OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dendrolimus

Dendrolimus és un gènere de lepidòpters ditrisis la família dels lasiocàmpids (Lasiocampidae).

## Galeria

* Dendrolimus pini ous i larves
* Dendrolimus pini larva
* Dendrolimus pini larva
* Dendrolimus pini pupa
* Dendrolimus pini
* Dendrolimus pini
* Dendrolimus superans
* Dendrolimus spectabilis

## Referències

* ↑ «BioLib - Dendrolimus» (en anglès). [Consulta: 30 juny 2024].

## Enllaços externs

* Funet: Dendrolimus (en)
* Biodiversidad Virtual: Dendrolimus (castellà)
# Abu Sahl Muhammad

Abu Sahl Muhammad ibn Husayn al-Zuzani (mort entre 1050 i 1059) fou un cortesà gaznèvida sota els sultans gaznèvides Mahmud ibn Sebuktegin (998-1030) i Masud I ben Mahmud (1030-1041). Era fill d'un erudit religiós.
Fou tutor del fill del visir Ahmad ibn Hasan al-Maymandi. Va escriure panegírics del successor d'al-Maymandi al visirat, Abu Ali Hasan ibn Muhammad al-Mikal al-Nisahapuri al-Hasanak (1025-1030), i fou vicegovernador d'Herat quan fou governador d'aquesta el príncep Masud (després sultà).
A la mort de Mahmud va fugir a Damghan on es va trobar amb Masud que no tenia prou equipament per oposar-se al seu germà Muhammad ibn Mahmud; fou en la pràctica el seu visir.
Al pujar al tron Masud poc després va negociar en nom d'aquest amb al-Maymandi, alliberat de presó, i aquest fou nomenat altre cop visir i Abu Sahl va ser designat administrador de l'exèrcit, lloc que no li va donar satisfacció i va excitar al sultà contra els que considerava els seus enemics, aconseguint la detenció i execució de l'antic visir Hasanak. Va convèncer el sultà (contra el consell d'al-Maymandi) de reclamar els regals que Muhammad ibn Mahmud en el seu breu regnat havia fet als amirs i notables; fou encarregat d'aquesta tasca i les seves pressions van fer perdre al sultà molts partidaris i ell mateix es va fer odiós.
Després va incitar al sultà contra el khwarizshah Altuntash i va aconseguir un firman que el destituïa i ordenava la seva detenció; però el firman va caure en mans d'Altuntash abans de ser executat i el sultà, per por d'una revolta d'Altuntash, va ordenar la detenció d'Abu Sahl que fou empresonat a Kuhandez, i les seves propietats (a Merv, Zuzan, Nisahpur, Ghor, Herat, Badgis, Gazni i Balkh) foren confiscades. Totes aquestes maquinacions van comportar que per un temps Khurasan passés a mans d'Altuntash.
Abu Sahl fou alliberat i proposat com a subgovernador de Rayy però no fou nomenat; tot i així va tornar a la cort i es va barrejar en noves maquinacions fins que el sultà el va destituir de tots els càrrecs.
A la mort d'Abu Nasr Moshkan el 1040, Abu Sahl fou nomenat cap del secretariat recuperant certa influència. Abu Sahl va restar al costat del sultà en la batalla de Dandanakan amb els seljúcides i va aconsellar prendre una actitud ferma contra els invasors.
Masud li va imputar alguna responsabilitat en la revolta d'Abu l-Fazl Kornaki a Bust i el va enviar a aquest lloc per arranjar l'afer, cosa que va aconseguir i a la tornada fou nomenat altre cop cap secretari pel nou sultà Mawdud ibn Masud (1041-1050).
Va morir en aquests anys i la seva activitat fins a la seva mort és desconeguda.

## Bibliografia

* C. E. Bosworth, Ghaznavids
* Ḡ. Ḥ. Yūsofī, “Abu Sahl Zuzani,” Encyclopædia Iranica, I/4, pp. 373-374; una versió actualitzada està disponible en línia a http://www.iranicaonline.org/articles/abu-sahl-mohammad-b
# Ucraïna al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior

Ucraïna va ser un dels països que va debutar al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior el 2006.
Durant les seves participacions, ha obtingut un èxit relatiu. Tan sols quatre vegades no ha aconseguit estar dins del top 10 (en 2010, 2011, 2015 i 2016). Va guanyar el festival de 2012 amb Anastasiya Petryk i la seva cançó Nebo, qui va aconseguir 138 punts. La pitjor posició que ha obtingut va ser una catorzena als festivals de 2010 i 2014.
D'altra banda, Ucraïna ha organitzat dues vegades el festival: en 2008 i 2013 (segona vegada que un país que guaya organitza el festival l'any següent). Les dues vegades han estat a Kíev, la capital.
El 2 de juliol de 2018, UA:PBC va anunciar inicialment que no participaria en el concurs de 2018 a Minsk, Bielorússia a causa de dificultats financeres. Tanmateix, el 2 d'agost de 2018, la Unió Europea de Radiodifusió (EBU) va anunciar que UA:PBC participaria el 2018.

## Participacions

Llegenda
| Any | Seu | Artista | Cançó | Lloc | Punts |
| 2006 | Bucarest | Natzar Slyusarchuk | «Khlopchyk rock 'n' roll» | 9 | 58 |
| 2007 | Rotterdam | Ilona Halytska | «Urok hlamuru» | 9 | 56 |
| 2008 | Limassol | Victòria Petryk | «Matrosy» | 2 | 135 |
| 2009 | Kíev | Andranik Alexanyan | «Tri topoli, tri surmy» | 5 | 89 |
| 2010 | Minsk | Yulia Gurska | «Miy litak» | 14 | 28 |
| 2011 | Erevan | Kristall | «Evropa» | 11 | 42 |
| 2012 | Amsterdam | Anastàsia Petryk | «Nebo» | 1 | 138 |
| 2013 | Kíev | Sofiya Tarasova | «We are one» | 2 | 121 |
| 2014 | Marsa | Sympho-Nick | «Spring will come» | 6 | 74 |
| 2015 | Sofia | Anna Trincher | «Start with yourself» | 11 | 38 |
| 2016 | La Valletta | Sofia Rol | «Planet Craves for Love» | 14 | 30 |
| 2017 | Tbilisi | Anastasiya Bahinska | «Ne Zupyniay» | 7 | 147 |
| 2018 | Minsk | Darina Krasnovetska | «Say Love» | 4 | 182 |
| 2019 | Gliwice | Sofia Ivanko | The Spirit of Music | 15 | 59 |
| 2020 | Varsòvia | Oleksandr Balabanov | «Vidkryvai (Open Up)» | 7 | 106 |
| 2021 | París | Olena Usenko | «Vazhil'» | 6 | 125 |
| 2022 | Erevan | Zlata Dzyunka | «Nezlamna (Unbreakable)» | 9 | 111 |
| 2023 | Niça | Anastasiya Dymyd | «Kvitka (flower)» | 5 | 128 |
| 2024 | Madrid | Artem Kotenko | «Hear me now» | 3 | 203 |

## Festivals organitzats a Ucraïna

| Edició | Ciutat seu | Localització | Presentantdors |
| Festival de la Cançó d'Eurovisió Junior 2009 | Kíev | Palau dels Esports | Ani Lorak, Timur Miroshnychenko i Dmytro Borodin |
| Festival de la Cançó d'Eurovisió Junior 2013 | Kíev | Palau Nacional de les Arts | Zlata Ognevich i Timur Miroshnychenko |

## Referències

* ↑ «Ukraine’s Anastasiya Petryk Wins Junior Eurovision 2012». Arxivat de l'original el 2019-07-27. [Consulta: 27 juliol 2019].
* ↑ Kyiv 2009
* ↑ «The Final of the Junior Eurovision Song Contest 2013 will be held on November 30, 2013 in Kyiv». Arxivat de l'original el de juliol 27, 2019. [Consulta: de juliol 27, 2019].
* ↑ https://junioreurovision.tv/country/ukraine
# Musaranya de muntanya de Yunnan

La musaranya de muntanya de Yunnan (Chodsigoa lamula) és una espècie de musaranya endèmica de la Xina, on viu a Gansu, Sichuan i Yunnan. Podria ser sinònima de la musaranya de muntanya de De Winton (C. hypsibia).

## Referències

* ↑ Chen, Z.-Z.; He, K.; Huang, C.; Wan, T.; Lin, L.-K.; Liu, S.-Y.; Jiang, X.-L. «Integrative systematic analyses of the genus Chodsigoa (Mammalia: Eulipotyphla: Soricidae), with descriptions of new species» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, XX, 2017, pàg. 1–20. DOI: 10.1093/zoolinnean/zlw017.
* Fordham et al. (2006). Chodsigoa lamula. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 18 desembre 2007 (en anglès).
# Mystromys

Mystromys és un gènere de rosegadors de la família dels nesòmids. El seu únic representant vivent, M. albicaudatus, viu a les sabanes i els herbassars de Sud-àfrica i Eswatini, mentre que les espècies fòssils s'han trobat totes a Sud-àfrica i daten d'entre el Pliocè inferior i principis de l'Holocè. Tenen una dieta essencialment (però no exclusivament) herbívora. Es tracta de l'únic gènere de la subfamília dels mistromins.

## Referències

* ↑ Entrada «Mystromys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# Escut de Crimea

L''escut de Crimea —Герб Автономной Республики Крым en rus, Герб Автономної Республіки Крим en ucraïnès— va ser l'escut d'armes oficial de la República Autònoma de Crimea, Ucraïna. Actualment és el de la República de Crimea, Rússia. Està en ús des de 1992 i va ser adoptat oficialment el 21 d'abril de 1999.

## Disseny

Escut vareg i sobre camp de gules un griu de plata, que sosté en la seva pota una petxina oberta, amb una perla blava. Com a sustentacions figuren dues columnes d'estil clàssic. En el timbre es representa el sol naixent i sota l'escut descansa la bandera de Crimea, una cinta tricolor blau- blanc-vermell, on apareix el lema de la República Autònoma de Crimea, en rus: Процветание в единстве (traduït com La prosperitat en la unitat).
Des del punt de vista de l'heràldica, l'escut vareg recorda el fet que la regió va ser durant molt temps una cruïlla de les principals rutes comercials. El camp de gules simbolitza la història heroica i dramàtica de la península. L'aixeta és un símbol heràldic comú al territori nord de la mar Negra i va ser representatiu de les antigues ciutats del Quersonès i Panticapea Així mateix, l'aixeta també simbolitza la protecció de Crimea, representada en la perla blava. Les columnes evoquen igualment les antigues colònies gregues en la península i el sol naixent simbolitza la prosperitat de la jove república.

## Escuts històrics

* Tamga (emblema) de la dinastia Giray (Kanat de Crimea)
* Escut de la Gubèrnia de Tàurida (Imperi rus)
* Escut de la República Autònoma Socialista Soviètica de Crimea de 1921 a 1928
* Escut de la República Autònoma Socialista Soviètica de Crimea de 1938 a 1945

## Vegeu també

* Escut d'Ucraïna
* Escut de Rússia

## Referències

* 1 2 КРИМ, АВТОНОМНА РЕСПУБЛІКА Arxivat 2011-05-24 a Wayback Machine. (en ucrainés)
# Donald Boal

Donald Boal (Toronto, 20 de setembre de 1907 - Ottawa, 31 de juliol de 1953) va ser un remer canadenc que va competir durant la dècada de 1930.
El 1932 va prendre part en els Jocs Olímpics de Los Angeles, on guanyà la medalla de bronze en la competició del vuit amb timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze en la prova vuit amb timoner als Jocs de l'Imperi Britànic de 1930.

## Referències

* 1 2 «Don Boal Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2012. [Consulta: 22 gener 2019].
# Norbert Callens

Norbert Callens (Wakken, Dentergem, Flandes Occidental, 22 de juny de 1924 - Loppem, 12 de març de 2005) va ser un ciclista belga que fou professional entre 1945 i 1952.
En el seu palmarès destaca la Volta a Bèlgica de 1945 i, sobretot, una etapa al Tour de França de 1949, edició en la qual va portar el mallot groc de líder durant una etapa, però una inoportuna caiguda l'obligà a abandonar.

## Palmarès

* 1945
** 1r de la Volta a Bèlgica
** 1r de la Copa Marcel Vergeat
* 1949
** 1r del Circuit de les Ardenes flamenques - Ichtegem
** Vencedor d'una etapa al Tour de França
* 1950
** Campió de Bèlgica de clubs
* 1951
** Campió de Bèlgica de clubs
** Campió de Flandes Occidental

### Resultats al Tour de França

* 1947. Abandona (15a etapa)
* 1948. Abandona (9a etapa)
* 1949. Abandona (11a etapa). Vencedor d'una etapa i mallot groc durant una etapa

## Referències

* ↑ BO. «Ils nous ont quittés en cette année 2005» (en francès), 19-11-2024. [Consulta: 19 novembre 2024].
* ↑ «CALLENS Norbert». [Consulta: 19 novembre 2024].
* ↑ «Palmarès de Norbert Callens (Bel)». [Consulta: 19 novembre 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Norbert CALLENS» (en italià). [Consulta: 19 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Palmarès de Norbert Callens (francès)
# Campsis

Campsis és un gènere de plantes amb flor de la família de les bignoniàcies, originària dels boscos de la Xina i Amèrica del Nord. Consta de dues espècies, ambdues enfiladisses perennes vigoroses de fulla caduca, que s'aferren per arrels aèries i produeixen grans flors en forma de trompeta a l'estiu. Són raonablement resistents i ho fan bé amb el suport d'una paret, preferint ple sol.

## Característiques

Són enredaderes de flors força grans i vistoses de color roig o taronja. Només n'hi ha dues espècies. La Campsis grandiflora, força comuna als jardins del litoral mediterrani, prové de la Xina. L'altra espècie prové de la zona del sud-est dels Estats Units.

## Taxonomia

* Campsis grandiflora K.Schum.
* Campsis radicans Seem. - gessamí de Virgínia

## Referències

* ↑ RHS A-Z encyclopedia of garden plants. United Kingdom: Dorling Kindersley, 2008, p. 1136. ISBN 1405332964.
* ↑ Jane Hunter. Basic Gardening: Teach Yourself. Hodder & Stoughton, 30 juliol 2010, p. 73. ISBN 978-1-4441-3154-3.
* ↑ Veronica Lorson Fowler. Gardening in Iowa and Surrounding Areas. University of Iowa Press, 1 gener 1997, p. 133. ISBN 978-1-58729-068-8.
* ↑ Keith Kirsten. Gardening with Keith Kirsten. Struik, 10 setembre 2001, p. 174. ISBN 978-1-86872-507-6.
* ↑ Veronica Lorson Fowler. Gardening in Iowa and Surrounding Areas. University of Iowa Press, 1 gener 1997, p. 133. ISBN 978-1-58729-068-8.
* ↑ «Campsis radicans». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 4 setembre 2022].

## Enllaços externs

* Campsis grandiflora 'Morning Calm' Arxivat 2010-08-08 a Wayback Machine.
# Euchaetes

Euchaetes és un gènere de papallones nocturnes de la subfamília Arctiinae i la família Erebidae.

## Galeria

* Primer instar
* Darrer instar
* Sota atac de pentatòmid

## Referències

* ↑ «Funet» (en anglès). [Consulta: 22 febrer 2016].
* ↑ «EOL» (en anglès). [Consulta: 22 febrer 2016].
# Batalla d'Ikh Bayan

La batalla d'Ikh Bayan (xinès tradicional: 稽落山之戰, xinès simplificat: 稽落山之戰, pinyin: Jìluòshān zhī zhàn, mongol: Batalla de Gran Riquesa), va ser una gran expedició llançada contra els xiongnu per la Dinastia Han el juny del 89 EC. La batalla va ser un èxit de la Dinastia Han sota el comandament de Dou Xian (d. 92).

## Anotacions

* ↑ Llibre del Han Tardà, vols. 04, 19, 23, 88, 89, 90.
* ↑ Zizhi Tongjian, vol. 47.
* ↑ An Tian, "Dou Xian Po Beixiongnu Zhi Zhan" ("La Batalla de Dou Xian derrotant els Xiongnu del Nord").

## Referències

* Fan Ye et al., Hou Hanshu. Beijing: Zhonghua Shuju, 1965. ISBN 978-7-101-00306-2
* Sima Guang, comp. Zizhi Tongjian. Beijing: Zhonghua Shuju, 1956. ISBN 978-7-101-00183-9
* An, Tian, "Dou Xian Po Beixiongnu Zhi Zhan" ("La Batalla de Dou Xian derrotant els Xiongnu del Nord"). Encyclopedia of China, 1a ed.
# Associació d'Usuaris de la Comunicació

L'Associació d'Usuaris de la Comunicació (AUC) és una organització de consumidors espanyola creada el 1983 per a defensar els interessos dels usuaris dels mitjans de comunicació. Fa estudis respecte la comunicació.

## Referències

* ↑ Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 673. ISBN 84-930048-0-4.
# Trajà (general)

Trajà (Trajanus) fou un comes o general de l'emperador Valent. Trajà era catòlic tot i que era al servei d'un emperador arrià.
El 373 va dirigir la guerra contra els perses, i va derrotar a Sapor II en una sagnant batalla. Va passar l'hivern junt amb Valent a Antioquia i el 374 fou enviat a Armènia amb ordes secretes de deposar al rei Pap, aliat romà que havia estat retingut a Tars però havia fugit al seu regne, encara que romania lleial a Roma. Trajà va invitar al rei a un dinar a Khou, al Bagrevand, prop del campament romà i un auxiliar barbar va donar mort al rei armeni. Segons Faust de Bizanci, l'encarregat de l'assassinat fou Terenci i diu que el nakharar Gunel d'Andzevatxik va matar un dels legionaris que van perpetrar físicament l'assassinat.
El 377 el poble got es va aixecar en armes i va assolar Tràcia i regions veïnes. Flavi Gracià va enviar contra ells a una força dirigida per Ricomir, mentre Valent hi va enviar a Trajà i Profutur. Els tres generals van unir les seves forces i van lliurar batalla als teruings (Batalla d'Ad Salices), però després de tot el dia de lluita, segons Ammià Marcel·lí cap part va aconseguir la victòria, encara que probablement fou desavantatjosa pels romans i Teodoret fins i tot parla de derrota.
El 378 els gots van reprendre l'ofensiva. Valent, descontent de com Trajà havia conduït la darrera campanya, el va substituir per Sebastià. Una mica després el va reincorporar a l'exèrcit; l'emperador va agafar el comandament i va morir en la batalla d'Adrianòpolis el 9 d'agost del 378.

## Referències

* ↑ «Trajanus». A: William Smith (ed.). A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (en anglès). Londres: John Murray, 1870.
# Manuel de Sentmenat-Oms de Santa Pau i de Lanuza

Manuel de Sentmenat-Oms de Santa Pau i de Lanuza (Barcelona, 1651 - Lima, 24 d'abril de 1710) va ser un militar, polític i diplomàtic català, marquès de Castelldosrius i vint-i-tresè virrei del Perú (1707-1710).
Després de cursar estudis a la Universitat de Barcelona va fer una carrera militar i política ràpida. Va ser nomenat mestre de camp d'infanteria el 1675, governador de Tarragona el 1677, virrei del regne de Mallorca (1681-1688) i ambaixador a Portugal el 1691. El 1696 el rei Carles II li va atorgar el títol de primer marquès de Castelldosrius, i dos anys després el va designar ambaixador a França. Oms pertanyia a una família filofrancesa que es va posar al costat de Felip V durant la Guerra de Successió, i per això el rei el va nomenar virrei del Perú el 1704, encara que no va ocupar el càrrec fins al 1707. Va ser destituït el 1709 per escàndols (corrupció, contraban, etc.), però va ocupar-lo de nou poc abans de morir. No va estalviar, però, que li confisquessin els béns a Catalunya, posteriorment retornats als seus hereus.
A banda de la seva carrera política, va ser un amant de les lletres. Va traduir a l'espanyol els Himnes de Sant Tomàs d'Aquino; va escriure un drama titulat El mejor escudo de Perseo i se li atribueix també un poema llarg en català titulat En alabança dels bolets.

## Referències

* ↑ «Manuel Oms de Santa Pau y de Lanuza» (en castellà). Real Academia de la Historia. [Consulta: 1r desembre 2024].
* ↑ Rodríguez Garrido, José Antonio. «Una pieza recuperada del teatro colonial peruano: historia del texto de «El mejor escudo de Perseo»del Marqués de Castell dos Rius». A: Edición y anotación de textos coloniales hispanoamericanos (en castellà). Frankfurt am Maim & Madrid: Vervuert & Iberoamericana, 1999, p. 351-375.
* ↑ Rossich, Albert. «Un elogi dels bolets al segle XVII». Ara, 06-10-2013. [Consulta: 1r desembre 2024].

## Bibliografia

* 200 catalans a les Amèriques, 1493-1987: mostra del diccionari de Catalunya i Amèrica. Barcelona: Comissió Catalana del Cinquè Centenari del Descobriment d'Amèrica, 1988. ISBN 978-84-393-0893-5.
* Artola Gallego, Miguel. Enciclopedia de historia de España. Madrid: Alianza ed, 1991. ISBN 978-84-206-5240-5.
# Eliurus

Eliurus és un gènere de rosegadors de la família dels nesòmids. Aquest grup conté una dotzena d'espècies, totes endèmiques de Madagascar. Tenen un aspecte similar al dels ratolins, però es caracteritzen per la seva cua peluda, similar a la dels lirons. El seu pelatge suau és marró grisenc o gris groguenc a la part dorsal i gris clar a la part ventral i les extremitats. Mesuren 8–18 cm de llargada, amb una cua de 8–21 cm i un pes de 35–100 g.

## Referències

* ↑ Entrada «Eliurus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# Eurocopa Femenina de Futbol 2009

La Eurocopa Femenina de Futbol 2009 va ser la dècima edició de la competició. Es va jugar a Finlàndia, semifinalista a l'edició anterior. El torneig es va expandir de vuit a dotze equips, i per primera vegada es van jugar uns quarts de final. Islàndia, els Països Baixos i Ucraïna es van classificar per primera vegada.
Alemanya va guanyar el cinquè títol consecutiu, fent un total de set. A la final van guanyar a Anglaterra, que jugava la seua segona final 25 anys després, per 6-2, la major golejada de les finals de la competició.

## Classificació

La fase de classificació es va reunificar a una sola divisió per primera vegada des de l'Eurocopa 1995 i en lloc de la segona divisió es va afegir una fase prèvia per a les seleccions més modestes.

### Fase prèvia

| Grup A | Irlanda Nord (6) | Turquia (6) | Croàcia (6) | Geòrgia (0) |
| Grup B | Israel (9) | Bòsnia (4) | Armènia (4) | Letònia (0) |
| Grup C | Eslovàquia (9) | Luxemburg (4) | Lituània (2) | Malta (1) |
| Grup D | Romania (9) | Bulgària (6) | Azerbaidjan (3) | Estònia (0) |
| Grup E | Gal·les (9) | Kazakhstan (6) | Feroe (3) | Macedònia (0) |

### Fase regular

| Grup A | Anglaterra (20) | Espanya (17) | Txèquia (14) | Belarús (4) | Irlanda del Nord (1) |
| Grup B | Suècia (24) | Itàlia (18) | Irlanda (12) | Romania (4) | Hongria (1) |
| Grup C | França (21) | Islàndia (18) | Eslovènia (12) | Sèrbia (6) | Grècia (3) |
| Grup D | Alemanya (24) | Països Baixos (12) | Suïssa (11) | Bèlgica (10) | Gal·les (0) |
| Grup E | Dinamarca (21) | Ucraïna (19) | Escòcia (10) | Eslovàquia (6) | Portugal (2) |
| Grup F | Noruega (22) | Rússia (19) | Àustria (9) | Polònia (7) | Israel (1) |

### Repechage

| Irlanda | 1-1 | 0-3 | Islàndia |
| Txèquia | 0-1 | 1-2 | Itàlia |
| Escòcia | 2-3 | 2-1 | Rússia (gd) |
| Eslovènia | 0-3 | 0-2 | Ucraïna |
| Espanya | 0-2 | 0-2 | Països Baixos |

## Torneig final
### Primera fase

| Grup A | Finlàndia (6) | Països Baixos (6) | Dinamarca (3) | Ucraïna (3) |
| Grup B | Alemanya (9) | França (4) | Noruega (4) | Islàndia (0) |
| Grup C | Suècia (7) | Itàlia (6) | Anglaterra (4) | Rússia (0) |

### Eliminatòries finals

Quarts de final :
| Finlàndia | 2-3 | Anglaterra | | Alemanya | 2-1 | Itàlia |
| (p) Països Baixos | 0-0 | França | | Suècia | 1-3 | Noruega |
| Semifinals |||||||
| Anglaterra | 2-1 | Països Baixos | | Alemanya | 3-1 | Noruega |
| Final |||||||
| | | Anglaterra | 2-6 | Alemanya |

## Referències

* ↑ RSSSF
# Clavell de paper

El clavell de paper, rosa mística o zínnia (Zinnia elegans) és una espècie de plantes anuals de la família de les asteràcies (Asteraceae).
Addicionalment pot rebre els noms de clavell de moro, clavellina de paper, clavells de paper i targetes.
És originària del Mèxic on creix a l'estat salvatge al nord i al centre del país. És àmpliament culta a la resta del món. Hi ha diversos cultivars que els colors i la forma de la inflorescència varien molt.
Espontània a les Amèriques, comprèn una vintena d'espècies anuals, perennes o sota-arbustos i de nombroses híbrides han estat creats des de 1860 i les primeres flors dobles van ser obtingudes per un francès.
És, per consegüent, una espècie utilitzada com a planta ornamental.

## Descripció

Planta anual erigida alta de 30 a 70 , florint de juliol a octubre, flors de color blanc crema, rosa, roig, violeta, groc o taronja. A l'aixella de les fulles, es formen tiges florals a flors nectaríferes simples o dobles qui atreuen les papallones. Les fulles són caduques, sèssils, oposades, velloses i rugoses en tiges trencadisses i excaves.

## Cultiu

Multiplicació per sembrat al començament de la primavera (març-abril), sota xassís o en plaça de maig a juny. A la primavera, repicar en plaça espaiant tots els 20 .
Plantes que creixen en terres ordinàries, fèrtils o rics, fresques, ben drenades, àcides o neutres o alcalines.
Fàcils de cultivar, cal suprimir regularment les flors marcides. Tendeixen a descolorir-se envellint. S'ha d'evitar de mullar el fullatge perquè és subjecte a l'oïdi, al mildiu, a la verticil·losi i als fongs del gènere Alternaria. Poden patir atacs de pugons i d'àcars. Cal protegir els planters dels llimacs.

## Sinònims

* Zinnia elegans Jacq.
* Crassina elegans (Jacq.) Kuntze

## Galeria

* "Flor" de Zinnia violacea florejada o xuclada per un borinot terrestre. Épinal, França
* Inflorescència
* Tija i fulles
* Bràctees verdes sota la inflorèscencia
* Flor.

## Referències

* 1 2 «Estepa de muntanya». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ «Zinnia elegans» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 24 març 2023].