OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bengasi

Bengasi o Benghazi (àrab: بنغازي, Binḡāzī, pronunciació (?·pàg.)) és la segona ciutat de Líbia i principal ciutat de la Cirenaica. És també una municipalitat. La seva població és de 660.147 (2004), que s'eleva a uns 950.000 amb la rodalia. La ciutat disposa d'un aeroport internacional de nom Benina.

## Història

Fou fundada al segle v aC i anomenada Hespèrides o Hesperis (Euespèrides o Euhespèride, data tradicional el 446 aC). Hespèrides fou la ciutat més occidental de la Pentàpolis Cirenaica, a l'extrem est del gran Sirtis, a un promontori anomenat Pseudopenias i prop del riu Lathon. El 249 aC, sota els Ptolomeus, fou reanomenada Berenice (Berenike), en honor de Berenice filla del rei Magas de Cirene i esposa de Ptolemeu III Evergetes]. Tenia una important colònia jueva.) Justinià I la va restaurar després d'haver patit destruccions pels atacs dels vàndals i amazics. El mateix emperador hi va construir uns banys. Sota els romans va esdevenir el principal centre de la Cirenaica, però va començar a decaure al segle iii i al segle vii era només un llogaret. Sota els àrabs va portar el nom Barnik, derivat de Berenice.
El segle xv tripolitans de Zliten i Misrata van emigrar a la zona i van fer sorgir la nova ciutat. El seu nom actual deriva del santó i benefactor "Sidi Ghazi", mort el 1450 (Ben Ghazi vol dir "Fills de Ghazi"). A un portolà al segle xvi apareix com Marza ibn Ghazi. El 1858 i 1874 va patir plagues de pesta bubònica. El 1897 s'hi van establir turcs de Creta, jueus de Tripolitana i altres emigrants i va passar de 5.000 a 15.000 habitants incloent uns mil italians i maltesos i 2.500 jueus. Quan els italians hi van desembarcar el 1911 tenia 19.000 habitants i era capital d'un wilayat otomà i després ho fou de la província oriental de la colònia de Líbia. L'establiment de vies fèrries després de 1931 la va comunicar amb Soluk (al sud a 56 km) i amb al-Mardj (a l'est a 108 km). El 1938 tenia 66.800 habitants, dels quals 22.000 eren italians, i el seu port era el més actiu del territori. Bombardejada pels aliats el 1942, els italians la van abandonar (1943). El 1951 fou residència del rei de la unió federal de Líbia i capital de Cirenaica. El 1954 tenia 63.000 habitants, quasi tots musulmans. Va patir un atac aeri americà el 15 d'abril de 1986, en revenja per un suposat finançament libi del terrorisme.
Durant la Revolució Líbia de 2011 va ser la seu del Consell Nacional de Transició.

## Galeria d'imatges

* Moderna Bengasi
* Vella Bengasi
* Camp militar a El-Berka

## Referències

* ↑ «Libya: Benghazi; a Beautiful Libyan City». Arxivat de l'original el 2009-02-24. [Consulta: 27 novembre 2008].
* ↑ «Benghazi». Arxivat de l'original el 2006-10-21. [Consulta: 27 novembre 2008].

## Enllaços externs

* Bengasi - Lloc web oficial
# Al-Nasr SC Bengasi

L'Al-Nasr SC Bengasi (àrab: النصر, an-Naṣr) és un club de futbol libi de la ciutat de Bengasi. Al-Nasr significa ‘la Victòria’.

## Palmarès

* Lliga líbia de futbol:
** 1987, 2018, 2024
* Copa líbia de futbol:
** 1997, 2003

## Referències

* ↑ «Lybia - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Lybia - List of Cup Finals». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Informació del club
# Aldona Česaitytė-Nenėnienė

Aldona Česaitytė-Nenėnienė (Daugirdai, 13 d'octubre de 1949 - Kaunas, 3 d'abril de 1999) fou una jugadora d'handbol lituana que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla d'or en la competició d'handbol. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, revalidà la medalla d'or en la competició d'handbol.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món d'handbol de 1978. A nivells de clubs jugà al Žalgiris Kaunas entre 1971 i 1982, amb qui guanyà la lliga lituana de 1978, 1980 i 1982 i la Copa Soviètica de 1982.

## Referències

* ↑ «Aldona Česaitytė-Nenėnienė Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 26 octubre 2019].
* ↑ Нененене – гандбольный Черенков (rus)
# Carn vermella

La carn vermella és la carn que és de color vermell quan és crua i més fosca quan es cuina. En les ciències de la nutrició, inclou la carn de la majoria de mamífers adults i cert aviram (p. ex. ànecs).
Aporta proteïnes, ferro i vitamina B₁₂, a més de minerals que varien segons l'espècie i la part de l'animal. Consumir carn vermella augmenta el risc de patir càncer de còlon, malalties cardiovasculars i obesitat. La quantitat recomanada per als adults és de dues o tres racions de carn vermella al mes.

## Referències

* ↑ Gallardo, À. «L'OMS lliga el càncer amb l'embotit i la carn vermella processada». El Periódico, 27-10-2015. [Consulta: 6 desembre 2015].
* ↑ Hierro, C. «¿S'ha de desterrar la carn?». El Periódico, 01-12-2015. [Consulta: 6 desembre 2015].
# Rover Company

La Rover Company (The Rover Company Limited), més coneguda simplement com a Rover, fou una marca i empresa fabricant d'automòbils anglesa amb seu a Solihull, Warwickshire. La marca, i especialment després de la Segona Guerra Mundial, va tindre fama d'automòbils potents i elegants. Rover també va produir la gama Land Rover des de l'any 1948, la qual donà a llum el model Range Rover l'any 1970, resultant ambdós models els majors èxits de la marca i esdevenint l'any 1978 part d'una marca independent.
Rover fou venuda a Leyland Motors l'any 1967, la qual ja havia adquirit Standard-Triumph set anys abans. Inicialment, Rover va mantindre un relatiu nivell d'autonomia dins del conglomerat Leyland, però per a l'any 1978, Leyland (llavors ja British Leyland (BL), va entrar en un greu procés de dificultats econòmiques, acabant nacionalitzada pel govern britànic. Molts dels actius de la Rover Company van ser tranferits llavors a una nova empresa, la Land Rover Limited, mentre que la marca Rover va continuar sent utilitzada en altres productes de la BL, en concret, en models derivats de la companyia japonesa Honda. No obstant això, Rover esdevindria la marca més prolífica de la BL i, finalment, donaria nom al conglomerat sorgit l'any 1986 i conegut com a grup Rover, el qual va estar integrat per les marques MG, MINI i Land Rover fins que el grup fou trencat per BMW l'any 2000.
Actualment, la marca Rover es troba inactiva i és propietat de la seua, de facto, companyia successora: Jaguar Land Rover, propietat de l'empresa índia Tata Motors, que segueix produint a la planta de Rover a Solihull.

## Models

* 8 (1904-1925)
* 6 (1905-1910)
* 10/12 (1906-1907)
* 16 (1906-1910)
* 20 (1906-1910)
* 12 (1905-1948)
* 15 (1908-1911)
* 18 (1912-1913)
* 6/21 (1922-1923)
* 9/20 (1924-1927)
* 14/45 (1925-1927)
* 16/50 (1926-1929)
* Light Six (1929-1930)
* 10 (1927-1947)
* 2-Litre (1927-1932)
* Meteor (1932-1934)
* Scarab (1932-1932)
* Land Rover (1948-1978)
* P3 (1948-1949)
* P4 (1949-1964)
* P5 (1958-1973)
* P6 (1963-1976)
* Range Rover (1969-1978)
* SD1 (1976-1986)
* Quintet (1983-1985)
* 200/25 (1984-2005)
* 416i (1985-1989)
* 800 (1986-1999)
* Mini (1986-2000)
* 100 (1990-1998)
* 400/45 (1990-2005)
* 600 (1993-1999)
* 75 (1999-2005)
* CityRover (2003-2005)
* Streetwise (2003-2005)
* Commerce (2003-2005)

## Referències

* ↑ Chris Brady & Andrew Lorenz. End of the Road: The Real Story of the Downfall of Rover. Prentice Hall, 2005. ISBN 0-273-70653-5.
* ↑ Doran, James «Ford pays £6m for Rover marque». The Times, 19-09-2006 [Consulta: 19 setembre 2006]. Arxivat 2020-07-19 a Wayback Machine.
* ↑ Kirill Ougarov (2008-03-28). «Tata gets trio of Brit marque names as part of JLR buy». Motor Trend (Source Interlink Media).
* ↑ «Case details for Trade Mark 35242». Crown (UK Government). [Consulta: 24 gener 2018].
* ↑ «Trade Mark Number UK00000035242». Crown (UK Government). Arxivat de l'original el 2018-01-23. [Consulta: 24 gener 2018].
# Rawson Marshall Thurber

Rawson Marshall Thurber (San Francisco, 9 de febrer de 1975) és un cineasta i actor estatunidenc.

## Infantesa

Thurber va néixer a San Francisco, Califòrnia. És fill de l'advocat Marshall Thurber.
Es va graduar l'any 1997 a l'Union College (Schenectady, Nova York), on va ser membre de la fraternitat Delta Upsilon i va jugar dos anys de receptor a l'equip de futbol. També és un graduat del Programa de producció Peter Stark a l'USC.

## Filmografia

| Any | Títol | Director | Guionista | Productor |
| 2004 | Dodgeball: A True Underdog Story | Sí | Sí | No |
| 2008 | The Mysteries of Pittsburgh | Sí | Sí | Sí |
| 2013 | We're the Millers | Sí | No | No |
| 2016 | Central Intelligence | Sí | Sí | No |
| 2018 | Skyscraper | Sí | Sí | Sí |
| 2021 | Red Notice | Sí | Sí | Sí |
Com actor
| Any | Títol | Paper |
| 2004 | DodgeBall: A True Underdog Story | Homòfob desagradable de Las Vegas |
| 2007 | The Nines | Convidat de la nit del joc |
| 2010 | Easy A | Tiu dels Quiznos |
| 2013 | We're the Millers | La guàrdia fronterera definitiva |
| 2015 | The Wedding Ringer | Polícia |
| 2016 | Central Intelligence | |
| 2022 | Chip 'n Dale: Rescue Rangers | Venedor Voltron |

## Referències

* ↑ Lee, Chris «From reward to risk» (en anglès). Los Angeles Times, 20-01-2008 [Consulta: 5 gener 2018].
* ↑ «F. Marshall Thurber #47196».
* ↑ «Rawson Thurber '97 is creator of Dodgeball» (en anglès). Union College News Archives, 29-06-2004 [Consulta: 5 gener 2018].
# ISO 3166-2:BD

ISO 3166-2:BD és el subconjunt per a Bangladesh de l'estàndard ISO 3166-2, publicat per l'Organització Internacional per Estandardització (ISO) que defineix els codis de les principals subdivisions administratives.
Actualment per a Bangladesh, l'estàndard ISO 3166-2, està format per dos nivells de subdivisions:
* 7 divisions
* 64 districtes
Cada codi es compon de dues parts, separades per un guió. La primera part és BD, el codi ISO 3166-1 alfa-2 per a Bangladesh. La segona part pot ser:
* Una lletra (A–G): divisions
* Dos dígits (01–64): districtes

## Codis actuals

Els noms de les subdivisions estan llistades segons l'ISO 3166-2 publicat per la "ISO 3166 Maintenance Agency" (ISO 3166/MA).

### Divisions

| Codi | Nom de la divisió (bn) | Nom de la divisió (bn) |
| BD-A | Barisal | বরিশাল |
| BD-B | Chittagong | চট্টগ্রাম |
| BD-C | Dhaka | ঢাকা |
| BD-D | Khulna | খুলনা |
| BD-E | Rajshahi | রাজশাহী |
| BD-F | Rangpur | রংপুর |
| BD-G | Sylhet | সিলেট |
* ↑ Nom en bengalí en l'alfabet bengalí no inclòs a l'estàndard ISO 3166-2.

### Districtes

| Codi | Nom del districte | Dins de la divisió |
| BD-05 | Bagerhat | D |
| BD-01 | Bandarban | B |
| BD-02 | Barguna | A |
| BD-06 | Barisal | A |
| BD-07 | Bhola | A |
| BD-03 | Bogra | E |
| BD-04 | Brahmanbaria | B |
| BD-09 | Chandpur | B |
| BD-10 | Chittagong | B |
| BD-12 | Chuadanga | D |
| BD-08 | Comilla | B |
| BD-11 | Cox's Bazar | B |
| BD-13 | Dhaka | C |
| BD-14 | Dinajpur | F |
| BD-15 | Faridpur | C |
| BD-16 | Feni | B |
| BD-19 | Gaibandha | F |
| BD-18 | Gazipur | C |
| BD-17 | Gopalganj | C |
| BD-20 | Habiganj | G |
| BD-24 | Joypurhat | E |
| BD-21 | Jamalpur | C |
| BD-22 | Jessore | D |
| BD-25 | Jhalakati | A |
| BD-23 | Jhenaidah | D |
| BD-29 | Khagrachari | B |
| BD-27 | Khulna | D |
| BD-26 | Kishoreganj | C |
| BD-28 | Kurigam | F |
| BD-30 | Kushtia | D |
| BD-31 | Lakshmipur | B |
| BD-32 | Lalmonirhat | F |
| BD-36 | Madaripur | C |
| BD-37 | Magura | D |
| BD-33 | Manikganj | C |
| BD-39 | Meherpur | D |
| BD-38 | Moulvibazar | G |
| BD-35 | Munshiganj | C |
| BD-34 | Mymensingh | C |
| BD-48 | Naogaon | E |
| BD-43 | Narail | D |
| BD-40 | Narayanganj | C |
| BD-42 | Narsingdi | C |
| BD-44 | Natore | E |
| BD-45 | Nawabganj | E |
| BD-41 | Netrakona | C |
| BD-46 | Nilphamari | F |
| BD-47 | Noakhali | B |
| BD-49 | Pabna | E |
| BD-52 | Panchagarh | F |
| BD-51 | Patuakhali | A |
| BD-50 | Pirojpur | A |
| BD-53 | Rajbari | C |
| BD-54 | Rajshahi | E |
| BD-56 | Rangamati | B |
| BD-55 | Rangpur | F |
| BD-58 | Satkhira | D |
| BD-62 | Shariatpur | C |
| BD-57 | Sherpur | C |
| BD-59 | Sirajganj | E |
| BD-61 | Sunamganj | G |
| BD-60 | Sylhet | G |
| BD-63 | Tangail | C |
| BD-64 | Thakurgaon | F |

## Vegeu també

* Organització territorial de Bangladesh

## Enllaços externs

* ISO Online Browsing Platform: BD (Plataforma Online d'Exploració ISO: BD) (anglès)
* Divisions administratives de Bangladesh, Statoids.com (anglès)
# ISO 3166-2:BI

ISO 3166-2:BI és el subconjunt per a Burundi de l'estàndard ISO 3166-2, publicat per l'Organització Internacional per Estandardització (ISO) que defineix els codis de les principals subdivisions administratives.
Actualment per a Burundi, l'estàndard ISO 3166-2, està format per 17 províncies.
Cada codi es compon de dues parts, separades per un guió. La primera part és BI, el codi ISO 3166-1 alfa-2 per a Burundi. La segona part són dues lletres.

## Codis actuals

Els noms de les subdivisions estan llistades segons l'ISO 3166-2 publicat per la "ISO 3166 Maintenance Agency" (ISO 3166/MA).
| Codi | Nom de la subdivisió (rn), (fr) |
| BI-BB | Bubanza |
| BI-BM | Bujumbura Mairie |
| BI-BL | Bujumbura Rural |
| BI-BR | Bururi |
| BI-CA | Cankuzo |
| BI-CI | Cibitoke |
| BI-GI | Gitega |
| BI-KR | Karuzi |
| BI-KY | Kayanza |
| BI-KI | Kirundo |
| BI-MA | Makamba |
| BI-MU | Muramvya |
| BI-MY | Muyinga |
| BI-MW | Mwaro |
| BI-NG | Ngozi |
| BI-RT | Rutana |
| BI-RY | Ruyigi |

## Enllaços externs

* ISO Online Browsing Platform: BI (Plataforma Online d'Exploració ISO: BI) (anglès)
* Divisions administratives de Burundi, Statoids.com (anglès)
# ISO 3166-2:BT

ISO 3166-2:BT és el subconjunt per a Bhutan de l'estàndard ISO 3166-2, publicat per l'Organització Internacional per Estandardització (ISO) que defineix els codis de les principals subdivisions administratives.
Actualment per a Bhutan, l'estàndard ISO 3166-2, està format per 20 districtes.
Cada codi es compon de dues parts, separades per un guió. La primera part és BT, el codi ISO 3166-1 alfa-2 per a Bhutan. La segona part són dos dígits, excepte Gasa i Trashi Yangtse, els quals utilitzen dues lletres. El primer dígit indica la zona administrativa on el districte es troba:
* 1: Oest
* 2: Central ("Gasa" es troba en aquesta zona)
* 3: Sud
* 4: Est ("Trashi Yangtse" es troba en aquesta zona)

## Codis actuals

Els noms de les subdivisions estan llistades segons l'ISO 3166-2 publicat per la "ISO 3166 Maintenance Agency" (ISO 3166/MA).
| Codi | Nom de la subdivisió (dz) | Nom de la subdivisió (dz) |
| BT-33 | Bumthang | བུམ་ཐང་ |
| BT-12 | Chhukha | ཆུ་ཁ་ |
| BT-22 | Dagana | དར་དཀར་ན་ |
| BT-GA | Gasa | མགར་ས་ |
| BT-13 | Ha | ཧཱ་ |
| BT-44 | Lhuentse | ལྷུན་རྩེ་ |
| BT-42 | Monggar | མོང་སྒར་ |
| BT-11 | Paro | སྤ་རོ་ |
| BT-43 | Pemagatshel | པད་མ་དགའ་ཚལ་ |
| BT-23 | Punakha | སྤུ་ན་ཁ་ |
| BT-45 | Samdrup Jongkha | བསམ་གྲུབ་ལྗོངས་མཁར |
| BT-14 | Samtse | བསམ་རྩེ་ |
| BT-31 | Sarpang | གསར་སྤང་ |
| BT-15 | Thimphu | ཐིམ་ཕུ་ |
| BT-41 | Trashigang | བཀྲ་ཤིས་སྒང་ |
| BT-TY | Trashi Yangtse | བཀྲ་ཤིས་གྱང་ཙེ་ |
| BT-32 | Trongsa | ཀྲོང་གསར་ |
| BT-21 | Tsirang | རྩི་རང་ |
| BT-24 | Wangdue Phodrang | དབང་འདུས་ཕོ་བྲང་ |
| BT-34 | Zhemgang | གཞམས་སྒང་ |
* ↑ El nom en dzongkha escrit en alfabet tibetà no és inclòs a l'estàndard ISO 3166-2.

## Enllaços externs

* ISO Online Browsing Platform: BT (Plataforma Online d'Exploració ISO: BT) (anglès)
* Districtes de Bhutan, Statoids.com (anglès)
# Miquel Duran i Saurina

Miquel Duran i Saurina (Inca, 1866 - Inca, 1953) va ser un activista cultural, periodista, impressor i poeta mallorquí.
De família pagesa, la seva formació va ser autodidacta. Evolucionà cap al regionalisme d'inspiració conservadora i religiosa. L'any 1900 fundà an Inca el Cercle d'Obrers Catòlics, on hi creà una caixa rural i un sindicat agrícola. El 1903 fundà una llibreria a Inca i el 1907 una impremta. Com a impressor va promoure diverses publicacions en català. El cap d'any de 1917 organitzà a Inca la "Diada de la Llengua Catalana". Va ser vocal de la secció mallorquina de Nostra Parla (1918). El 1920 fundà l'Orfeó l'Harpa d'Inca, orfeó i societat de formació municipal. Des de l'any 1922 actuà en el marc d'un regionalisme catòlic, inspirat en la Lliga, influït per Torras i Bages i Prat de la Riba. Fundà els setmanaris Es Ca d'Inca (1900-1904), La Bona Causa (1904-1905), Ca Nostra (1907-1929) i La Veu d'Inca (1915-1919). Dirigí La Ignorància en la seva segona època (1918-1919). Formà part de l'Associació per la Cultura de Mallorca. Com a poeta publicà Flors de roella (1922) i A la Mare de Déu de Lluc (1936), que el configuren com un poeta menor de l'Escola Mallorquina. Va ser aconsellat literàriament per Miquel Costa i Llobera
El 1982 se li tributà un homenatge a Inca i se'n publicaren les Poesies. Gabriel Janer Manila publicà Miquel Duran i Saurina: treballador de la cultura, poeta del poble (1866-1953).

## Referències

* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 4. Palma: Promomallorca, p. 360-361. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ GRAÑA I ZAPATA, Isabel. "L'acció pancatalanista i la llengua: Nostra Parla, 1916-1924". Barcelona: Edicions de l'Abadia de Montserrat, 1995, p. 57-60
* ↑ «Miquel Duran i Saurina». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ JANER MANILA, Gabriel. Miquel Durán i Saurina: treballador de la cultura, poeta del poble (1866-1953). Petra: Apóstol y Civilizador, 1983.
# Charleroi

Charleroi (Chålerwè o Tchålerwè en való) és un municipi belga de la província d'Hainaut a la regió valona. Té uns 201.600 habitants, essent la primera ciutat valona i la tercera belga en nombre d'habitants. Si tenim en compte tota la seva àrea metropolitana aquesta xifra puja fins als 423.200 (5a a Bèlgica). És un centre industrial important sobretot en sectors com la siderurgia, la química i el vidre. Tot i que tradicionalment la indústria del carbó ha estat la més important, ara ja ha pràcticament desaparegut. La ciutat també és coneguda pel seu aeroport, anomenat Charleroi Brussel·les-Sud. Es tracta del segon aeroport del país en transport de passatgers. Hi aterren principalment aerolínies de baix cost i és una porta d'accés a Brussel·les que es troba a uns 50 quilòmetres al nord.
Els alemanys, van derrotar l'exèrcit francès a la Batalla de Charleroi el 21 d'agost de 1914 al principi de la Primera Guerra Mundial

## Fills il·lustres

* Ferdinand Le Borne, compositor.

## Referències

* ↑ Herwig, Holger H. The Marne, 1914: The Opening of World War I and the Battle That Changed the World (en anglès). Random House LLC, 2009, p. 122. ISBN 1588369099.

## Vegeu també

* Museu de la Fotografia de Charleroi
# A Most Wanted Man

A Most Wanted Man és un thriller britànic d'espionatge, de l'any 2014, basat en la novel·la del mateix nom de John le Carré, dirigida per Anton Corbijn i escrita per Andrew Bovell. És protagonitzada per Philip Seymour Hoffman, Rachel McAdams, Willem Dafoe, Robin Wright, Grigoriy Dobrygin, Daniel Brühl i Nina Hoss.
El film fou premiat al Festival de Cinema de Sundance de 2014. I va participar en la secció general del 36è Festival Internacional de Cinema de Moscou, així com en el 40è Festival de cinema Americà de Deauville.

## Argument

Un immigrant, txetxè-rus, arriba a la Comunitat Islàmica d'Hamburg i hi reclama l'herència del seu pare. A partir d'aquest moment desperta l'interès de les agències de seguretat alemanya i estatunidenca, que estan decidides a esbrinar quina és la veritable identitat d'aquest home: una víctima oprimida o un violent extremista.

## Repartiment

* Philip Seymour Hoffman com a Günther Bachmann
* Rachel McAdams com a Annabel Richter
* Willem Dafoe com a Tommy Brue
* Robin Wright com a Martha Sullivan
* Grigoriy Dobrygin com a Issa Karpov
* Derya Alabora com a Leyla
* Daniel Brühl com a Max
* Nina Hoss com a Irna Frey
* Herbert Grönemeyer com a Michael Axelrod
* Martin Wuttke com a Erhardt
* Kostja Ullmann com a Rasheed
* Homayoun Ershadi com a Faisal Abdullah
* Mehdi Dehbi com a Jamal Abdullah
* Vicky Krieps com a Niki
* Rainer Bock com a Dieter Mohr
* Charlotte Schwab

## Referències

* ↑ Sinha-Roy, Piya. «Corbijn debuts post-9/11 thriller A Most Wanted Man at Sundance». Reuters, 21-01-2014. Arxivat de l'original el 25 d’abril 2014. [Consulta: 24 abril 2014].
* ↑ «A Most Wanted Man (15)». British Board of Film Classification. [Consulta: 18 gener 2015].
* ↑ «A MOST WANTED MAN». Movie Insider. [Consulta: 7 novembre 2014].
* ↑ A Most Wanted Man a Box Office Mojo (anglès)
* ↑ «First Look: Philip Seymour Hoffman, Rachel McAdams in A Most Wanted Man (Exclusive)». The Hollywood Reporter. Prometheus Global Media, 08-02-2013 [Consulta: 29 abril 2013].
* ↑ Siegel, Tatiana «Sundance Film Festival Unveils 2014 Premieres Lineup». The Hollywood Reporter. Prometheus Global Media, 09-12-2013 [Consulta: 19 desembre 2013].
* ↑ «36th Moscow Film Festival Competition Program». MIFF. [Consulta: 14 juny 2014].

## Enllaços externs

* A Most Wanted Man - Lloc web oficial
# Conflicte lingüístic valencià

El conflicte lingüístic valencià, també anomenat conflicte sociolingüístic valencià és un concepte introduït pel lingüista Rafael Lluís Ninyoles en la seua obra de 1969 Conflicte lingüístic valencià: substitució lingüística i ideologies diglòssiques, en el que se descriu el conflicte més o menys manifest entre els àmbits d'ús del valencià i del castellà al País Valencià. Este conflicte s'hauria originat durant el franquisme i per a la dècada del 2000 ja hauria deixat de ser un tema merament lingüístic, esdevenint una qüestió política.
En 1969 el lingüista Rafael Lluís Ninyoles va ser el primer a aplicar el concepte de conflicte lingüístic per al cas del valencià, si bé des dels primers anys de la dècada de 1960, Joan Fuster havia explicitat la idea a diferents escrits. Ninyoles, situant el tema en la dinàmica conflictiva que sol generar tot contacte de llengües, analitzava aspectes del conflicte lingüístic valencià que incloïen la discussió sobre el nom de la llengua catalana-valenciana i la relació del valencià amb la resta de varietats de la mateixa llengua, discussió que esclataria durant la Transició Espanyola en allò que es conegué com a batalla de València. La discussió sobre el valencià i el català, tot i haver centrat el debat, sovint deixa de banda altres factors, que constituïxen el vertader rerefons del conflicte lingüístic valencià: la marginalitat institucional de la llengua catalana-valenciana al País Valencià.

## Referències

* 1 2 Pardines y Torres, 2011, p. 8.
* ↑ Dictamen sobre la lengua del Consell Valencià de Cultura - Pleno extraordinario de 13 de julio de 1998
* ↑ «El modelo valenciano de política lingüística». Arxivat de l'original el 2016-02-24. [Consulta: 30 març 2016].
* 1 2 La deriva estandarditzadora valenciana. Del secessionisme rupturista a l'aïllacionisme particularista
* ↑ Lengua e ideología nacionalista en el conflicto centro-periferia. Apuntes sobre el caso español
* 1 2 3 4 5 Pardines y Torres, 2011, p. 19.
* ↑ Pardines y Torres, 2011, p. 20.
* ↑ F. RICÓS «Acadèmia de la Llengua: el PP reniega de su criatura». www.lasprovincias.es. VOCENTO, 01-09-2014 [Consulta: 7 setembre 2014].

## Bibliografia

* Climent-Ferrando, Vicent: "L'origen i l'evolució argumentativa del secessionisme lingüístic valencià. Una anàlisi des de la transició fins a l'actualitat." - en valencià Arxivat 2016-04-14 a Wayback Machine. en anglés.
* Pardines López, Susanna. La política Lingüística al País Valencià. Fundació Nexe, 2011. ISBN 978–84–938315–4–7.
* Pradilla, Miguel Ángel. El laberint valencià. Apunts per a una sociolingüística del conflicte. Onada Edicions, 2004. ISBN 8493344133.