OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cal Camil dels Diaris

Cal Camil dels Diaris és una antiga redacció de diari de Sant Martí de Tous (Anoia) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

L'immoble anomenat cal Camil dels Diaris fou construït, segons el cadastre, l'any 1920 tot i que és clar que integra un edifici anterior. Aquesta casa però va ser reformada el 1960. D'aquest fet en deixa constància una cartel·la de ciment que conté la data i les inicials H.G.T.
Es tracta d'un habitatge unifamiliar de planta baixa i dos pisos. S'accedeix a l'interior per portal adovellat. A cada pis hi ha una finestra rectangular i un petit balcó amb barana de ferro. El balcó del primer pis sobresurt, mentre que l'altre queda enrasat a la façana.

## Història

Aquest immoble fou la seu del periòdic El Sol de Tous que es publicat durant 19 anys (entre 1914 i 1933) per Camil Riba i Compte amb la intenció d'apropar la cultura al poble de Tous.
Aquesta publicació apareixia mensualment i se'n feia una tirada de 209 exemplars. Hi participaren professionals i intel·lectuals locals i col·laboraven també gent d'arreu de Catalunya, amb relats de costums, llegendes i notícies. Des del Sol de Tous es vetllava pel benestar del poble i es pot dir que va incentivar l'arribada de l'aigua i el corrent elèctric.
Camil Riba i Compte, conegut com "el Camilu dels Diaris" es tractava d'un home culte, idealista i somniador, subscriptor de diaris de tot del món i tenia un sentit cívic que el feia involucrar en els problemes i necessitats dels seus conciutadans.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Cal Camil dels Diaris». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 octubre 2017].
# Cal Castell

Cal Castell és una obra del Poal (Pla d'Urgell) declarada Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Casa senyorial de planta quadrada amb façana de pedra picada i la porta i les finestres allindades. Té tres plantes, la noble comunica amb el carrer mitjançant balcons amb barana de forja. Unes gàrgoles coronen la façana. En un cantó hi ha l'escut del marqués de Poal, amb la data de 1763. La casa ha sofert nombroses reformes per adaptar-la a noves necessitats.

## Història

Aquesta casa va ser construïda al segle xviii pel marqués de Poal, Antoni Desvalls i de Vergós.

## Referències

* 1 2 «Cal Castell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Cal Gerrer (Esparreguera)

Cal Gerrer és un edifici del municipi d'Esparreguera (Baix Llobregat) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És una casa Senyorial de planta baixa, pis i golfes amb coberta a dues aigües. A la planta baixa trobem la porta d'entrada i finestres, totes de forma rectangular. Al primer pis, totes les obertures tenen un petit balcó i són rectangulars. A les golfes hi ha dues finestres circulars. Té una porxada a la part posterior.

## Referències

* ↑ «Cal Gerrer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 febrer 2015].
# Lee Capes

Lee Capes (3 d'octubre de 1961) és una jugadora d'hoquei sobre herba australiana, ja retirada, que va competir durant la dècada de 1980. És germana de la també jugador d'hoquei sobre herba Michelle Capes.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics de Seül, on guanyà la medalla d'or en la competició d'hoquei sobre herba.
El 1989 va rebre la medalla de l'Orde d'Austràlia en reconeixement pels seus serveis a l'hoquei.

## Referències

* 1 2 «Lee Capes Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 5 abril 2020].
* ↑ «Capes, Lee (1961 -)». womenaustralia.info. The Australian Women's Register. [Consulta: 5 abril 2020].
# Elizabeth Hepple

Elizabeth Hepple (7 de juliol de 1959) va ser una ciclista australiana. Va participar en els Jocs Olímpics de Seül.

## Palmarès

* 1988
** 2a al Giro d'Itàlia i vencedora d'una etapa
** 3a al Tour de França

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Ben Weber

William Jennings Bryan "Ben" Weber (St. Louis (Missouri), 23 de juliol, 1916 - Nova York, 16 de juny, 1979), va ser un compositor nord-americà.
Weber Va ser "un dels primers nord-americans a adoptar les tècniques de 12 tons de Schoenberg, a partir de 1938"; va ser en gran part autodidacte. Va treballar inicialment com a copista i només va arribar a ser reconegut a la dècada de 1950.
Weber va utilitzar la tècnica de dotze tons, però, en lloc d'evitar la tonalitat, va treballar amb ella i va aconseguir un estil romàntic virtuós: "Weber no va poder sufocar la seva inclinació pel lirisme expansiu i els gestos atrevits", va escriure el crític musical Anthony Tommasini, i va afegir: "Un té la sensació que la seva adaptació de la tècnica de 12 tons va ser la seva manera d'assegurar-se que la seva música mantingués la seva avantguarda i no caigués en el romanticisme. Aquí hi ha un esperit més aviat de Brahms que intentava emergir." Va compondre música de cambra per a diverses combinacions d'instruments, música orquestral, incloent-hi concerts per a violí i piano, música per a piano i cançons.
Weber també va escriure unes memòries inèdites, How I Took 63 Years to Commit Suicide (tal com es va dir a Matthew Paris).

## Premis

Weber va rebre una beca Guggenheim el 1950. Va rebre un Thorne Music Award el 1965. que es va donar a compositors d'"anys madurs i èxits reconeguts".

## Referències

* 1 2 3 4 Tommasini, Anthony (December 4, 1999). "MUSIC REVIEW; A Serialist With a Penchant for Lyricism". The New York Times. Retrieved 2015-07-19.
* ↑ Son, Jeeyoung; D.M.A (2008). "Twelve-tone writing in the piano music of Ben Weber (1916–1979)". Retrieved 2015-07-19. [T]here are hardly any secondary sources found on the subject of Ben Weber and his music; however there is a very important primary source in addition to the scores, which is an unpublished memoir titled, "How I took 63 years to commit suicide by Ben Weber (as told to Matthew Paris)." Although there is not much explanation of his music, it is still very significant in terms of understanding Weber's character, personality, and philosophy.
* ↑ "Ben Weber". gf.org. Retrieved 2015-07-19.
# Remei de Ca la Fresca

Remei de Ca la Fresca és un grup català de rock visceral que festeja amb el folklore i l'electrònica de poble a baixa fidelitat, «amb un discurs feréstec, alhora esmolat i poètic que desafia tota frontera estilística i dispara al mort i a qui el vetlla».

## Trajectòria

Al llarg del 2023, Remei de Ca la Fresca va versionar «Born slippy» d'Underworld amb el nom de «Nascut descarat» i «Paper planes» de M.I.A. com a «Tot el que volem és okupar-te el xalet». També va adaptar el poema de l'activista palestina Rafeef Ziadah titulat «Tots els tons de la ràbia». El maig de 2024, Remei de Ca la Fresca va presentar el senzill «Mal de muntanya» com un primer avançament del seu segon àlbum, amb producció d'Ildefons Alonso, el bateria de grups com El Pont d'Arcalís o El Petit de Cal Eril, i que publicarà Bankrobber la tardor de 2024.
Finalista del concurs de bandes emergents Sona9 el 2021, el grup va guanyar el premi del jurat al certamen friülà Suns Europe el 2024, en què es va valorar «la seva potent veu i energia desbordant, i la interessant combinació de sons i estructura musical. Per haver creat quelcom innovador, barrejant diferents gèneres i influències musicals».

## Membres

* Artur Piera; baix, guitarra, sintetitzador i bateria
* Xantal Rodríguez: veu, guitarra i castanyoles
* Víctor Inskipp: bateria i baix
* Iago Rueda: guitarra i baix

## Discografia

* Remei de Ca la Fresca (The Indian Runners, 2021)
* L'ham de la pregunta (Bankrobber, 2024)

## Referències

* ↑ Borràs Abelló, Jordi. «Refugi de músics #1 - Remei de Ca la Fresca». El Temps de les Arts, 19-07-2023. [Consulta: 25 maig 2024].
* ↑ «5Songs - Remei de Ca la Fresca: "Triana ens va marcar tot el que va venir després"». CCMA, 24-09-2023. [Consulta: 25 maig 2024].
* 1 2 3 «REMEI DE CA LA FRESCA clama contra la privatització de l’aigua a “Mal de muntanya”». Underground.cat, 24-05-2024. [Consulta: 25 maig 2024].
* ↑ Iborra, Yeray S. «Remei de Ca la Fresca: d'un clàssic ('techno') sempre pot néixer un altre clàssic». El Nacional, 16-06-2023. [Consulta: 25 maig 2024].
* ↑ «Remei de Ca la Fresca guanya el certamen friülà Suns Europe». Enderrock.cat, 21-10-2024. [Consulta: 12 novembre 2024].
* ↑ Gea, Èlia. «La nostra aspiració és gaudir del procés, més que centrar-nos en el producte». Enderrock.cat, 28-05-2021. [Consulta: 25 maig 2024].
* ↑ Cornellà, Albert. «Remei de Ca la Fresca apunten amb sarcasme a la política municipal». Diari de Girona, 13-09-2024. [Consulta: 12 novembre 2024].
# José Manuel Youshimatz Sotomayor

José Manuel Youshimatz Sotomayor (Puebla, 10 de maig de 1962) és un ciclista mexicà, que es va especialitzar en la pista.
Va participar en tres Jocs Olímpics d'Estiu, el 1984, 1988 i 1992. El seu principal èxit fou una medalla de bronze als Jocs Olímpics de Los Angeles en puntuació, darrere del belga Roger Ilegems i l'alemeny Uwe Messerschmidt. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata als Jocs Panamericans de 1987 i una medalla de plata i una de bronze als Jocs Centreamericans i del Carib.

## Palmarès

* 1984
** Medalla de plata als Jocs Olímpics de Los Angeles en Puntuació
* 1990
** Campió panamericà en Puntuació

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Manuel Youshimatz». [Consulta: 21 gener 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
# Cal Magí (Castellnou de Bages)

Cal Magí és una masia situada al municipi de Castellnou de Bages a la comarca catalana del Bages.

## Referències

* ↑ «Cal Magí. Castellnou de Bages | Mapes de Patrimoni Cultural», 24-01-2007. [Consulta: 10 novembre 2024].
* ↑ «Cal Magí | enciclopedia.cat». [Consulta: 10 novembre 2024].
# Protestes de La Farga

Les protestes de La Farga van ser un conjunt de manifestacions i protestes que van dur a terme els veïns del barri de Sant Josep, a L'Hospitalet de Llobregat, a finals de la dècada dels 70. L'objectiu principal era expulsar l'empresa "Altos Hornos de Cataluña La Farga", de la qual Jordi Pujol era el màxim accionista, ja que aquesta empresa era extremadament contaminant per al barri.
Durant els primers mesos de 1980, sota el mandat del PSC a L'Hospitalet de Llobregat, les protestes es van convertir en un fenomen diari. Els manifestants van arribar a tallar carrers tan transitats com l'avinguda del Carrilet i l'avinguda d'Isabel la Catòlica, sumint el municipi en un autèntic caos. Aquestes accions van reflectir la intensitat del descontentament veïnal i la determinació per aconseguir un canvi significatiu.
El 9 de juliol de 1980, els veïns de Sant Josep van rodejar la siderúrgia per manifestar-se. Paral·lelament, el governador civil de Barcelona, Josep María Belloch, havia ordenat dissoldre la manifestació. Els portaveus del barri van intentar dialogar amb el capità per evitar una situació violenta, però aquest els va donar tres minuts per abandonar el carrer. Els líders veïnals es van acostar als manifestants, però l'acció pacificadora va ser inútil i la tensió va augmentar, tornant la situació cada cop més tensa.
Els veïns del barri no van tolerar aquesta actitud policial i van elevar els crits. En aquell mateix instant, la policia va començar a disparar boles de goma i pots de fum, ferint lleument l'alcalde Joan Ignasi Pujana i els líders veïnals Jaume Valles, Juan Sierra i Benito Román.

## Referències

* ↑ País, Ediciones El «Violenta represión de una manifestación vecinal en Hospitalet» (en castellà). El País [Madrid], 11-07-1980. ISSN: 1134-6582.
# Helena Johanna van Lunteren-Hansen

Helena Johanna van Lunteren–Hansen (Dordrecht, 1 de maig de 1883 – La Haia, 29 de març de 1965) va ser una pianista holandesa.
Era filla d'Hendrik Nicolaas Hansen i Henriette Johanna Lobatto els quals tenien un missatgeria. El 1909 es va casar amb un funcionari ferroviari i revisor de l'Utrechtsch Dagblad, però més tard amb l'advocat Samuel Adrianus van Lunteren, membre del Tribunal Suprem durant la guerra.
Va rebre la seva formació a l'escola de música d'Utrecht de Lucie Veerman-Bakker (1861-1945) i Johann Wagenaar (1862-1941). Això va ser seguit per estudis posteriors a Berlín amb la Sra. E. Engelmann-Brandes. Posteriorment va actuar com a solista, principalment a Utrecht i els seus voltants, sovint amb l'Orquestra Municipal d'Utrecht. Tanmateix, també va actuar a Hertogenbosch i Groningen, per exemple sota la direcció de Peter van Anrooy. Des de 1908 va ser professora de piano a l'esmentat conservatori. A més de solista, també va ser acompanyant, com la cantant Martine Dhont (duo Dhont-van Lunteren), a qui va conèixer al conservatori. En la seva qualitat de professora, també va formar part del Comitè Estatal d'Exàmens de Música. El 1942 es va acomiadar del Conservatori d'Utrecht a causa del seu trasllat a La Haia.
Un dels seus alumnes va ser Willem Pijper; li va dedicar la seva Peça orquestral per a piano i orquestra de 1915.

## Bibliografia

* J.H. Letzer: Musical Netherlands 1850-1910. Diccionari biobibliogràfic d'artistes musicals holandesos, així com d'escriptors de l'àmbit musical-literari, 2. edició amb incorporacions i millores. Utrecht: J. L. Beijers, 1913, pàgina 114;
* Lèxic musical il·lustrat, editat pel Sr. G. Keller i Philip Kruseman, col·laboració amb Sem Dresden, Wouter Hutschenruijter (1859-1943), Willem Landré, Alexander Voormolen i Henri Zagwijn; publicat el 1932/1949 per J. Philips Kruseman, La Haia; la pàgina 415 no esmenta cap història més enllà de la guia de Letzer
* Willem Piper; El perill del paper la comparava amb Myra Hess, pianista estrella
* Cartell d'una actuació de Van Lunteren-Hansen com a acompanyant el 20 de maig de 1910
# Metapanamomops

Metapanamomops kaestneri és una espècie d'aranya araneomorfa de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. És l'únic membre del gènere monotípic Metapanamomops.
Fou descrit per primera vegada per Alfred Frank Millidge l'any 1977,
És un endemisme d'Alemanya, Polònia i Ucraïna.

## Referències

* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog 12.0 (American Museum of Natural History).
* ↑ Millidge, A. F. «The conformation of the male palpal organs of linyphiid spiders, and its application to the taxonomic and phylogenetic analysis of the family (Araneae: Linyphiidae)». Bulletin of the British Arachnological Society, vol. 4, 1977, pàg. 1–60.
* ↑ «Gen. Metapanamomops Millidge, 1977». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Estadens

Estadens és un municipi francès, situat al departament de l'Alta Garona i a la regió d'Occitània.
# Aldo Pedro Duscher

Alvaro 'Aldo' Pedro Duscher (nascut el 22 de març de 1979 a Esquel) és un exfutbolista argentí que jugava com a migcampista.
El 31 d'agost de 2010 fitxà pel RCD Espanyol per a una temporada, després de jugar dos anys al Sevilla FC.

## Palmarès
### Deportivo de La Corunya

* Copa del Rei (2001-02)

### Sevilla FC

* Copa del Rei (2009-10)

## Referències

* ↑ L'Espanyol presenta Duscher i no tanca la porta a un moviment d'última hora, 3cat24.cat, 31 d'agost de 2010 (consulta: 31-8-10).
# Escarteen Sisters

Escarteen Sisters és un duo català de música folk fusió format per les germanes Laia i Flàvia Escartín que canten i toquen el violí i el violoncel respectivament.
Quan actuen com a trio, amb la participació de Branko Valchev, es reforcen els ritmes de jazz. Les dues germanes han col·laborat amb els músics Sílvia Pérez Cruz, Marco Mezquida, Guillem Roma, Julien Padovani i Loek van den Berg, entre d'altres. Els temes propis i les versions de cançons tradicionals com «Tonada de la luna llena» de Simón Díaz, o altres d'un terreny més pop com «Please don't stop de music» de Rihanna, formen el repertori de les germanes Escartín.

## Discografia

* Escarteen Sisters (Rocket Music, 2018)
* Caure sistingut (2024)

## Referències

* ↑ Bosch, Clara. «Escarteen sisters». El 3 de vuit, 20-06-2019. [Consulta: 11 novembre 2024].
* ↑ «Les Escarteen Sisters presenten el segon CD, ‘Caure sostingut’, que portaran al Jamboree». El 3 de vuit, 14-02-2024. [Consulta: 11 novembre 2024].
* ↑ «El secretisme il·lustrat del nou videoclip de The Escarteen Sisters». Enderrock.cat, 08-11-2018. [Consulta: 11 novembre 2024].
* ↑ «Independents - "L'aparador": "Lonely but together", d'Escarteen Sisters». CCMA. [Consulta: 11 novembre 2024].
# Jamel Debbouze

Jamel Debbouze, professionalment conegut senzillament com Jamel (París, 18 de juny de 1975), és un humorista i actor, principalment de comèdia, francès de pares marroquins i que va viure al Marroc durant la seva infantesa. La seva carrera professional però, l'ha desenvolupada a França, en francès, on és molt popular. És casat amb Mélissa Theuriau des del 7 de maig de 2008, amb qui té dos fills.

## Espectacles

* 1996: C'est tout neuf
* 1999: Jamel en scène
* 2000: Jamel Show
* 2003-2004: Jamel 100% Debbouze
* 2007: Le Jamel Comedy Club envahit Le Casino de Paris
* 2009: Le Jamel Comedy Club Show

## Pel·lícules

* 1998: Zonzon de Laurent Bouhnik, personatge: Kader
* 1999: Le Ciel, les oiseaux et... ta mère ! de Djamel Bensalah, on fa de Youssef
* 2001: Amélie (Le Fabuleux Destin d'Amélie Poulain) de Jean-Pierre Jeunet, al qual fa de Lucien
* 2002: Astèrix i Obèlix: Missió Cleopatra (Astérix & Obélix : Mission Cléopâtre) d'Alain Chabat; Numérobis
* 2002: L'embolat (Le Boulet) d'Alain Berbérian i Frédéric Forestier; le maton malien
* 2004: She hate me de Spike Lee; Doak
* 2005: Angel-A de Luc Besson; André
* 2006: Indigènes de Rachid Bouchareb; Saïd
* 2008: Astèrix i Obèlix als Jocs Olímpics de Frédéric Forestier i Thomas Langmann; Numérobis
* 2008: Parla'm de la pluja (Parlez-moi de la pluie) d'Agnès Jaoui; Karim
* 2010: Fora de la llei (Hors-la-loi) de Rachid Bouchareb
* 2015: Pourquoi j'ai pas mangé mon père, director i guionista

## Doblatge dibuixos animats

* 1998: Dr. Dolittle de Betty Thomas; fa la veu francesa del conillet d'índies Rodney
* 2000: Dinosaure des Disney; fa la veu francesa del lèmur Zini
* 2003: Les Clefs de bagnole de Laurent Baffie, fa la veu d'un gos de plastilina

## Premis i honors

* 2002: Nominació al millor actor secundari al premi César pel seu paper a Amélie
* 2003: Nominació al millor actor secundari al premi César pel seu paper a Astérix i Obélix : Missió Cleopatra
* 2004: Gall de Vidre atorgat per la comunitat de francesos a Bèlgica
* 2006: Premi del Festival de Cannes a la millor interpretació masculina pel seu paper a Indigènes

## Curiositats

En un moment de l'espectacle La Vie Normale (La vida normal) del també humorista Gad Elmaleh, aquest imita a en Jamel.

## Referències

* ↑ «Le couple Debbouze à Marrakech». Le Figaro, 08-05-2008..
* ↑ Johnston, Sheila. «Jamel Debbouze: France's new superstar». The Daily Telegraph, 03-11-2008. Arxivat de l'original el 19 November 2009. [Consulta: 8 febrer 2010].
* ↑ «Mariage de Jamel Debbouze et Melissa Theuriau». Arxivat de l'original el 23 February 2009. [Consulta: 5 març 2009].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial d'en Jamel
# Bernat Umbert

Bernat Umbert ( - 1111) fou bisbe de Girona. Era fill d'Umbert de Sesagudes, nascut en el si d'una família noble amb importants possessions a la franja costanera del bisbat, entre Pals i Lloret de Mar. Va fer de mitjancer al concili de Nimes (1096) entre l'abat de Santa Maria de Ripoll i Berenguer Sunifred de Lluçà, bisbe de Vic i arquebisbe de Tarragona. El 1100 va consagrar la canònica de Vilabertran a la que aportà constitucions. Entre el 1097-1101 hi celebrà diversos concilis a Girona.

## Referències

* ↑ «Bernat Umbert». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Corts i Blay, Ramon; Galtés i Pujol, Joan; Manent, Albert. Diccionari d'història eclesiàstica de Catalunya. Generalitat de Catalunya, 1 gener 1998. ISBN 9788439346135 [Consulta: 22 març 2011]. , pàg. 289
# Edmund Bury

Edmond William Bury (Kensington, Londres, 4 de novembre de 1884 – Laventie, Pas-de-Calais, 5 de desembre de 1928) va ser un jugador de rackets anglès que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata en la prova de dobles de rackets, formant equip amb Cecil Browning.
Morí en combat durant la Primera Guerra Mundial a Laventie, Pas-de-Calais, mentre servia com a capità a la King's Royal Rifle Corp.

## Referències

* ↑ «Edmond Bury Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2016-03-07. [Consulta: 11 març 2016].
* ↑ «Olympians Who Were Killed or Missing in Action or Died as a Result of War». Sports Reference. Arxivat de l'original el 2017-02-27. [Consulta: 11 març 2016].
# .by

.by és el domini de primer nivell territorial (ccTLD) actual de Belarús. És administrat pel Centre Operatiu-Analític de la República de Belarús (Оперативно-аналитический центр при Президенте Республики Беларусь), i des del 2012 Reliable Software, Inc. també n'és l'administrador tècnic. El codi "by" prové de la manera com s'escrivia en anglès Belarús durant l'època en què estava integrada a la Unió Soviètica, Byelorussia. El ccTLD va ser creat per Belarús el 10 de maig de 1994.
El Centre Operatiu-Analític de la República de Belarús permet a qualsevol persona registrar un domini de segon nivell .by. En canvi, els dominis de tercer nivell com .gov.by i .mil.by s'ofereixen només als funcionaris del govern. Els noms que es trien pels dominis de segon nivell no poden d'entrar en conflicte amb les empreses ja registrades o conegudes. Els noms han de tenir dos o més caràcters llatins i no poden començar o acabar amb un guió (-). L'administrador del ccTLD BY també pot rebutjar noms que continguin paraules o frases de caràcter ofensiu o il·legal.

## Vegeu també

* .бел

## Referències

* 1 2 «About domain BY» (en anglès). [Consulta: 4 octubre 2012].
* ↑ «Delegation Record for .BY» (en anglès). [Consulta: 4 octubre 2012].
Dominis de primer nivell territorial :
Dominis de primer nivell internacionalitzats :
Alfabet ciríl·lic:
.бел (.bel, Belarús)
.қаз (.qaz, Kazakhstan)
.мкд (.mkd, Macedònia)
.мон (.mon, Mongòlia)
.рус (.rf, gent de parla russa)
.рф (.rus, Rússia)
.срб (.srb, Sèrbia)
.укр (.ukr, Ucraïna)
Alfabet àrab:
الجزائر. (al-Jazā'ir, Algèria)
مصر. (masr, Egipte)
بھارت. (bharat, Índia)
ایران. (Iran)
الاردن. (al-urdun, Jordània)
فلسطين. (filastin, Territoris Palestins)
پاکستان. (pakstan, Pakistan)
قطر. (qatar, Qatar)
السعودية. (al-saudiah, Aràbia Saudí)
سوريا. (sūryā, Síria)
تونس. (tunis, Tunísia)
امارات. (emarat, UAE)
عمان. (Oman)
مليسيا. (maleesya, Malàisia
المغرب. (almahgrib, Marroc)
سودان. (Sudan)
اليمن. (alyemen, Iemen)
Alfabets indis:
.বাংলা (bangla, Bangladesh)
.ভারত (bharôt, Índia)
.भारत (bharat, Índia)
.భారత్ (bharat, Índia)
.ભારત (bharat, Índia)
.ਭਾਰਤ (bharat, Índia)
.இந்தியா (inthiyaa, Índia)
.ලංකා (lanka, Sri Lanka)
.இலங்கை (ilangai, Sri Lanka)
.ไทย (thai, Tailàndia)
.சிங்கப்பூர் (cinkappūr, Singapur)
Caràcters xinesos:
.中国 (Zhōngguó, Xina)
.中國 (Zhōngguó, Xina)
.香港 (Hong Kong)
.台灣 (Taiwan)
.台湾 (Taiwan)
.新加坡 (Xīnjiāpō/Sin-ka-po, Singapur)
Altres alfabets i escriptures del món:
.გე (ge, Geòrgia)
.한국 (Hanguk, Corea del Sud) :
ccTLDs internacionalitzats proposats :
.бг (bg, Bulgària, rebutjat) .κπ (kp, Xipre) .ελ (el, Grècia, rebutjat) ישראל. (yisrael, Israel) .日本 (nippon, Japó) .ລາວ (lao, Laos) :
Altres dominis :
Reservats / sense assignarAssignats / sense úsEn fase de desaparició / Entrada a ISO 3166-1 esborradaRetirats / esborratsProposats
.bl .bq .eh .mf
.bv .gb .sj
.su
.bu .cs .dd .um .yu .zr .an .tp
.ct :
Vegeu també Dominis de primer nivell genèrics :
Viccionari
# La Mata de los Olmos

La Mata de los Olmos és un municipi de l'Aragó, de la comarca del Baix Aragó.

## Referències

* ↑ «Mata de los Olmos (La). Gobierno de Aragón» (en espanyol europeu). [Consulta: 12 novembre 2024].
# Pomer

Pomer és un municipi d'Aragó a la província de Saragossa i enquadrat a la comarca d'Aranda.

## Referències

* ↑ Aragón, Heraldo de. «Imágenes: Fotos del pequeño paraíso de Zaragoza con 26 habitantes para desconectar de la rutina» (en castellà), 23-11-2023. [Consulta: 12 novembre 2024].