica, tots els elements que es disposen a dins del camp de l'escut, com ara les peces, els mobles i les figures, o bé dins una altra càrrega
* Medicina: Càrrega de malaltia, estudi en què s'avaluen totes les causes de mort i morbiditat en una determinada població
* Mesura: Càrrega (mesura), unitat de capacitat (uns 120 litres) que s'utilitzava antigament
* Obres:
** La càrrega, pintura a l'oli realitzada per Ramon Casas el 1899 a Barcelona
** La càrrega dels mamelucs, pintura a l'oli realitzat per Goya el 1814
* Miscel·lània:
** Coet de càrrega, coet utilitzat per portar una càrrega de la superfície de la Terra a l'espai
** Efecte de càrrega
** Densitat de càrrega
** Conservació de la càrrega
** Càrrega (transport)

## Vegeu també

* Carga
# Vu Cao Dam

Vu Cao Dam (Hanoi, Vietnam, 1908 - Saint-Paul de Vence, França, 2000) fou un pintor vietnamita i un dels pintors més importants de la pintura a Indoxina del segle xx.
Emigrà el 1931 a Paris per seguir amb els seus estudis de Belles Arts després de graduar-se a l'Escola de Belles Arts d'Indoxina entre 1926 i 1931. S'estableix a París fins a 1949. Té dos fills, Michel (Paris, 1940) i Yannick (Montfort-L'Amaury, 1942). De 1949 fins a 1951 viu a Béziers.
El 1951 es trasllada a Vence on coneix el pintor impressionista rus, Marc Chagall (1887-1985) i el 1959 es domicilia a Saint-Paul de Vence on roman fins a la seva mort. A partir de 1963 la seva filla Yannick s'estableix a Mallorca, primer amb el pintor italià Domenico Gnoli (1933-1970) i després amb el seu marit l'artista Ben Jakober, amb el qual crea la Fundació Yannick i Ben Jakober a Alcudia, Mallorca, el 1994.
Vu Cao Dam morirà a Saint-Paul de Vence, França l'any 2000.

## Referències

* http://www.vucaodam.com Arxivat 2008-03-31 a Wayback Machine.
* http://www.artnet.com/artist/580583/vu-cao-dam.html
* http://www.cvtreasures.com/index.php?main_page=product_info&cPath=137&products_id=297
* http://www.artistsearch.com/artists/VU_CAO_DAM.htm
* http://www.findartinfo.com/search/listprices.asp?keyword=97988
# Hannes Sirola

Hannes Rikhard Sirola (Hämeenlinna, 18 d'abril de 1890 – Lahti, 5 d'abril de 1985) va ser un gimnasta finlandès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de plata en el concurs per equips, sistema lliure del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Hannes Sirola Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 4 octubre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
# African Violet

African Violet (persa: بنفشه آفریقایی, transliterat: Banafsheh Afrighaei) és una pel·lícula dramàtica iraniana del 2019 dirigida per Mona Zandi Haghighi i escrita per Haghighi i Hamidreza Bababeygi.
La pel·lícula es va projectar per primera vegada al 37è Festival Internacional de Cinema de Fajr i va rebre dues nominacions.

## Sinopsi

Quan Shoko, una dona iraniana de mitjana edat, s'assabenta que els seus fills han tancat el seu exmarit Fereydoun en una residència, se l'emporta a casa seva amb el seu marit Reza per tal de curar-lo ells mateixos. Això canvia canvia significativament la seva vida i la relació entre tots tres.

## Repartiment

* Fatemah Motamed Aria - Shokoo
* Saeed Aghakhani - Reza
* Reza Babak - Fereydoun
* Mehdi Hosseinina - Ghasem
* Roya Javidnia - Soraya
* Neda Jebraeili - Fereshteh
* Maryam Shirazi - Shahla

## Premis

| Any | Premi | Categoria | Receptor | Resultat |
| 2019 | Festival Internacional de Cinema de Fajr | Millor actriu protagonista | Fatemah Motamed Aria | Nominat |
| 2019 | Festival Internacional de Cinema de Fajr | Millor banda sonora | Peyman Yazdanian | Nominat |
| 2020 | Asian Film Festival Barcelona | Millor guió | Mona Zandi Haghighi | Guanyador |

## Referències

* ↑ «اولین پوستر فیلم سینمایی "بنفشه آفریقایی"» (en persa), 27-01-2019.
* ↑ «فیلم بنفشه آفریقایی» (en persa).
* ↑ «Film Review: In "African Violet," Humanity Blooms in All Its Complex Glory | Film Festival Today» (en anglès).
* ↑ «African Violet | Dreamlab Films». Arxivat de l'original el 2022-01-11.
* ↑ «خلاصه داستان و بازیگران فیلم بنفشه آفریقایی +عکسها» (en persa), 01-02-2019.
* ↑ «همه چیز درباره بنفشه آفریقایی» (en persa), 05-09-2020.
* ↑ Anomalilly. «Film Review: African Violet (2018) by Mona Zandi Haghighi» (en anglès americà), 12-02-2019.
* ↑ MovieMag. «نقد و بررسی فیلم بنفشه آفریقایی» (en persa). Arxivat de l'original el 2022-01-11.
* ↑ «نقد فیلم بنفشه آفریقایی – پرده سینما همچون بوم نقاشی» (en persa), 22-09-2020.
* ↑ http://www.nsun.net, n s u n |. «تیوال فیلم بنفشه آفریقایی».

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# San Vicente de la Sonsierra

San Vicente de la Sonsierra és un municipi de La Rioja a la comarca d'Haro. El 2006 tenia 1.190 habitants.

## Història

Existeixen assentaments a la zona des de la prehistòria com ho testifiquen el dolmen neolític de la Cascaja o el poblat de la Nava datat de l'edat del Ferro.
Al costat de l'ermita de Santa María de la Piscina hi va haver un poblat anterior al segle x (com demostren les tombes trobades en restaurar l'ermita) i que va quedar despoblat durant el segle xiv després de la Primera guerra civil castellana. Els seus habitants formarien més tard el llogarret de Peciña (nom derivat de Piscina).
La primera referència escrita data del segle ix, on se cita els reis navarresos.
Sanç III de Navarra va donar San Vicente i les seves propietats al monestir de Leyre el 1014, al qual va pertànyer fins al segle xiv. També va construir un pont fortificat que va ser de gran importància fins a la seva destrucció per una riuada el 1775.
El 6 de gener de 1172, Sanç VI de Navarra concedeix el fur de Laguardia a San Vicente. El seu fill Sanç VII de Navarra, el 1194, va aixecar el castell i va emmurallar la zona. A més el 1211 després de la batalla de Las Navas de Tolosa va concedir el blasó de les cadenes a la Casa de la Piscina.
Durant el segle xiii van ser abundants les lluites amb el proper castell de Briones.
El 1367 es va veure embolicat en la guerra entre Pere el Cruel i Enric de Trastàmara. Les tropes d'Enric, en no poder aconseguir el castell, van incendiar els llogarrets de San Vicente a excepció de Ábalos. Al final del conflicte el llogarret va quedar en mans navarreses. El 1373 un nou tractat entre Castella i Navarra, que va tornar Logronyo a Castella, va continuar deixant San Vicente dins del regne de Navarra.
A causa de la resistència dels habitants de la zona davant les tropes d'Enric, Carles II de Navarra va concedir noblesa als seus habitants i als seus descendents.
El segle xv les lluites van continuar i Pedro Fernández II de Velasco va atacar San Vicente, fins que el 1437 es va firmar una nova pau entre Castella i Navarra.
# Can Palet (Terrassa)

Can Palet és un barri de Terrassa del districte 3 o del Sud, situat al marge esquerre del torrent de Vallparadís. Té una superfície de 0,51 km² i una població de 13.073 habitants el 2021.
Està limitat al nord per la carretera de Montcada, al sud per l'avinguda de Santa Eulàlia, a l'est per l'avinguda de les Glòries Catalanes i a l'oest pel parc de Vallparadís.
Més enllà de l'avinguda de les Glòries Catalanes, i fins al carrer del Xúquer, s'estén el polígon industrial de Santa Eulàlia, conegut anteriorment com a polígon industrial de Can Palet.
Té parròquia pròpia, a l'església de Sant Josep, que sobrepassa els límits del barri i inclou els barris adjacents del Cementiri Vell, Guadalhorce, Can Palet II i Xúquer. La festa major és el 19 de març.
Acull la biblioteca Pere Roca, al carrer de Menéndez y Pelayo, inaugurada l'any 1971.

## Història

El nom del barri prové de la masia de Can Palet de la Quadra, originària del segle xiii, que està situada més a l'est, fora dels límits del barri, dins el polígon industrial de Can Palet. L'apel·latiu de la Quadra fa referència a la quadra de Vallparadís, que era on s'aixecava la masia i els seus terrenys, origen del barri.
Les primeres cases s'hi van construir al començament del segle xx al carrer del Gall (avui carrer del Germà Joaquim), que sortint de la carretera de Montcada resseguia el marge esquerre del torrent de Vallparadís. La trama actual del barri es va anar configurant arran de la creació de la parròquia de Sant Josep el 1932. S'hi van edificar les típiques cases angleses de planta baixa i pis.

## Referències

* 1 2 «Can Palet». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 4 desembre 2022].
* 1 2 Anuari estadístic 2021. Ajuntament de Terrassa [Consulta: 4 desembre 2022].
* ↑ «Can Palet de la Quadra de Vallparadís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 octubre 2014].

## Bibliografia

* Recull de Records del Barri de Can Palet (pdf). Terrassa: El llibre de la vida – Ajuntament de Terrassa, 2018, p. 28.

## Enllaços externs

* Associació de Veïns de Can Palet Arxivat 2006-08-22 a Wayback Machine.
# Gunnar Tallberg

Gunnar Tallberg (Hèlsinki, 23 de desembre de 1881 - Hèlsinki, 27 d'agost de 1931) va ser un regatista finlandès que va competir a començaments del segle xx. Era germà de Bertil Tallberg.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de bronze en la categoria de 8 metres del programa de vela. Tallberg navegà a bord del Lucky Girl junt a Arthur Ahnger, Emil Lindh, Bertil Tallberg i Georg Westling.

## Referències

* 1 2 «Gunnar Tallberg Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 20 d’abril 2010. [Consulta: 22 febrer 2017].
# Sanjaq de Smederevo

El sanjaq de Smederevo (en serbi: Smederevski Sandžak o Смедеревски санџак, en turc: Semendire Sancağı), conegut també com a baixanat de Belgrad des de 1521, va ser un sanjaq -una divisió administrativa de l'Imperi Otomà-, que va existir entre el segle XV i principis del segle xix. Estava localitzat al territori actual de la Sèrbia central (Sèrbia).

## Història

El Sanjaq de Smederevo va ser format després de la caiguda del Despotat de Sèrbia el 1459, i la seva seu administrativa estava a Smederevo. Després que l'Imperi Otomà conquistés Belgrad, el 1521, la seu administrativa del sandjak va ser traslladada a aquesta ciutat. El primer sandjakbey o màxim mandatari del sandjak, va ser Ali Beg Mihaloglu En l'època en la qual va tenir lloc la batalla de Mohács, Kučuk Bali-beg, era sandjakbey de Smederevo.
El sanjaq de Smederevo va ser ocupat pels Habsburg en els anys de 1718-1739 però, amb el Tractat de Belgrad, la regió va ser cedida a l'Imperi Otomà. No obstant això el centre de la regió va estar sota regnat austríac, ja que va ser abandonat pels otomans i Smederevo (Semendire) va ser el centre administratiu. Tanmateix, Belgrad eventualment va arribar a ser la seu d'una pasha amb el títol de visir i el Sandjak començar a fer referència com el Pashaluk de Belgrad, encara que es va seguir anomenant sandjak de Smederevo en documents oficials.
Des de 1789 fins a 1791, Belgrad va estar de nou sota regnat austríac i, a principi del segle xix, el Primer Aixecament Serbi va començar al Sandjak.

## Referències

* ↑ Škrijelj, Redžep. Istoričari Stojan Novaković i Milenko Vukićević su postavili hipotezu da je Đerzelez Alija u stvari Ali-beg, prvi sandžak-beg Smedereva (Semendere) i Srbije po padu Despotovine (1459) (en serbi), 2005, p. 156 [Consulta: 28 novembre 2012].
* ↑ Peçevî, İbrahim (2000) (in Serbian). Historija: 1520-1576. El-Kalem. ""Brat je Kučuk bali-bega koji je u vreme Mohačke bitke bio beg Smedereva."" Consultat el 28 de novembre de 2012

## Vegeu també

* Sanjak de Novi Pazar
* Sandžak

## Enllaços externs

* Mapa del Sanjak Arxivat 2013-09-29 a Wayback Machine.
* Ampliación del territorio serbio hasta 1913 Arxivat 2007-10-25 a Wayback Machine.
# Kalobatip

Els kalobatips (Kalobatippus) són un gènere extint de mamífers perissodàctils de la família dels èquids que visqueren a Nord-amèrica des de l'Oligocè superior i el Miocè inferior, fa entre 18,5 i 24,8 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a Califòrnia, Nebraska, Oregon, Texas i Wyoming (Estats Units). Els representants d'aquest grup pesaven entre 75 i 160 kg i tenien els metàpodes llarguíssims. Eren animals brostejadors dotats de dents de corones més altes que en els miohips. El nom genèric Kalobatippus significa ‘cavall xanquer’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Kalobatippus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 22 novembre 2024].
* ↑ Prins i Gordon, 2023, «The Miocene Browsing Horses: Another Way to Be a Successful Large Equid» (C. M. Janis, E. Franklin, C. N. Baird i J. Tyler).

## Bibliografia

* Prins, H. H. T.; Gordon, I. J. The Equids: A Suite of Splendid Species (en anglès). Springer, 2023. ISBN 978-3-031-27144-1.