OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bob Kane

Bob Kane (Nova York, 24 d'octubre de 1915 - Los Angeles, 3 de novembre de 1998) fou un autor de còmics novaiorqués, creador l'any 1939 —junt amb Bill Finger— del personatge de Batman per a DC Comics, encara que, en el contracte signat amb DC, Kane figurava com a l'únic autor. Finger i Kane també s'atribuïren la creació del seu principal antagonista, el Joker, que els historiadors acrediten a Jerry Robinson.
El pare de Kane, que treballava en el New York Daily News, portava tots els dies una còpia del diari a casa i Bob, amb deu anys, copiava les tires còmiques a la perfecció. Company d'educació secundària de Will Eisner, amb el qual col·laborà en la publicació de llur institut, l'any 1936 ambdós entraren a treballar en la revista WOW What a Magazine!, dirigida per Jerry Iger: A Kane no li agradava treballar en equip, qualitat indispensable per als altres dos, així que ho feu com a col·laborador extern fins que començà a treballar per a Vin Sullivan com a reomplidor de vinyetes fins que conegué a Bill Finger, sabater de professió però escriptor de vocació, el qual acceptà col·laborar com a guionista de les seues obres.
L'any 1938, Kane començà a dibuixar vinyetes d'humor per a DC. La creació del Batman fou un encàrrec de Detective Comics per a competir amb el Superman d'Action Comics: la idea d'un «home-ratpenat» l'hauria tinguda Kane en entrar-li una rata penada per la finestra de l'estudi; els dibuixos de l'Orthopter de Leonardo da Vinci haurien contribuït al disseny del personatge.
Segons l'historiador Marc Tyler Nobleman, l'única contribució de Kane hauria sigut la idea inicial i un esbós del vestit que, en acabant, Bill Finger s'encarregà de perfilar com a guionista mentre ell s'encarregava del dibuix; en acabant, quan començà a haver molt de volum de treball, Kane contractà altres dibuixants no acreditats: de fet, fins 2015 Kane sempre aparegué com l'únic creador de Batman, un tracte de favor que DC li concedí quan els creadors de Superman, Jerry Siegel i Joe Shuster, volgueren comptar amb ell per a una demanda conjunta pels drets d'explotació de llurs superherois, però Kane els traí davant la companyia

## Referències

* ↑ Bernat Salvà «‘Star Wars', la saga més taquillera de la història». El Punt Avui, 26-09-2017 [Consulta: 24 octubre 2017].
* ↑ «Els 10 còmics més cars de la història». El Món, 26-03-2013. Arxivat de l'original el 24 d'octubre 2017. [Consulta: 24 octubre 2017].
* ↑ Anna Abella. «Coses que potser no saps sobre Batman». El Periódico, 25-07-2017. [Consulta: 30 octubre 2017].
* ↑ «Mor Jerry Robinson, el pare del Jòquer». Ara, 09-12-2011 [Consulta: 24 octubre 2017].
* 1 2 EFE «Larga vida a Batman (y a Bob Kane)» (en castellà). El Mundo. EFE, 23-10-2015 [Consulta: 29 octubre 2017].
* ↑ Armand Cardona. «Centenari Will Eisner». Un mar de lletres. Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, 06-03-2017. [Consulta: 24 octubre 2017].
* ↑ Pedro García. «En las sombras Bob Kane I» (en castellà). Un tebeo con otro nombre, 02-08-2010. [Consulta: 3 novembre 2017].
* ↑ Marc López-Roig; Jordi Serra Cobo. Ratpenats. Ciència i mite. Universitat de Barcelona, 27 febrer 2009, p. 118. ISBN 9788447533442 [Consulta: 27 octubre 2017].
# Larry Niven

Larry Niven (nascut el 1938) és un autor de ciència-ficció famós per la seva sèrie Ringworld, guanyadora dels principals premis del gènere, com ara el Premi Nebula, el Premi Hugo o el Locus. Graduat en matemàtiques, als seus llibres barreja conceptes científics i polítics amb l'aventura, dins el subgènere conegut com a ciència-ficció "dura". Alguns dels temes de les seves obres giren al voltant del viatge en l'espai, l'astronomia i l'enginyeria, la relació pacífica entre races i espècies o els usos racionals de l'energia.

## Referències

* ↑ «Larry Niven», 1971. [Consulta: 30 març 2014].
* ↑ «Pàgina oficial». [Consulta: 30 març 2014].
# La Nostra Terra

La Nostra Terra fou una revista mensual publicada a Palma de gener de 1928 a juny de 1936, per iniciativa de Francesc Vidal Burdils i Antoni Salvà i Ripoll. Era redactada íntegrament en català.

## Direcció i administració

Fins a l'abril de 1928 va ser dirigida per Francesc Vidal Burdils. En traslladar-se aquest a viure a Barcelona el substituí Antoni Salvà Ripoll. En la gestió de la revista hi participaren de manera activa Jaume Busquets i Estanislau Pellicer. Tot i això, s'ha remarcat la forta influència ideològica de Joan Pons i Marquès, en estreta relació amb Miquel Ferrà. Les funcions d'administració, inicialment les va fer Jaume Busquets. Del gener al maig de 1930 apareix el nom del llibreter Joan Ferrer Serra, el qual va ser substituït pel psiquiatra Joan Ignasi Valentí fins a l'agost de 1935. Llavors se'n va fer càrrec l'advocat Antoni Ignasi Alomar. A partir de 1930, esdevengué l'òrgan de premsa de l'Associació per la Cultura de Mallorca.

## El contingut

Sense esser una publicació política, defensà sempre l'autonomisme balear, tot partint del supòsit que cada illa balear, amb la seva pròpia personalitat, integrava la nacionalitat catalana. Es convertí en l'exponent de l'ideari i de l'estètica noucentista i fou considerada portaveu de l'Escola Mallorquina. Incloïa articles d'investigació, crítiques d'art i de literatura, poesia i prosa de creació. S'hi publicaren estudis sobre Søren Kierkegaard, traduccions d'Ernst Robert Curtius i Le Corbusier, crítiques musicals d'Ígor Stravinski, de Paul Hindemith i de Béla Bartók. Hi publicaren Guillem Colom, Miquel Dolç, Miquel Ferrà, Salvador Galmés, Rafel Ginard, Bartomeu Rosselló-Pòrcel, Llorenç Villalonga i Marià Villangómez.

## Enllaços externs

* Digitalització disponible al portal ARCA (Arxiu de Revistes Catalanes Antigues)
* Referència

## Referències

* ↑ Joan Ferrer Serra (Palma, 1885-1942). Va ser professor de l'Escola Nornmal i va fer part del Centre Autonomista de Mallorca
* ↑ MESTRE i SUREDA, Bartomeu. Vindicació de La Nostra Terra. A. "La Nostra Terra". Edició facsímil./1. Palma/Pollença: El Gall Editor i Institut d'Estudis Baleàrics, 2009
# George Cloutier

George Cloutier (Pembroke, Ontario, 16 de juliol de 1876 - Kenora, Ontario, 20 d'abril de 1946) va ser un jugador de lacrosse canadenc que va competir a principis del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla d'or en la competició per equips de Lacrosse, com a membre de l'equip Shamrock Lacrosse Team.

## Referències

* ↑ «George Cloutier Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de novembre 2012. [Consulta: 12 octubre 2015].
# Natalia Razumova

Natalia Nikolaievna Razumova (rus: Наталья Николаевна Разумова) (Iekaterinburg, 21 de novembre de 1961) és una exjugadora de voleibol de Rússia. Va ser internacional amb la Selecció femenina de voleibol de la Unió Soviètica. Va competir en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 a Moscou en els quals va guanyar la medalla d'or i va jugar els cinc partits.

## Referències

* ↑ «Nataliya Razumova Bio, Stats, and Results» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 6 desembre 2017].
# Patrick Brennan

Patrick Joseph "Paddy" Brennan (Irlanda, 29 de juliol de 1877 - Quebec, 1 de maig de 1961) va ser un jugador de Lacrosse irlandès de naixement, però canadenc d'adopció, que va competir a principis del segle xx. El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla d'or en la competició per equips de Lacrosse, com a membre de l'equip canadenc. A banda se sap que va estar afiliat al Shamrock Lacrosse Club.

## Referències

* ↑ «Paddy Brennan Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de novembre 2012. [Consulta: 18 novembre 2015].
# Stuart Laidlaw

Stuart Laidlaw (Havelock, Ontario, 2 de març de 1877 - Vancouver, Colúmbia Britànica, 22 de novembre de 1960) va ser un jugador de lacrosse canadenc que va competir a principis del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla d'or en la competició per equips de Lacrosse, com a membre de l'equip Shamrock Lacrosse Team.

## Referències

* ↑ «Stuart Laidlaw Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2012. [Consulta: 12 octubre 2015].
# William Passmore

William Thomas Passmore (Saint Louis, Missouri, 6 de setembre de 1882 - Saint Louis, 9 de maig de 1955) va ser un jugador de lacrosse estatunidenc que va competir a principis del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla de plata en la competició per equips de Lacrosse, com a membre de l'equip St. Louis Amateur Athletic Association. Era germà del també jugador de lacrosse George Passmore.

## Referències

* 1 2 «William Passmore Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de novembre 2012. [Consulta: 12 octubre 2015].
# Élie Blanchard

Joseph Élie Blanchard (Montreal, Quebec, 3 d'agost de 1881 - ibíd., 12 de desembre de 1941) va ser un jugador de lacrosse quebequès que va competir a principis del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla d'or en la competició per equips de Lacrosse, com a membre de l'equip Shamrock Lacrosse Team.

## Referències

* ↑ «Élie Blanchard Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 12 octubre 2015].
# Emily Greene Balch

Emily Greene Balch (Boston, EUA 1867-Cambridge 1961) fou una sindicalista estatunidenca, escriptora i pacifista, que va rebre el Premi Nobel de la Pau el 1946, compartit amb John Raleigh Mott.

## Orígens i estudis

Nascuda al barri jamaicà de la ciutat de Boston el 8 de gener de 1867, dintre d'una família acomodada, va ser una de les primeres persones a graduar-se al Bryn Mawr College el 1889. Va continuar estudiant sociologia i econòmiques a Europa i als Estats Units, i el 1896 va ingressar a la Facultat del Wellesley College, i l'any 1913 es va convertir en professora d'econòmiques i sociologia.

## Activisme social

Durant la Primera Guerra Mundial va ajudar a fundar la Lliga Internacional de les Dones per la Pau i la Llibertat i va fer campanya contra l'entrada dels Estats Units en el conflicte armat.
A causa de les seves activitats pacifistes la Universitat de Wellesley li va rescindir el contracte, i es va convertir en editora de The Nation, una revista de notícies liberal molt coneguda. Emily es va convertir en quàquera el 1920, i mai es va casar.
El 1946 fou recompensada amb el Premi Nobel de la Pau, juntament amb John Raleigh Mott, pels seus treballs pacifistes i integradors com a presidenta internacional honorària de la Lliga Internacional de les Dones per la Pau i la Llibertat.
Morí el 9 de gener de 1961, en el seu retir a la ciutat nord-americana de Cambridge.

## Enllaços externs

* «Emily Greene Balch» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# ISO 3166-2:BJ

ISO 3166-2:BJ és el subconjunt per a Benín de l'estàndard ISO 3166-2, publicat per l'Organització Internacional per Estandardització (ISO) que defineix els codis de les principals subdivisions administratives.
Actualment per a Benín, l'estàndard ISO 3166-2, està format per 12 departaments.
Cada codi es compon de dues parts, separades per un guió. La primera part és BJ, el codi ISO 3166-1 alfa-2 per a Benín. La segona part són dues lletres.

## Codis actuals

Els noms de les subdivisions estan llistades segons l'ISO 3166-2 publicat per la "ISO 3166 Maintenance Agency" (ISO 3166/MA).
| Codi | Nom de la subdivisió (fr) |
| BJ-AL | Alibori |
| BJ-AK | Atakora |
| BJ-AQ | Atlantique |
| BJ-BO | Borgou |
| BJ-CO | Collines |
| BJ-DO | Donga |
| BJ-KO | Kouffo |
| BJ-LI | Litoral |
| BJ-MO | Mono |
| BJ-OU | Ouémé |
| BJ-PL | Planell |
| BJ-ZO | Zou |

## Vegeu també

* Organització territorial de Benín

## Enllaços externs

* ISO Online Browsing Platform: BJ (Plataforma Online d'Exploració ISO: BJ) (anglès)
* Divisions administratives de Benín, Statoids.com (anglès)
# ISO 3166-2:BZ

ISO 3166-2:BZ és el subconjunt per a Belize de l'estàndard ISO 3166-2, publicat per l'Organització Internacional per Estandardització (ISO) que defineix els codis de les principals subdivisions administratives.
Actualment per a Belize l'estàndard ISO 3166-2 està format per 6 districtes.
Cada codi es compon de dues parts, separades per un guió. La primera part és BZ, el codi ISO 3166-1 alfa-2 per a Belize. La segona part són dues o tres lletres.

## Codis actuals

Els noms de les subdivisions estan llistades segons l'ISO 3166-2 publicat per la "ISO 3166 Maintenance Agency" (ISO 3166/MA).
| Codi | Nom de la subdivisió (ca) |
| BZ-BZ | Belize |
| BZ-CY | Cayo |
| BZ-CZL | Corozal |
| BZ-OW | Orange Walk |
| BZ-SC | Stann Creek |
| BZ-TOL | Toledo |

## Enllaços externs

* ISO Online Browsing Platform: BZ (Plataforma Online d'Exploració ISO: BZ) (anglès)
* Districtes de Belize, Statoids.com (anglès)
# Ieixivà Har Hamor

La Ieixivà Har Hamor (en hebreu: ישיבת הר המור) és una ieixivà sionista religiosa situada a la ciutat de Jerusalem, va ser fundada en 1998 com una branca de la Ieixivà Mercaz HaRav Kook.

## Lideratge

El president de la ieixivà és el Rabí Tzvi Tau, i els seus altres líders són els rabins Amiel Sternberg i Mordechai Sternberg. Actualment hi ha al voltant de 450 estudiants. Molts d'ells estan casats, i l'edat mitjana dels estudiants és més alta que a les altres ieixives sionistes religioses.
El nom del seminari significa "muntanya de la mirra", i es basa en el Càntic dels Càntics 4:6, en una frase que en la tradició jueva es refereix a la Muntanya del Temple. La ieixivà va ser fundada com una escissió de la Ieixivà Mercaz HaRav Kook.

## Història

La ieixivà es va fundar quan un grup de rabins, encapçalats pel Rabí Tau, es van separar de la Ieixivà Merkaz Harav Kook. El motiu de la separació va ser un desacord entre el Rabí Avraham Shapira, el cap de la Ieixivà Mercaz HaRav, i el Rabí Tau, sobre el millor enfocament per a l'educació de la Torà. La causa immediata va ser l'oposició del Rabí Tau a la creació d'una escola de professors en la ieixivà, la qual cosa, en la seva opinió, perjudicaria la puresa de l'aproximació de la ieixivà a l'estudi de la Torà. Hi havia molta tensió entre els dos caps en aquest moment, però ha minvat amb el temps. Aquesta va ser la primera vegada que una ieixivà religiosa sionista es va dividir.

## Ubicació

La ieixivà ha estat situada en diversos indrets situats a diversos barris de la ciutat de Jerusalem: a Kiryat Menachem, després a Bayit Vegan, i després en 2008 a Kiryat HaYovel. La ieixivà es va mudar a un edifici permanent de nova construcció que està situat al barri de Har Homa a l'agost de 2017.

## Ideologia

La ieixivà segueix els ensenyaments del Rabí Abraham Isaac Kook i el seu fill el Rabí Tzvi Yehuda Kook. Té un enfocament sionista que veu una santedat especial en la institució de l'Estat d'Israel, que el Rabí Kook (el major) va anomenar "el tron de Déu al món". La ieixivà està al capdavant d'una sèrie d'institucions que també estan connectades amb el Rabí Tau, que en conjunt es coneixen com les ieixives que segueixen la línia. A més de l'estudi del Talmud babilònic amb els comentaristes tradicionals (els Rixonim i els Acharonim), la yeshivá posa una especial èmfasi en l'estudi del pensament jueu, segons l'enfocament del Rabí Kook. Els estudiants solen servir a l'Exèrcit israelià al programa Hesder ieixivà, com fan els estudiants de la Ieixivà Mercaz Harav Kook.

## Referències

* ↑ שיימן, צבי «אלפים בחנוכת בית המדרש החדש של הר המור -» (en he). www.srugim.co.il, 22-08-2017 [Consulta: 23 agost 2017].
# Ruellia tuberosa

La Ruellia tuberosa, és una espècie d'angiosperma de la família de les acantàcies. Es pot trobar de manera nativa a l'Amèrica Central, encara que actualment s'ha naturalitzat a molts països tropicals del sud i sud-est asiàtic.
Algunes espècies de papallones, com la junonia lemonias o la junonia genoveva, s'alimenten de les fulles d'aquesta planta.

## Descripció i propietats

És una petita planta biennal d'arrels tuberoses fusiformes gruixudes i de flors violetes en forma d'embut. El fruit és d'uns dos centímetres i conté una càpsula llarga sèssil amb 20 llavors.
La Ruellia tuberosa es pot trobar en ambients humits i ombrívols, però creix preferentment als herbassars i a les vores de les carreteres, sovint com a mala herba en camps de conreu, i també en hàbitats xeròfils i ruderals.
En la medicina popular i en l'aiurveda es creu ser diürètica, antidiabètica, antipirètica, analgèsica, antihipertensiva i gastroprotectora, i s'ha fet servir per a tractar la gonorrea.

## Referències

* ↑ «Yang Mekar ditamanku». mekarditamanku.blogspot.com. [Consulta: 16 març 2018].
* ↑ Jeannette Allsopp, Dictionary of Caribbean English usage, University of the West Indies Press, 2003, ISBN 978-976-640-145-0
* ↑ (http://www.hear.org/pier/), Pacific Island Ecosystems at Risk project (PIER). «Ruellia tuberosa: info from PIER (PIER species info)». www.hear.org. [Consulta: 16 març 2018].
* ↑ Graveson, Roger. «Ruellia tuberosa». www.saintlucianplants.com. Arxivat de l'original el 22 de maig 2023. [Consulta: 16 març 2018].
* ↑ H. Panda, Handbook On Ayurvedic Medicines With Formulae, Processes And Their Uses, National Institute of Industrial Research, 2002, ISBN 81-86623-63-9
* ↑ Lans C.A., Ethnomedicine as used in Trinidad and Tobago for urinary problems and diabetes mellitus; J. Ethnobiol.
# Valentín Iglinski

Valentín Guennàdievitx Iglinski (en rus: Валентин Геннадьевич Иглинский; 12 de maig de 1984) és un ciclista kazakh que fou professional entre el 2004 i el 2014. El seu germà Maksim també és ciclista professional.
A finals del 2008 quedà sense equip, per la qual cosa el 2010 va córrer amb la seva selecció nacional, aconseguint 11 victòries. El 2013 fitxa per l'equip francès AG2R La Mondiale, i en finalitzar la temporada torna a l'Astana Qazaqstan Team.
El 10 de setembre de 2014 es va anunciar que havia donat positiu per EPO durant la disputa de l'Eneco Tour. El ciclista va admetre el consum d'aquesta substància pel seu propi compte. L'Astana Qazaqstan Team el va acomiadar immediatament i la Federació de Ciclisme del Kazakhstan el va suspendre per 4 anys.
En el seu palmarès destaquen dues edicions del Tour de Hainan i diverses victòries d'etapa, la majoria de les quals les ha aconseguit en proves de l'UCI Àsia Tour.

## Palmarès

* 2006
** Vencedor d'una etapa al Tour de Hainan
* 2007
** Vencedor de 2 etapes a la Volta al Japó
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Bulgària
* 2008
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Loir-et-Cher
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Navarra
* 2009
** 1r al Tour de Kumano i vencedor de 3 etapes
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a Sèrbia
** Vencedor de 2 etapes a la Volta al llac Qinghai
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Bulgària
** Medalla de bronze en la cursa en línia dels Campionats d'Àsia
* 2010
** 1r al Tour de Hainan i vencedor d'una etapa
* 2011
** 1r al Tour de Hainan i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Turquia

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2010. Abandona (11a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2010. 153è de la classificació general

## Referències

* ↑ Ag2r cierra dos fichajes más para luchar por el World Tour biciclismo.com
* ↑ Valentin Iglinskiy admite su dopaje y es expulsado del Astana
* ↑ Iglinsky, positivo por EPO
* ↑ Valentin Iglinskiy (Astana), sancionado cuatro años biciciclismo.com
* ↑ Iglinskiy cuatro años de suspensión y expulsado del Astana Mundo Deportivo

## Enllaços externs

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
# Jure Kocjan

Jure Kocjan (Ljubljana, 18 d'octubre de 1984) és un ciclista eslovè, professional des del 2005. En el seu palmarès destaca el Gran Premi Pino Cerami i el Gran Premi ciclista de Saguenay.
Al febrer de 2016, va ser suspès provisionalment per l'UCI per un positiu ocorregut el març de 2012.

## Palmarès

* 2005
** Vencedor d'una etapa a la Jadranska Magistrala
* 2006
** 1r al Tour de Voivodina
* 2008
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Cuba
** Vencedor d'una etapa a la Volta al llac Qinghai
* 2009
** Vencedor d'una etapa a l'Étoile de Bessèges
** Vencedor de 2 etapes a la Volta al llac Qinghai
* 2010
** 1r al Gran Premi Pino Cerami
* 2012
** Vencedor de 2 etapes al Tour del Llemosí
* 2014
** 1r al Gran Premi ciclista de Saguenay i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a la Independència Nacional
* 2005
** Vencedor d'una etapa al Tour de Utah

## Referències

* ↑ «Jure Kocjan, suspendido por un positivo con EPO... de 2012». biciciclismo.com, 01-02-2016 [Consulta: 23 abril 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclingarchives.com
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Rúbino

Rúbino (en rus: Рубино) és un poble de l'óblast de Kémerovo, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 195 habitants, pertany al districte de Mariïnsk.

## Referències

* ↑ «Определение высоты над уровнем моря по координатам». latlong.ru. Arxivat de l'original el 2018-08-26. [Consulta: 24 març 2014].
# Rüdiger Neitzel

Rüdiger Neitzel (Solingen, 16 de març de 1963) és un jugador d'handbol alemany, ja retirat, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1984 va formar part de la selecció de la República Federal Alemanya que va guanyar la medalla d'argent a les Olimpíades de Los Angeles. Hi va jugar tots sis partits, i va marcar tretze gols. Amb la selecció alemanya jugà un total de 124 partits i va marcar 334 gols.
A nivell de clubs jugà al VfL Gummersbach i TSV Milbertshofen. Amb el Gummersbach guanyà la lliga alemanya de 1985 i 1988 i la copa de 1985, mentre amb el Milbertshofen guanyà la copa de 1991 i la Recopa d'Europa de 1992.
Va estudiar medicina a Colònia, especialitzant-se en ortopèdia i medicina esportiva.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Rüdiger Neitzel». [Consulta: 25 febrer 2024].
* ↑ «Rüdiger Neitzel tauschte Trikot gegen weißen Kittel». Nachrichten List Online, 14-01-2016. Arxivat de l'original el 2 March 2016. [Consulta: 21 febrer 2016].
* ↑ «Pro U | MVZ für Orthopädie und Unfallchirurgie in München» (en alemany). [Consulta: 25 febrer 2024].
* ↑ «Team - Dr. med. Rüdiger Neitzel - Facharzt für Orthopädie, Sportorthopädie und Sporttraumatologie». Pro U. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 21 febrer 2016].
# Olga Solovova

Olga Anatolievna Solovova (rus: Ольга Анатольевна Соловова) (Ussuriïsk, 22 de juny de 1953) és una exjugadora de voleibol de Rússia. Va ser internacional amb la Selecció femenina de voleibol de la Unió Soviètica. Va competir en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 a Moscou en els quals va guanyar la medalla d'or i va jugar els cinc partits.

## Referències

* ↑ «Olga Solovova Bio, Stats, and Results» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-04-18. [Consulta: 7 desembre 2017].