OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guineu de l'Argentina

La guineu de l'Argentina (Dusicyon avus) és una espècie extinta de mamífer carnívor de la família dels cànids que visqué a Sud-amèrica entre el Plistocè superior i finals de l'edat mitjana o principis de l'edat moderna. Se n'han trobat restes fòssils a l'Argentina, el Brasil, l'Uruguai i Xile. Era un cànid de mida petita a mitjana, amb un pes de 15 kg, i possiblement caçava en grups.
Les primeres estimacions en situaven l'extinció aproximadament 2.980 anys enrere a l'illa de Terra del Foc i gairebé 1.700 anys enrere al continent. Les investigacions més recents, en canvi, han confirmat dates molt posteriors: els últims registres confirmats a la regió de les pampes daten de fa 700 anys i els últims a l'extrem meridional de la Patagònia de fa 400 anys.

## Referències

* 1 2 Entrada «Dusicyon avus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 agost 2023].
* ↑ «guineu de l'Argentina». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 16 agost 2023].
* ↑ Fariña, Vizcaíno i De Iuliis, 2013, p. 280 i 281.
* ↑ «Constraining the time of extinction of the South American fox Dusicyon avus (Carnivora, Canidae) during the late Holocene». Francisco Prevosti, Fernando Santiago, Luciano Prates, Mónica Salemme i Fabiana Martin. Geophysical Research Abstracts Vol. 12, EGU2010-577-1, 2010. EGU General Assembly 2010 http://meetingorganizer.copernicus.org/EGU2010/EGU2010-577-1.pdf
* ↑ Prevosti, Francisco J.; Ramírez, Mariano A.; Schiaffini, Mauro; Martin, Fabiana; Udrizar Sauthier, Daniel E.; Carrera, Marcelo; Sillero-Zubiri, Claudio; Pardiñas, Ulyses F. J. «Extinctions in near time: new radiocarbon dates point to a very recent disappearance of the South American fox Dusicyon avus (Carnivora: Canidae)» (en anglès). Biological Journal of the Linnean Society, 116, 3, 2015, pàg. 704-720. DOI: 10.1111/bij.12625.

## Bibliografia

* Fariña, R. A.; Vizcaíno, S. F.; De Iuliis, G. Megafauna: Giant Beasts of Pleistocene South America (en anglès). Indiana University Press, 2013. ISBN 978-0-253-00719-3.
# Institut d'Estudis Humanístics Miquel Coll i Alentorn

L'Institut d'Estudis Humanístics Miquel Coll i Alentorn (INEHCA) fou creat des d'Unió Democràtica de Catalunya com una fundació privada sense afany de lucre, dedicada a difondre els valors democràtics de la tradició humanística cristiana. L'INEHCA elabora els seus projectes des d'una visió àmplia del pensament demòcrata cristià i posant un èmfasi especial en la societat i la nacionalitat catalanes.
Entre les activitats anuals de l'INEHCA destaquen la publicació de la revista Diàlegs, l'Escola d'Estiu Manuel Carrasco i Formiguera, que organitza conjuntament amb Unió, a més de la celebració de seminaris, taules rodones, conferències, i l'edició de monografies de temàtiques diverses. L'any 2006, coincidint amb el 75è aniversari de la fundació d'Unió Democràtica de Catalunya, l'Institut va endegar un programa propi de projectes de recuperació de la memòria històrica.
El primer president de l'INEHCA va ser Josep Antoni Duran i Lleida, i entre 1996 i 2007 ho ha estat el Dr. Josep M. Coll i Alemany, fill de Miquel Coll i Alentorn, essent Carme Dropez i Ballarín vicepresidenta executiva (de 1993 a 2007) i Ignasi Farreres i Bochaca vicepresident. El darrer president conegut és Llibert Cuatrecasas i Membrado, dirigent històric d'Unió.
El 2016, durant el procés de liquidació d'Unió, l'institut es va desvincular legalment d'aquest per així poder evitar el concurs de creditors al qual es va veure sotmès el partit polític, en 2017 va promoure un nou partit polític i no se li coneix activitat posterior.

## Revista Diàlegs

Diàlegs és una revista d'estudis polítics i socials, i la seva periodicitat és quadrimestral. Diàlegs va aparèixer l'any 1998 amb l'objectiu de cobrir un buit a Catalunya, en l'àmbit de les publicacions de pensament i reflexió serena de les idees polítiques, per tal d'oferir un espai de debat i també de divulgació dels principis ideològics de l'humanisme cristià.

## Referències

* ↑ ÁLVARO, F.M. (ed.); Memòria històrica, entre la ideologia i la justícia, INEHCA, Barcelona, 2008.
* ↑ Orriols, Núria «Unió se separa de la seva fundació per protegir-la de la liquidació del partit». Ara.cat, 26-12-2016.
* ↑ «La exfundación de Unió promueve un nuevo partido catalanista de centro» (en castellà). La Vanguardia, 18-02-2017. [Consulta: 3 maig 2022].
* ↑ Xifra Triadú, Jordi; Ponsa Herrera, Francesc. Guia de think tanks a Catalunya. Editorial UOC, 2010, p.89-90. ISBN 8493714372.

## Enllaços externs

* Web de l'Institut d'Estudis Humanístics Miquel Coll i Alentorn Arxivat 2018-09-03 a Wayback Machine.
# Tolipeutins

Els tolipeutins (Tolypeutinae) són una subfamília d'armadillos. Aquesta subfamília inclou tres gèneres d'armadillos. Gairebé totes les espècies d'aquest grup viuen a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Entrada «Tolypeutinae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents de cingulats :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Xenarthra :
Família Chlamyphoridae :
Família Dasypodidae :
Categoria :
# Crims irlandesos. Llacuna mental

Crims irlandesos. Llacuna mental (títol original en alemany, Der Irland-Krimi: Blackout) és un telefilm de ficció policial alemany del 2023 dirigit per Matthias Tiefenbacher. És la setena entrega de la sèrie de pel·lícules de ficció criminal d'ARD Crims irlandesos. La primera emissió va tenir lloc el 12 d'octubre de 2023 en horari de màxima audiència al canal Das Erste. S'ha doblat al català per a TV3, que va estrenar-lo el 27 d'octubre de 2024.
El rodatge del telefilm va allargar-se del 17 d'octubre al 9 de desembre de 2022, coincidint amb l'episodi posterior La lluna damunt Galway, i va tenir lloc al comtat de Wicklow i l'àrea metropolitana de Dublín.

## Sinopsi

L'endemà d'una festa escolar, la jove Moira és trobada morta al parc de bon matí. La seva millor amiga, Hannah, va ser l'última que va ser al seu costat. Però la Hannah apareix amb una greu contusió al cap, i no es pot recordar de res. O no se'n vol recordar? La psicòloga Cathrin Blake tracta el buit de memòria de la jove. Sospita que la seva amnèsia pot tenir a veure amb alguna altra experiència traumàtica.

## Repartiment

* Désirée Nosbusch: Cathrin Blake
* Rafael Gareisen: Paul Blake
* Declan Conlon: Sean Kelly
* Róisín O'Donovan: Sarah Kelly
* Tara Cush: Hanna Riley

## Referències

* ↑ «Crims irlandesos - T1xC7 - Llacuna mental». 3Cat. [Consulta: 8 novembre 2024].
* ↑ «Der Irland-Krimi - Blackout». crew united.
# Eusquemonins

Els eusquemonins (Euschemoninae) són una subfamília de lepidòpters papilionoïdeus de la família dels hespèrids (Hesperiidae), amb una única espècie australiana (Euschemon rafflesia). Es tracta d'una papallona de mida petita i de colors vius.

## Referències

* ↑ «BioLib - Euschemoninae» (en anglès). [Consulta: 8 novembre 2024].
# Tir olímpic als Jocs Olímpics d'Estiu de 2024

Les proves de tir esportiu als Jocs Olímpics de París 2024 es van disputar entre el 27 de juliol i el 5 d'agost de 2024, al Centre Nacional de Tir del municipi francès de Chateauroux. La disciplina de tir olímpic ha estat present des de la 1a edició dels Jocs Olímpics d'Atenes de 1896, tot i que en les edicions de París 1904 i Amsterdam 1928 va caure del programa olímpic.
En aquesta edició el nombre de participants es tornarà a veure reduït dels 360 participants que van competir a Tòquio 2020, fins als 340 que participaran en aquesta edició, amb una distribució igual entre dones i homes. Això ha estat degut a les recomanacions del Comitè Olímpic Internacional (COI) de reducció d'atletes en tots els esports. A més, hi haurà alguns canvis en el programa, com ara la introducció d'una prova de skeet mixt que es canvia per la prova de fossa mixt. També hi haurà canvis en el format de les finals. Tots els participants que arribin a la final hauran de començar des de zero (fins ara arrossegaven els punts de la fase de classificació).

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Xina | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 | Corea del Sud | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Kazakhstan | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Esdeveniments
### Masculí

* Esdeveniment
* Pistola d'aire 10 m detalls
* Pistola tir ràpid
* 25 m detalls
* Rifle d'aire 10 m detalls
* Rifle 3 posicions
* 50 m detalls
* Skeet detalls
* Fossa detalls

### Femení

* Esdeveniment
* Pistola d'aire 10 m detalls
* Pistola 25 m detalls
* Rifle d'aire 10 m detalls
* Rifle 3 posicions 50 m detalls
* Skeet detalls
* Fossa detalls

### Mixt

| Esdeveniment | Or | Plata | Bronze |
| Pistola d'aire 10 m equips detalls | | | |
| Rifle d'aire 10 m equips detalls | Xina Huang Yuting Sheng Lihao | Corea del Sud Keum Ji-hyeon Park Ha-jun | Kazakhstan Alexandra Le Islam Satpayev |
| Skeet equips detalls | | | |

## Referències

* ↑ «Pàgina oficial» (en anglès). Paris2024. [Consulta: 15 març 2024].
* ↑ «The IOC Executive Board approves the program of the Paris 2024» (en anglès). ISSF, 08-12-2020.
* ↑ «Skeet shooting mixed team event proposed for inclusion at Paris 2024» (en anglès). insidethegames, 01-12-2020.
* ↑ «Competition formats for shooting at the Olympic Games Paris 2024» (en anglès). shooting.by. [Consulta: 7 novembre 2023].
# Allen Whitty

Allen Whitty (Martley, 5 de maig de 1867 - Aldermaston, 22 de juliol de 1949) va ser un tirador anglès que va competir a començaments del segle xx.
El 1924 va prendre part en els Jocs Olímpics de París, on va disputar dues proves del programa de tir. Va guanyar la medalla d'or en la prova de tir al cérvol, doble tret per equips, mentre en la prova individual fou divuitè.

## Referències

* ↑ «Allen Whitty Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 19 setembre 2018].
# Sant Ipolit (Cantal)

Sanch Ipòlit és un municipi francès situat al departament de Cantal i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 114 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Sanch Ipòlit era de 114 persones. Hi havia 48 famílies de les quals 12 eren unipersonals (12 homes vivint sols), 16 parelles sense fills, 16 parelles amb fills i 4 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 116 habitatges, 46 eren l'habitatge principal de la família, 58 eren segones residències i 11 estaven desocupats. 115 eren cases i 1 era un apartament. Dels 46 habitatges principals, 36 estaven ocupats pels seus propietaris i 10 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 2 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 17 en tenien quatre i 21 en tenien cinc o més. 31 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 25 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Saint-Hippolyte el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 2 |
| 2 | 80 a 84 | 2 |
| 3 | 75 a 79 | 3 |
| 7 | 70 a 74 | 6 |
| 4 | 65 a 69 | 6 |
| 6 | 60 a 64 | 3 |
| 3 | 55 a 59 | 7 |
| 5 | 50 a 54 | 2 |
| 5 | 45 a 49 | 4 |
| 6 | 40 a 44 | 4 |
| 1 | 35 a 39 | 4 |
| 3 | 30 a 34 | 1 |
| 5 | 25 a 29 | 5 |
| 1 | 20 a 24 | 2 |
| 4 | 15 a 19 | 5 |
| 2 | 10 a 14 | 4 |
| 2 | 5 a 9 | 3 |
| 1 | 0 a 4 | 1 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 69 persones, 48 eren actives i 21 eren inactives. De les 48 persones actives 46 estaven ocupades (27 homes i 19 dones) i 3 estaven aturades (2 homes i 1 dona). De les 21 persones inactives 11 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 3 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció, 1 d'una empresa d'hostatgeria i restauració i 1 d'una empresa de serveis.
Dels 2 establiments de servei als particulars que hi havia el 2009, 1 era una lampisteria i 1 restaurant.
L'any 2000 a Saint-Hippolyte hi havia 23 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 1.275 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* ↑ Exploitations agricoles

## Enllaços externs

* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# André Regaud

André Regaud (Lió, 14 de febrer de 1868 – París, 12 de gener de 1945) va ser un tirador francès que va competir a cavall del segle xix i del segle XX i que va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics, el 1908, 1912 i 1920].
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va disputa tres proves del programa de tir. Va guanyar una medalla de bronze en la prova de Carrabina per equips, fou quart en la de pistola lliure, 50 iardes per equip i desè en la de pistola lliure, 50 iardes.
El 1912 va disputar els seus segons Jocs Olímpics, amb la participació en tres proves del programa de tir. Fou quart en la prova de carrabina, 50 metres per equips, quinzè en pistola, 50 metres i 41è en carrabina, 50 metres.
El 1920, un cop superada la Primera Guerra Mundial, disputà els seus tercers i darrers Jocs Olímpics, amb la disputa de dues proves del programa de tir. Fou cinquè en pistola militar per equips i sisè en pistola lliure, 50 metres per equips.

## Referències

* 1 2 3 «André Regaud Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 20 d'octubre 2013. [Consulta: 10 setembre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
# IEC 61000-4-2

IEC 61000-4-2 és una normativa internacional (creada per l'IEC) de compatibilitat electromagnètica que es refereix als requisits d'immunitat a les descàrregues electroestàtiques. És la part 4-2 de la norma IEC 61000 i la darrera versió es pot esbrinar aquí. La norma pretén simular descàrregues electroestàtiques produïdes directament per operadors i entre persones i objectes situats en les proximitats. L'objecte d'aquesta norma és establir una base comú per i reproduïble per a avaluar les característiques de funcionament dels equips elèctrics i electrònics quan es sotmeten a descàrregues electroestàtiques.

## Contingut

La norma IEC 61000-4-2 defineix el següent:
* La forma d'ona típica del corrent de descàrrega.
* El rang de nivells d'assaig.
* L'equip d'assaig.
* La instal·lació d'assaig.
* El procediment d'assaig.
* El procediment de calibratge.
* La incertesa de la mesura.

## Nivell de tensió d'assaig

Hi ha dos tipus d'assaig : descàrrega per contacte (per a simular descàrregues entre persones i els equips) i descàrregues a l'aire (per a simular descàrregues entre persones i objectes situats en les proximitats). Nivells de tensió de la descàrrega de tensió-corrent i forma d'ona segons figura :
Nivells de la tensió d'assaig (IEC EN 6100-4-2) :
| Nivell | Descàrrega per contacte | Descàrrega a l'aire |
| 1 | 2KV | 2KV |
| 2 | 4KV | 4KV |
| 3 | 6KV | 8KV |
| 4 | 8KV | 15KV |
| X | especial | especial |

## Dispositius per a poder superar IEC 61000-4-2

Es poden destacar:
* Varistors
* TVS
* Fusibles rearmables PTC

## Instrumentació per a poder assajar l'IEC 61000-4-2

Es poden trobar:
* Instrumentació d'emtest
* Instrumentació de TESEQ
* Instrumentació Haefely
* Instrumentació Noiseken

## Referències

* ↑ «Vista prèvia d'IEC 61000-4-2» (en anglès). [Consulta: 24 novembre 2016].
* ↑ «Estructura de la norma IEC 61000» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-09-03. [Consulta: 24 novembre 2016].
* ↑ «Tipus de mesures EMC» (en anglès). [Consulta: 24 novembre 2016].
* ↑ «Nivells de tensió» (en anglès). [Consulta: 24 novembre 2016].
* ↑ «Nivells de tensió» (en anglès). [Consulta: 24 novembre 2016].
* ↑ «Instrumentació IEC 61000-4-2» (en anglès). https://www.atecorp.com.+[Consulta: 23 gener 2017].
# Axel Jansson

Carl Axel Jansson (Estocolm, 24 d'abril de 1882 – Estocolm, 22 de setembre de 1909) va ser un tirador suec que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va disputar tres proves del programa de tir. Va guanyar una medalla de plata en la prova de rifle lliure 300 metres, 3 posicions per equips, mentre en la de rifle militar per equips fou cinquè i en la de rifle lliure, 300 metres tres posicions individual setè.

## Referències

* ↑ «Axel Jansson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2013. [Consulta: 12 abril 2016].
# L'Artesana

L'Artesana fou una cooperativa de consum del barri del Poblenou de Barcelona. La cooperativa de consum L'Artesana, també coneguda com La Familiar, és una de les més antigues de Barcelona. Fou fundada l'any 1876 per uns quants obrers, en una petita botiga del carrer del Ferrocarril, i d'allà varen passar a un altre local del carrer Major del Taulat. Després van passar al passatge d'Atila, aleshores tenien divuit socis. Més tard tingueren l'estatge al carrer de Venero, i des de llavors varen començar a tenir èxit, i el nombre de socis va augmentar fins a 58. Va passar després al passeig del Triomf (rambla del Poblenou) i els socis van baixar a 47. Finalment, van comprar el local del carrer de Marià Aguiló cantonada Llull, on van ocupar una planta baixa, a la qual afegiren un pis, destinat a cafè, teatre i dependències de secretaria. La inauguració de les obres d'ampliació fou el 4 de setembre de 1921. Es va crear l'Agrupació Coral l'Artesana, una penya d'escacs, i el 1934, una nova secció, la femenina. Després de la Guerra Civil Espanyola, L'Artesana va subsistir gràcies a la reconversió de la planta baixa en un petit mercat on podia comprar tothom. El juliol del 1995, va desaparèixer, fruit de la pressió immobiliària, i es va fer un acte de comiat el 2 de juliol.

## Referències

* ↑ DDAA. Enciclopèdia, El Poblenou en 135 veus. Arxiu Històric del Poblenou, 2005, p. 16.
# Interior de l'església de Sant Sebastià

Interior de l'església de Sant Sebastià és una pintura sobre taula feta per Marià Fortuny i Marsal el 1867 i que es troba conservada actualment a la Biblioteca Museu Víctor Balaguer, amb el número de registre 1661 d'ençà que va ingressar el 1956, formant part de l'anomenat "Llegat 1956"; un conjunt d'obres provinents de la col·lecció Lluís Plandiura- Victòria González.

## Descripció

Estudi de l'interior de l'Església de San Sebastià de Madrid. Es veu el pòrtic de fusta amb papers enganxats, i un banc també de fusta al costat esquerre del pòrtic. En aquesta església va ser on el pintor es va casar amb Cecilia, filla del pintor Federico de Madrazo, el 27 de novembre de 1867. És el primer quadre on el pintor es fixa en els interiors de les esglésies, tema que tractaria en una de les seves obres de referència, La Vicaria.

## Inscripció

Al quadre es pot llegir la inscripció "Fortuny"; "Simó Gómez / 1848-1880"; "Mariano Fortuny/13/1838-1874/ Col.A.Saint- Aubin".

## Referències

* ↑ Article Esther Alsina (vegeu bibliografia)«Enllaç».
* ↑ TRULLEN, 2001: p.112

## Bibliografia

* Trullén, Josep Maria (dir.). Biblioteca Museu Víctor Balaguer. Guia de les col·leccions del museu. 2001. Vilanova i la Geltrú: Organisme Autònom Biblioteca Museu V.Balaguer, 2001. B-10-437/2001. ISBN 84-931438-3-9.
* Alsina i Galofré, Esther. Una gran època artística rau en una col·lecció: el "Llegat 1956". Article publicat al Butlletí de la Biblioteca Museu Víctor Balaguer. Vilanova i la Geltrú: Associació d'Amics de la Biblioteca Museu Víctor Balaguer, 2010. ISBN 0212-6168.

## Enllaços externs

* Web oficial del museu
# Australosfènides

Els australosfènides (Australosphenida) són un clade de mamífers que està gairebé extint del tot. Actualment, només n'hi ha cinc espècies vivents a Austràlia i Nova Guinea, però se n'han trobat fòssils a Madagascar i l'Argentina. Les espècies vivents són l'ornitorrinc i les quatre espècies d'equidnes.

## Referències

* ↑ Entrada «Australosphenida» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 28 agost 2023].
# Jaciment arqueològic de Vilarmau

El jaciment arqueològic de Vilarmau està situat en un bosc de faig, alzina i castanyer, a uns 150-200 metres de la masia que li dona nom, a la vall d'Arbúcies. Per la manca de context arqueològic, no se sap de quin tipus de jaciment es tracta, ni la datació exacta d'aquest. Tot i això, la cronologia relativa el situa entre el Paleolític Superior i el Bronze Antic, entorn del 33000 i el 1500 ane. Fins al present, han estat localitzats només dos sílex: una làmina sense retocar i una lamineta amb retoc abrupte esquerre.

## Vegeu també

* Arqueopedia
* Jaciment arqueològic del Castell sa Sala
* Jaciment arqueològic Cingle Vermell
* Jaciment arqueològic Salt de la Minyona
* Sondeigs T-1 i G-1
* Jaciments arqueològics del Paleolític de Catalunya

## Referències

* ↑ Vilarmau, Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya
* Generalitat de Catalunya - Extranet eGipci
# Dispatch múltiple

Dispatch múltiple, en ciència de la computació, és una característica d'alguns llenguatges de programació en els que una funció o mètode pot ser cridat en temps d'execució en relació a una sèrie d'atributs o arguments. El dispatch múltiple és un multimètode o polimorfisme on la crida a la funció o mètode és servida dinàmicament depenent del tipus d'objecte.

## Exemple

En aquest exemple hi ha un mètode amb 4 formes que es cridaran en funció dels paràmetres que es passin :

### Python
## Suport en llenguatge de programació

* LLenguatges de programació que suporten multi dispatch :
** C# 4.0
** Cecil
** Clojure
** Common Lisp (via the Common Lisp Object System)
** Dylan
** Elixir
** Fortress
** Groovy
** Haskell via multi-parameter type classes
** Julia
** Lasso
** Nice
** Nim
** Perl 6
** R
** Scala, també via classes de tipus multiparàmetre
** Seed7
** TADS
** Wolfram Language via symbolic pattern matching
** Xtend Multimètodes en altres llenguatges de programació mitjançant extensions :
** .NET (via la biblioteca MultiMethods.NET)
** C (via la biblioteca C Object System)
** C# (via la biblioteca multimethod-sharp)
** C++ (via la biblioteca yomm11 Arxivat 2016-06-02 a Wayback Machine.)
** Factor (via l'estàndard multi-methods vocabulary)
** Java (usant l'extensió MultiJava)
** Perl (via el mòdule Class::Multimethods)
** Python (via PEAK-Rules, RuleDispatch, gnosis.magic.multimethods, PyMultimethods, or multipledispatch)
** Ruby (via la biblioteca The Multiple Dispatch Library and Multimethod Package and Vlx-Multimethods Package)
** Scheme (via ex: TinyCLOS) També, Haskell i Scala via classes de tipus multiparàmetre

## Referències

* ↑ «What's the difference between Polymorphism and Multiple Dispatch?» (en anglès). https://stackoverflow.com.+[Consulta: 24 maig 2017].
* ↑ «A polyglot's guide to multiple dispatch - Eli Bendersky's website» (en anglès). http://eli.thegreenplace.net.+[Consulta: 24 maig 2017].
* ↑ «Single, Dynamic, Multiple and Double Dispatching» (en anglès). http://isagoksu.com. Arxivat de l'original el 2017-05-22. [Consulta: 24 maig 2017].
# Musaranya elefant nord-africana

La musaranya elefant nord-africana (Petrosaltator rozeti) és una espècie de musaranya elefant, l'única del gènere Petrosaltator. Viu a Algèria, Líbia, el Marroc i Tunísia. Els seus hàbitats naturals són els matollars de tipus mediterrani i els deserts calorosos.

## Referències

* ↑ Entrada «Petrosaltator rozeti» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].