OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La Bruixa d'Or

La Bruixa d'Or és una administració de loteria espanyola de la xarxa oficial de sucursals de Loterías y Apuestas del Estado ubicada a Sort, Pallars Sobirà. El 2011 va ser l'administració número 1 en facturació i en venda de bitllets de loteria. L'any 2015 era una administració de loteria capdavantera en vendes per Internet.

## Història

La Bruixa d'Or, inicialment amb altres noms com «Stop» o «Estel», va ser fundada l'any 1986 per Xavier Gabriel a Sort (Lleida).
Des de l'any 1994 ha repartit més de 30 grans premis. Entre ells, destaquen els tres «Grossos» de la Loteria de Nadal i els dos primers premis del Sorteig del "Niño", a més, de molts altres segons, tercers, quarts o cinquens premis. Va ser una de les primeres empreses a incorporar una pàgina web al seu negoci per vendre loteria, el que va repercutir en el gran nombre de bitllets premiats. Ha arribat a lliurar més de quatre milions de dècims, amb més de 13.600 números diferents en un sol sorteig.
Diu la tradició que els compradors de loteria no podien marxar de l'administració sense fregar els seus dècims pel nas o el pal de l'escombra de la bruixa que hi ha just en la porta del local. Aquesta acció és el que portarà la sort a la persona que ha comprat el dècim en qüestió. En 2017 el propietari va tancar l'administració de Sort i es va treslladar a Navarra durant la fuita de seus socials de Catalunya de 2017 derivada del procés independentista català

## Actualitat

La Bruixa d'Or ha diversificat les seves activitats: de ser una administració de loteria ha passat a la promoció i comercialització de productes alimentaris i vitivinícoles fins al patrocini d'equips esportius (per exemple La Bruixa d'Or Manresa de bàsquet o el Girona Futbol Club de futbol) i pilots de carreres.
La Bruixa d'Or té 4 marques, amb una àmplia gamma de productes a través d'una sèrie de mercats, incloent loteria física de tota classe, loteria online, marxandatge oficial, begudes i tot tipus d'aliments.

## Referències

* ↑ «La Lotería de Navidad, dos siglos vendiendo ilusión a millones de españoles» (en espanyol). RTVE.es. [Consulta: desembre 2012].
* ↑ «La buena fortuna sonríe a las administraciones de lotería más famosas de España» (en espanyol). RTVE.es. [Consulta: desembre 2012].
* ↑ http://www.rtve.es/noticias/20121203/fortuna-sonrie-administraciones-mas-famosas-espana/580927.shtml
* ↑ «Xavier Gabriel» (en castellà). Biografías y Vidas. [Consulta: 17 octubre 2017].
* ↑ http://www.abc.es/loteria-de-navidad/20120927/abci-loteria-navidad-administraciones-201209260847.html
* ↑ http://www.elmundo.es/elmundo/2009/12/06/loteria/1260125815.html
* ↑ «La Bruixa D'Or da su primer Gordo fuera de Cataluña» (en castellà). El País, 22-12-2017. [Consulta: 31 desembre 2017].
* ↑ El Periódico de Catalunya (ed.). «La Bruixa d'Or se diversifica».
* ↑ teinteresa.es El propietario de la Bruja de Sort viajará a la luna el año que viene, consultado en desembre de 2012
# 1. Wiener Neustädter SC (2008)

El 1. Wiener Neustädter SC, anteriorment Sportclub Wiener Neustadt, és un club de futbol austríac de la ciutat de Wiener Neustadt.

## Història

S'anomena FC Magna Wiener Neustadt pel patrocini de l'empresa Magna, obtenint el dret a participar en l'Erste Liga quan, després del col·lapse del club SC Schwanenstadt (1946-2008) per problemes financers, la seva llicència fou comprada per Magna l'any 2008. El 19 de maig l'empresari Frank Stronach, fundador de Magna International, fou elegit president del club.
El primer partit de lliga fou disputat el 12 de juliol de 2008 enfront del descendit FC Wacker Innsbruck i perdé per 0-3. La resta de la temporada acabà amb el títol a la categoria i l'ascens a la Primera Divisió (Bundesliga). A les darreries de l'any 2008, el club 1. Wiener Neustädter SC decidí fusionar-se amb el FC Magna, essent el nou club anomenat SC Magna Wiener Neustadt, des de l'1 de juliol de 2009. L'any 2010, Magna decidí incorporar-se a un altre club, l'SK Sturm Graz. L'any 2019 es convertí en 1. Wiener Neustädter SC
Evolució del nom:
* 2008: FC Magna Wiener Neustadt
* 2009: SC Magna Wiener Neustadt
* 2009: SC Wiener Neustadt
* 2019: 1. Wiener Neustädter SC

## Futbolistes destacats

* Saso Fornezzi

## Entrenadors

* 2008-2009 Helmut Kraft
* 2009-2011 Peter Schöttel
* 2011-2012 Peter Stöger
* 2012-avui Heimo Pfeifenberger

## Palmarès

* Erste Liga (Segona Divisió):
** 2008-09

## Referències

* ↑ «FC Magna wird niederösterreichischer Verein». sport.oe24.at, 11-03-2008. [Consulta: 10 juny 2012].
* ↑ «Stadt, 1. Wiener Neustädter SC und FC Magna einigen sich! Adaptierung und Sanierung des Stadions kann beginnen'». wiener-neustadt.gv.at, 04-06-2008. Arxivat de l'original el 2 de novembre 2013. [Consulta: 10 juny 2012].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial del club Arxivat 2015-04-19 a Wayback Machine.
# Josep Sanchis Grau

Josep Sanchis Grau (València, 19 de juny de 1932 - València, 2 d'agost de 2011) fou un dibuixant de còmics valencià, una de les grans figures de l'Escola Valenciana d'historieta i creador, entre altres personatges, del gat Pumby. Treballà per a la revista Jaimito, d'Editorial Valenciana, on creà sèries humorístiques com El soldadito Pepe, El Capitán Mostachete, Miguelín y El Trenecito, Don Esperpento o Marilín y la moda, per al setmanari Mariló, dirigit al públic femení.

## Biografia

El 1954, en el número 260 de la revista Jaimito, d'Editorial Valenciana, aparegué la seua creació més destacada, el gat Pumbi, sèrie on l'autor deixava anar la seua fantasia, en què aconseguia connectar fàcilment amb el públic infantil. Tant és així que pocs mesos després, el 23 d'abril de 1955 aparegué una nova revista amb el nom del personatge, Pumby, que arribà a superar els mil números, i el desembre del 1959 Super Pumby, on el gat es convertia en un inusual super heroi amb poders procedents de la ingestió de suc de taronja.
Durant els anys 70 dibuixa —també per als còmics d'Editorial Valenciana— historietes protagonitzades pel robot Mazinger Z, inspirades en la pel·lícula japonesa de 1978.
Sanchis col·laborà intensament en totes les publicaciones d'Editorial Valenciana fins que desaparegué, el 1984. Publicà també treballs a la premsa i en revistes humorístiques d'altres editorials. Són destacables els personatges Gaspar (publicat en el suplement infantil del diari Levante-EMV), Benjamín y su pandilla (per al setmanari infantil Trampolín) o Robin Robot, les aventures del qual publicà la revista Zipi y Zape, d'Editorial Bruguera a partir del 1970.
Després de la crisi del còmic infantil ocasionada pels tancaments d'Editorial Valenciana i d'Editorial Bruguera, Sanchis deixà de treballar en la historieta durant anys. El 1991 tornà amb la sèrie Els fills de Pumbi publicada per la revista valenciana per a xiquets Camacuc. El 1993 publicà una història del País Valencià en còmic protagonitzada per Pumbi i el 1994 il·lustrà el Diccionari Il·lustrat de la Llengua Valenciana.
El 1996 fou guardonat amb el Gran Premi del Saló del Còmic de Barcelona per la seua llarga trajectòria en el món del còmic. Eixe mateix any creà una nova capçalera, basada una volta més en el seu personatge més cèlebre: Kuasar Pumby.
El 2001 Sanchis obtingué, després de diversos judicis, els drets d'autor del personatge Pumbi, que eren retinguts pels hereus d'Editorial Valenciana.

## Referències

* ↑ «Mor José Sanchis, creador del gat Pumby». diari Ara, 03-08-2011.
* ↑ «Una exposición sobre 'Pumby' en homenaje a José Sanchis». El País, 30-10-2011 [Consulta: 30 juliol 2017].
* ↑ Vidal-Folch, Ignasi «Josep Sanchis recibió sin gran sorpresa el premio especial del jurado del Saló del Còmic. "Sabía que tarde o tremprano llegaría", dice el creador de "El capitán Mostachete" y "El soldadito Pepe"» (en castellà). La Vanguardia [Barcelona], 12-05-1996, pàg. 55. «El popular dibujante de Editorial Valenciana recibe el premio del Saló del Còmic, que hoy se clausura.»

## Enllaços externs

* Josep Sanchis a lambiek.net (anglès)
# Samuel Walker

Samuel John Walker (Birmingham, 5 d'octubre de 1883 – Birmingham, 29 de febrer de 1960) va ser un gimnasta artístic anglès que va competir a començament del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de bronze en el concurs complet per equips del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Samuel Walker Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 21 setembre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
# Takashi Mikami

Takashi Mikami fou un criminal de guerra japonès durant la Segona Guerra Mundial. Fou un caporal que serví a l'est de la província de Shandong de la Xina des de 1942 fins que fou capturat l'agost de 1945. Ajudà a recollir cervells dels captius xinesos per al sergent Getsuji que creia que la ingestió d'aquests l'ajudaria a curar la malaltia venèria que patia, arribant a demanar al caporal Yokokura que li n'aconseguira. Entre les altres activitats que realitzà hi hagué: la matança i tortura de civils i la violació de dones (de les quals almenys vuit eren coreanes).

## Referències

* ↑ «Japanese corporal harvested brains for cannibalism: confession». Xinhuanet, 14-08-2015 [Consulta: 14 agost 2015].
# Tarquimpol

Tarquimpol és un municipi francès, situat al departament del Mosel·la i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 66 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Tarquimpol era de 66 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 12 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 32 habitatges, 27 eren l'habitatge principal de la família, 2 eren segones residències i 3 estaven desocupats. 29 eren cases i 3 eren apartaments. Dels 27 habitatges principals, 22 estaven ocupats pels seus propietaris i 5 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 1 tenia dues cambres, 2 en tenien tres, 4 en tenien quatre i 20 en tenien cinc o més. 20 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 10 habitatges hi havia un automòbil i a 15 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Tarquimpol el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 8 | 65 a 69 | 4 |
| 0 | 60 a 64 | 4 |
| 4 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 4 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 4 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 12 | 15 a 19 | 0 |
| 4 | 10 a 14 | 4 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 41 persones, 31 eren actives i 10 eren inactives. De les 31 persones actives 29 estaven ocupades (17 homes i 12 dones) i 2 estaven aturades (2 homes). De les 10 persones inactives 4 estaven jubilades, 4 estaven estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa d'hostatgeria i restauració.
L'any 2000 a Tarquimpol hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 360 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Tarquimpol a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Tarquimpol a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Tarsul

Tarsul és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 159 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Tarsul era de 159 persones. Hi havia 66 famílies, de les quals 19 eren unipersonals (15 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 18 parelles sense fills, 22 parelles amb fills i 7 famílies monoparentals amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 105 habitatges, 67 eren l'habitatge principal de la família, 33 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 103 eren cases i 1 era un apartament. Dels 67 habitatges principals, 60 estaven ocupats pels seus propietaris, 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 1 estava cedit a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 5 en tenien tres, 10 en tenien quatre i 51 en tenien cinc o més. 42 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 19 habitatges hi havia un automòbil i a 43 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Tarsul el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 4 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 4 |
| 8 | 75 a 79 | 0 |
| 4 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 4 | 50 a 54 | 4 |
| 0 | 45 a 49 | 8 |
| 12 | 40 a 44 | 4 |
| 8 | 35 a 39 | 4 |
| 0 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 16 |
| 4 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 4 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 110 persones, 83 eren actives i 27 eren inactives. De les 83 persones actives 75 estaven ocupades (45 homes i 30 dones) i 8 estaven aturades (3 homes i 5 dones). De les 27 persones inactives 12 estaven jubilades, 9 estaven estudiant i 6 estaven classificades com a «altres inactius».

### Ingressos

El 2009 a Tarsul hi havia 67 unitats fiscals que integraven 157 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 17.684 €.

### Activitats econòmiques

Dels 4 establiments que hi havia el 2007, 2 eren d'empreses de transport, 1 d'una empresa immobiliària i 1 d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Revenus fiscaux des ménages en 2008
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Tarsul a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Tarsul a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Abu-Tàlib ibn Abd-al-Múttalib

Abu-Tàlib Abd-Manaf ibn Abd-al-Múttalib ibn Hàixim —àrab: أبو طالب عبد مناف بن عبدالمطلب بن هاشم, Abū Ṭālib ʿAbd Manāf ibn ʿAbd al-Muṭṭalib ibn Hāxim—, més conegut com a Abu-Tàlib o Abu-Tàlib ibn Abd-al-Múttalib, fou el cap del clan dels Banu Hàixim, oncle del profeta Muhàmmad i pare d'Alí ibn Abi-Tàlib, quarta califa i primer imam xiïta.
Era fill d'Abd-al-Múttalib ibn Hàixim i de Fàtima bint Amr (dels Makhzum) i germà del pare de Mahoma, Abd-Al·lah. Se suposa que va heretar del seu pare dos oficis lucratius: el de siqaya (aprovisionament dels peregrins d'aigua) i el de la rifada (aprovisionament dels peregrins de queviures), però és possible que en realitat inicialment aquestos oficis fossin del seu germà az-Zubayr, que per un temps fou el cap dels Banu Hàixim. Va haver de vendre els oficis al seu germà consanguini al-Abbàs ibn Abd-al-Múttalib, per poder pagar un deute; després va agafar la direcció dels Banu Hàixim.
Quan va morir el seu pare Abd-al-Múttalib es va fer càrrec de Mahoma, que estava sota la seva custòdia. La seva protecció a Mahoma li va costar l'enemistat i el boicot d'altres clans. Va morir el 619 i com a cap de clan el va succeir probablement son germà consanguini Abu-Làhab ibn Abd-al-Múttalib. Dels seus fills, Alí i Jàfar foren musulmans i Tàlib va combatre a Mahoma en la batalla de Badr. Algunes tradicions diuen que es va convertir abans de morir però probablement són tradicions tardanes de poca credibilitat.

## Bibliografia

* Montgomery Watt, Muhammad at Mecca
* Watt, W. Montgomery. «Abū Ṭālib». Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2016. 30 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/abu-talib-SIM_0258>
* Bahramian, Ali; Negahban, Farzin. «Abū Ṭālib (ʿImrān) b. ʿAbd al-Muṭṭalib». Encyclopaedia Islamica. Editors en cap: Wilferd Madelung and, Farhad Daftary. Brill Online, 2016. 30 de maig de 2016 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-islamica/abu-talib-imran-b-abd-al-muttalib-SIM_0219>
# Abu l-Hasan Ali ibn Muhammad

Abu l-Hasan Ali ibn Muhammad al-Badisi, conegut com a Abu Hassun, fou sultà wattàsida del Marroc el 1526 i després rei de Badis durant 23 anys.
El 1545, va succeir el sultà Ahmad, que havia estat pres presoner pels seus rivals del sud, els saadians. Ali Abu Hassun es va convertir en regent del jove fill d'Ahmad, Nasir al-Qasiri. Després de la seva adhesió, va decidir prometre fidelitat als otomans per obtenir el seu suport.
Ahmad va tornar després de dos anys i va poder governar des del 1547 i el 1549, fins al 1549 quan Fes i Tlemcen van ser conquerits pels seus rivals del sud del Saadia sota el seu líder Mahàmmad aix-Xaykh. El sultà Ahmad va perdre la vida aquell any i Ali Abu Hassun va tornar a ser regent, però com que el seu país estava ocupat pels saadians, se li va oferir asil a l'Alger otomà.
Després de la reconquesta del Regne de Tlemcen sobre els saadians el 1549, Ali Abu Hassun va ser capaç, amb l'ajut dels otomans sota Salih Reis, de reconquerir Fes el 1554. Ali Abu-Hassun va esdevenir soldà de Fes, recolzat pels genissaris. Ali Abu Hassun aviat va pagar les tropes turques i els va donar la base de Vélez de la Gomera, que els marroquins havien reconquerit el 1522.
La reconquesta de Fes va durar poc. Ali Abu Hassun va ser vençut i assassinat pels saadians en la batalla de Tadla el setembre de 1554. Mohammed ash-Sheik va ser capaç de recuperar la ciutat de Fes i es va convertir en el governant indiscutible del Marroc, establint la Dinastia sadita com l'únic governant del país. Després va iniciar negociacions amb Espanya per expulsar els otomans.

## Referències

* 1 2 3 A history of the Maghrib in the Islamic period by Jamil M. Abun-Nasr p.155ff
* 1 2 3 The last great Muslim empires: history of the Muslim world by Frank Ronald Charles Bagley, Hans Joachim Kissling p.103
* ↑ A history of the Maghrib in the Islamic period by Jamil M. Abun-Nasr p.157
# Acció (empresa)

Acció és una empresa de producció audiovisual catalana dedicada a l'animació fundada per Miquel Pujol i Lozano el 1989. Va obtenir l'èxit amb l'obra 10 + 2 de la que se n'ha fet una sèrie de televisió, pel·lícules i curts que han obtingut diversos premis. El 26 de setembre de 2008 Acció va presentar el llargmetratge Cher ami (en anglès titulada Flying Heroes) al Festival de Sant Sebastià que es va estrenar comercialment a Espanya el 19 de juny de 2009.

## Produccions
### 10 + 2

10 + 2 és una sèrie de televisió de 52 episodis de 13 minuts de durada. L'acció passa en un país imaginari on hi ha una escola amb el seu professor Aristòtil i el seu ajudant Infinit. Tots dos estan al càrrec d'uns alumnes molt especials: les xifres del sistema decimal (del 0 al 9). Junt amb els episodis de la sèrie també es produïren un llargmetratge de 85 minuts; un especial de Nadal de 45 minuts, 10 + 2: La nit màgica; un especial de Pirates de 45 minuts, i 70 cortinetes de 30 segons adreçades als infants.

### Cher ami

Cher ami és un llargmetratge d'animació de 85 minuts de durada. L'acció passa en mig de la Gran Guerra, l'octubre de 1918, la vida del colom Cher ami i els seus ingenus i feliços amics es veu amenaçada bruscament per l'arribada d'aquesta als boscos d'Argonne. Conscients de la seva responsabilitat, els maldestres coloms es convertiran en audaços missatgers i amb el seu extraordinari valor i coratge, intentaran salvar la vida d'un batalló de soldats americans.
La producció és inspirada en fets reals: Cher ami fou colom missatger que serví en l'exèrcit dels Estats Units a la primera Guerra Mundial. Cher ami va ajudar a salvar l'anomenat Batalló Perdut de la Divisió de 77 en la batalla de l'Argonne l'octubre de 1918.

## Guardons

* 1999 - Finalistes de l'International Emmy Awards
* 2000 - Medalla de plata del Festival de Nova York (The Best Work in the World)
* 2001 - Seleccionats per al XVIII Chicago International Children's Film Festival
* 2002 - Primer premi del Festival Internacional de Cine para la Infancia de Buenos Aires in 2002
* 2003 - Primer premi del Festival Internacional de Santiago de Chile
* 2004 - Platinuim award del WorldFest a Houston.
* 2010 - Premi Gaudí a la Millor pel·lícula d'animació catalana del 2009

## Referències

* ↑ Fitxa a imdb.com
* ↑ 10+2 a CATALAN FILMS & TV
* ↑ Cher ami a CATALAN FILMS & TV
* ↑ L'estudi cerdanyolenc Acció! finalista del Festival de Nova York a vilaweb
* ↑ La productora Acció guanya el Gaudí a millor pel·lícula d'animació per Cher Amí a vilaweb
Viccionari