OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Milícies Antifeixistes Obreres i Camperoles

Les Milícies Antifeixistes Obreres i Camperoles (MAOC), van ser unes milícies formades a Espanya a partir de 1934 per a la protecció de dirigents socialistes i comunistes, així com força de defensa de locals partidaris contra les agressions de grups violents feixistes com la Falange Española.

## Història

La seva activitat va estar reduïda al període de la Segona República Espanyola i als primers dies de la Guerra Civil espanyola, i van estar compostes sobretot per militants de la JSU de filiació majorment comunista, a qui es proporcionava armes i un entrenament paramilitar bàsic.
En esclatar el cop d'estat del general Francisco Franco al juliol de 1936 les MAOC es van conformar en cinc batallons de milícies que van participar activament en la defensa de Madrid. Un d'aquests batallons posteriorment es va constituir de forma autònoma com el 5è Regiment de Milícies Populars, formació militar model afavorida i sostinguda pel Partit Comunista d'Espanya. La invocació de comunistes i socialistes per substituir a les milícies espontànies per forces disciplinades i militaritzades va significar l'extinció de les MAOC, els membres de les quals es van integrar en diverses unitats de l'Exèrcit Popular Republicà. El seu principal comandant fou Juan Modesto Guilloto León.

## Uniforme

Durant la seva existència com a grup autònom les MAOC usaven uniforme, compost de camisa blau cel i corbata vermella, els comissaris polítics portaven sobre la butxaca de la camisa un estel vermell de cinc puntes.

## Bibliografia

* de Miguel, Jesús y Sánchez, Antonio: Batalla de Madrid. En su: Historia Ilustrada de la Guerra Civil Española. Alcobendas, Editorial LIBSA, 2006, pp. 189-221.
* Rojas, Carlos Por qué perdimos la guerra. Barcelona, Ediciones Nauta, 1970.
# Setge de Malta (1429)

El Setge de Malta de 1429 va ser un intent dels Hàfsidas per apoderar-se de l'illa de Malta, que llavors formava part del Regne de Sicília regit per Alfons V el Magnànim. Els invasors van ser rebutjats però molts maltesos van ser assassinats o esclavitzats.

## Antecedents

En aquestes dates, la població maltesa oscil·lava entre 16.000 i 18.000 persones.
La defensa consistia en una guarnició catalana, juntament amb uns 300 soldats maltesos Dejma. Després d'algunes noves incorporacions, es van aconseguir reunir uns 4.000 soldats contra els invasors.

## Setge

El setge va començar el setembre de 1429, quan va arribar un exèrcit de 18.000 soldats des de Tunísia, sota el comandament de Kaid Ridavan. Al llarg del setge van ser capturats 3.000 maltesos, mentre molts altres van ser assassinats. Malta va resultar devastada, i els efectes es van notar durant anys.

## Referències

* ↑ «Sitio de Malta (1429)» (en español). Arxivat de l'original el 2022-11-26. [Consulta: 26 novembre 2022].
* ↑ «History of Malta - The Middle Ages». Maltese Ring. [Consulta: 20 febrer 2015].
* ↑ «575th anniversary of the 1429 Siege of Malta». Times of Malta, 12-09-2004 [Consulta: 20 febrer 2015].
* ↑ Laspina, S. Outlines of Maltese History. 5. A. C. Aquilina & Co., 1950, p. 56.
# 396

El 396 (CCCXCVI) fou un any de traspàs començat en dimarts del calendari julià.

## Esdeveniments

* 1 d'octubre: Concili de Nimes contra el cisma “felicià” (o l'any 394).
* Saqueig de Corint pels visigots. El rei Alaric I envaeix Grècia (Imperi d'Orient), saqueja Eleusis i destrueix el temple dedicat a Ceres. Són repel·lits pel general Estilicó. Es retiren amb un abundant botí de guerra.
* Primera divisió de les epístoles de Pau de Tars en capítols, base del treball d'Eutali.
* Conversió al cristianisme de Fritigil, reina dels Marcomans. Va signar un tractat de pau amb Honori, sota la influència d'Ambròs de Milà.

## Morts

El filòsof i pintor Hilari de Bitinia i els seus servents són massacrats prop de Corint pels visigots.

## Referències

* ↑ J. Renouard. Bulletin de la Société de l'histoire de France, 1836.
* ↑ Isaac Asimov: El Imperio Romano, pág. 275, Alianza Editorial, ISBN 978-84-206-3548-4 (T. 3).
* ↑ Uribe, Diana (2008). Historia de las Civilizaciones. Colombia: Penguin Random House. ISBN 978-958-5549-27-2.
* ↑ C. Gerold et Fils. Histoire de l'empire d'Autriche, 1851.
* ↑ Ashgate Publishing, Ltd.. Romans, Barbarians, and the Transformation of the Roman World : Cultural Interaction and the Creation of Identity in Late Antiquity, 2013, p. 398. ISBN 978-1-4094-8209-3.
# Liubov Jigalova

Liubov Jigalova (15 de març de 1924 - Moscou, 13 de febrer de 1978) fou una saltadora russa, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1952 va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on fou sisena en la prova del trampolí de 3 metres del programa de salts. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, fou sisena en el salt de palanca.
En el seu palmarès destaca una medalla de bronze en el salt de trampolí de 3 metres de Campionat d'Europa de natació de 1954 i set campionats nacionals en trampolí (1947, 1950, 1951, 1953 i 1954) i palanca (1950, 1951). El seu marit, Aleksei Zhigalov, també competí en trampolí als Jocs de 1952.

## Referències

* 1 2 Liubov Jigalova a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ Жигалова Любовь Егоровна (1924–1978) Arxivat 2009-01-23 a Wayback Machine.. sport-necropol.narod.ru
* ↑ Е. А. Школьников. Динамо. Энциклопедия. ОЛМА Медиа Групп, 2003, p. 222. ISBN 978-5-224-04399-6.
* ↑ «ЖИГАЛОВА Любовь Егоровна | Российские спортсмены и специалисты | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 16 octubre 2020].
# Sant Serni de Montesquiu

Sant Serni o Sant Sadurní de Montesquiu és una església romànica del poble de Montesquiu, dins de l'antic terme d'Orcau, de l'actual municipi d'Isona i Conca Dellà.
Al llarg de la història, fins i tot entre els estudiosos locals, és freqüent la confusió entre aquesta església, situada uns 300 metres al nord-oest del petit nucli de Montesquiu, amb la parroquial de Sant Urbà, de vegades també anomenada de Sant Serni. Aquesta església sembla que no ha estat mai parroquial, sinó que era una capella lligada amb la casa Regant.
És un edifici de nau única, coberta amb volta de canó i amb absis semicircular a llevant, com la major part d'esglésies romàniques. A l'absis hi ha només una finestra, que mira cap al sud, per tal de donar més llum a l'interior. La porta és a ponent, i té un portal senzill amb dovelles de pedra tosca. L'aparell de la resta de l'església és de petits carreus no gaire regulars. Deu tractar-se d'una oba molt senzilla del romànic rural del segle xii.

## Bibliografia

* BURON, Vicenç. Esglésies i castells romànics del Pirineu català i Andorra: Guia. Tremp: Garsineu Edicions, 1994 (Biblioteca pirinenca; 10). ISBN 84-88294-28-X
* CASES I LOSCOS, Maria-Lluïsa. "Sant Sadurní de Montesquiu", a El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-85194-56-X
* GAVÍN, Josep M. Pallars Jussà. Barcelona: Arxiu Gavín, 1981 (Inventari d'esglésies, 8). ISBN 84-85180-25-9.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Şekä

Şekä (del tàtar: Şekä o Шекә, turc: Çike) és un ésser semblant a un nan propi de la mitologia tàtara, que viu als boscos o cases abandonades. A les llegendes sol aparèixer en situació còmica.
Sheka a la mitologia polonesa és un esperit de camp que apareix com un nan deformat amb ulls de diferents colors i herba en comptes de cabells. Apareix al migdia o al capvespre i porta vestits totalment negres o blancs. Segons les creences locals, condueix a la gent errant per un camp, els dona malalties o els munta amb cavalls si es troben adormits. Gaudia estirant els cabells dels pagesos que treballaven al migdia. També ajudava a que els nens petits es perdessin pels camps de blat de moro. Si agafa una persona, l'obligava a cantar durant hores.

## Referències

* ↑ Türk Mitolojisi Ansiklopedik Sözlük, Celal Beydili, Yurt Yayınevi (Page - 139)
* ↑ «Şekä/Шекә». A: Enciclopèdia Tàtar (en tàtar). Kazan: L'Acadèmia de Ciències de la República de Tatarstan. Institució de l'Enciclopèdia Tàtar, 2002.

## Enllaços externs

* (turc) Türk Mitoloji Sözlüğü, Pınar Karaca Arxivat 2012-12-09 a Wayback Machine. (Çike)
# Club Marino de Luanco

El Club Marino de Luanco és un club de futbol en la localitat Luanco, Astúries. En la seva història recent ha oscil·lat entre la tercera i la quarta categoria del futbol espanyol, militant actualment en la Segona Federació.
Els seus millors anys foren al principi de segle XXI, especialment en la temporada 2000/2001 on van guanyar la Copa Federació Espanyola i en la temporada posterior assolir la segona ronda de la Copa del Rei, sent el darrer partit contra el Deportivo de la Coruña molt recordat per l'afició.
En les seves vitrines també hi podem comptar 7 Copes Federació autonòmica asturianes (2000, 2004, 2006, 2009, 2013 y 2015) sent-ne el màxim vencedor i 3 cops campió del seu grup de la extinta Tercera Divisió.

## Instal·lacions

El Marino va ser fundat l'any 1931 per un grup de pescadors afeccionats al futbol. L'any 1953 van inaugurar el seu camp actual, Miramar, propietat de l'ajuntament de Gozón. Tot i que van jugar també a la platja de la Ribera (1931-1933) al camp de La Garcivil (1933-1935) i al camp de Valdés (1935-1953) inicialment.
Les seves instal·lacions esprtives i d'entrenament es troben a escassos metres del camp, en el complex esportiu de Balbín, compartit amb l'equip del poble veí de Gozón.

## Dades del club

* Temporades a Primera Divisió: 0.
* Temporades a Segona Divisió: 0.
* Temporades a Segona Divisió B/Segona Federació: 20.
* Temporades a Tercera Divisió: 29.
* Temporades a Futbol Regional: 39
* Major golejada a favor: Marino 7 - Langreo 0 (91-92).
* Major golejada en contra : El Entrego 8 - Marino 1 (57-58).
* Millor posició a la lliga: 5è (Segona Divisió B temporada 01-02)
* Pitjor posició a la lliga: 15è (Tercera Divisió temporada 60-61)

## Palmarès

* Tercera Divisió-Grup 2 (3): 1998-1999, 2000-2001, 2010-2011
* Copa Federació asturiana (5): 2000-2001, 2004-2005, 2006-2007, 2008-2009, 2013-2014, 2015, 2023.
* Copa Federació de futbol (1): 2000-2001

## Rivalitats

El club Marino manté una rivalitat amb l'equip de la vila veïna, el Candás Club de Futbol, ja que s'han anat creuant amb regularitat en diferents categories encara que des del 2011 ja no es troben degut a que el Marino sol estar en una categoria superior. Aquest fet fa que darrerament es consider com a rival l'equip de la ciutat més propera, el Real Avilés.

## Referències

* ↑ «Spain - Copa RFEF - Fase Auton�mica (Asturias)». [Consulta: 23 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Web oficial del club
* Web del club Arxivat 2008-05-20 a Wayback Machine.
# Mitridates II

Mitridates II (en grec antic Mιθριδάτης) era sàtrapa del Pont. Quan va accedir al poder no era rei, i la seva numeració es repeteix després amb el segon Mitridates que sí que va ser rei del Pont, i de vegades és anomenat incorrectament Mitridates IV.
Va succeir al seu pare Ariobarzanes II del Pont l'any 337 aC, segons Diodor de Sicília. El seu sobrenom era Ktistés (κτιστής) és a dir "fundador", per haver fundat el regne independent del Pont. Segons Apià Mitridates II era el vuitè descendent del primer sàtrapa del Pont, instaurat per Darios el Gran, i el sisè ascendent de Mitridates VI Eupator. Diodor de Sicília li assigna un regnat de 35 anys del 337 aC al 301 aC, però sembla segur que no va mantenir el càrrec de forma ininterrompuda.
Va aconseguir la independència del regne l'any 334 aC després de la derrota de l'Imperi Persa per part d'Alexandre el Gran a la batalla del Grànic. Va perdre el regne en alguns moments però la història és prou desconeguda per concretar cap data. Va haver d'acceptar el domini macedoni segurament a partir del 322 aC quan Perdicas d'Orèstia va conquerir Capadòcia, però més tard va ser un dels homes de confiança d'Antígon el Borni.
Antígon un dia va tenir un somni sobre la futura grandesa de Mitridates i va decidir la seva execució, però Demetri Poliorcetes va informar Mitridates, que va fugir (potser cap a l'any 318 aC) amb un grup de soldats a Paflagònia on es va fortificar al castell de Cimiata a la regió de Cimiatene, on se li van reunir gent de la regió i progressivament va estendre la seva àrea de control i així va passar de ser un petit sàtrapa a esdevenir rei del Pont, segons Plutarc Apià i Estrabó.
L'any 317 aC va donar suport a Èumenes de Càrdia en contra d'Antígon, diu Diodor de Sicília, i després ja no torna a ser esmentat fins que va morir segurament el 302 aC o el 301 aC encara que sembla que s'havia sotmès altra vegada a Antígon en un moment indeterminat.
A la seva mort el va succeir sense dificultats el seu fill Mitridates III, generalment anomenat Mitridates I del Pont. Segons Llucià de Samòsata va morir amb uns 84 anys el que faria possible que fos el mateix "Mitridates fill d'Ariobarzanes" que va matar el sàtrapa Datames de Capadòcia l'any 361 aC.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Mithridates II». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 14 maig 2021].
Viccionari
# Torsten Wiesel

Torsten Nils Wiesel (Uppsala, Suècia 1924) és un neurobiòleg suec guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1981.

## Biografia

Va néixer el 3 de juny de 1924 a la ciutat d'Uppsala, població situada al comtat del mateix nom. Va estudiar medicina a l'Institut Karolinska d'Estocolm, on es graduà l'any 1954. Va iniciar la seva carrera científica en aquest mateix centre però l'any següent es traslladà als Estats Units per esdevenir professor de fisiologia a la Universitat Johns Hopkins i posteriorment a la Universitat Harvard. El 1983 fou nomenat catedràtic a la Universitat Rockefeller de Nova York, esdevenint el seu president entre el 1992 i 1998, i és membre de la delegació estrangera de la Royal Society de Londres.

## Recerca científica

Durant la seva estada a la Universitat Johns Hopkins conegué David Hunter Hubel, amb el qual inicià una llarga col·loració en aquest centre així com a Harvard. Ambdós científics orientaren la seva recerca vers el còrtex cerebral, especialment en aquella part del cervell que es relaciona amb l'àrea visual. Els seus estudis sobre la vista han estat cabdals per al tractament de l'estrabisme i les cataractes.
L'any 1981 fou guardonat, juntament amb Hubel, amb la meitat del Premi Nobel de Medicina o Fisiologia per les seves aportacions en l'estudi de l'àrea visual del còrtex cerebral. L'altra meitat del premi recaigué en Roger Wolcott Sperry pels seus treballs sobre les funcions dels hemisferis cerebrals.

## Referències

* ↑ «Torsten Wiesel». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Torsten Wiesel» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Liu Jian (director)

Liu Jian (xinès simplificat 劉健, xinès tradicional 刘健, pinyin Liú Jiàn) és un animador i director de cinema xinès amb seu a Nanjing.

## Vida i carrera

Després d'estudiar pintura a la Universitat de les Arts de Nanjing, va començar a fer animacions el 1995. El 2007 va fundar Le-joy Animation Studio. La seva primera animació de llarga durada Piercing I es va estrenar a l'Holland Animation Film Festival. El seu segon llargmetratge, la comèdia negra Have a Nice Day es va estrenar a competició al 67è Festival Internacional de Cinema de Berlín el 2017 i va guanyar el permi a la millor pel·lícula d’animació als 54ns Premis de Cinema Cavall d'Or.

## Filmografia

* Piercing I (2010)
* Have a Nice Day (2017)
* Art College 1994 (2023)

## Referències

* ↑ «- Berlinale - Archive - Annual Archives - 2017 - Programme - Hao ji le - Have a Nice Day - Einen schönen Tag noch». www.berlinale.de.
* ↑ Have a Nice Day, Chinese gangster animation, blocked in France - BBC News
* ↑ Kohn, Eric. «Quentin Tarantino Meets Wong Kar-Wai With Bloody Animated Chinese Drama 'Have a Nice Day' — Berlinale 2017 Review», 17-02-2017.
* ↑ Is ‘Piercing 1’ the First Indie Animated Feature from China?|Cartoon Brew
* ↑ Chinese Animated Indie ‘Art College 1994’ to Screen & Stream thru Metrograph|Animation Magazine
* ↑ Chinese Indie Feature 'Art College 1994' To Debut In U.S. On Friday|Cartoon Brew
* ↑ Roxborough, Scott. «Berlin Unveils Competition Jury, Adds Animated 'Art College 1994' to Lineup» (en anglès). Hollywood Reporter, 01-02-2023. [Consulta: 5 febrer 2023].
# Ca l'Amat (Avinyonet del Penedès)

Ca l'Amat és una obra del municipi d'Avinyonet del Penedès (Alt Penedès) protegida com a bé cultural d'interès local. L'edifici ha experimentat diverses modificacions i reformes al llarg del temps.

## Descripció

Ca l'Amat és una masia situada a prop del nucli urbà de Sant Sebastià dels Gorgs. Té planta rectangular i consta de planta baixa, un pis i golfes. La façana principal presenta com a elements més remarcables una porta d'arc rebaixat, una finestra reixada i les quatre obertures d'arc de mig punt amb imposta de les golfes. La coberta, a dues vessants, és de teula àrab. Adossat a la masia hi ha un porxo d'arcs de mig punt.

## Referències

* 1 2 «Ca l'Amat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].
# Atlético Rio Negro Clube

L'Atlético Rio Negro Clube és un club de futbol brasiler de la ciutat de Manaus a l'estat d'Amazones.

## Història

El Rio Negro és el segon club més antic de l'Estat d'Amazones, només onze mesos més vell que el seu gran rival Nacional. L'Atlético Rio Negro Clube de Roraima porta el nom en honor d'aquest club, i en comparteix el logo, colors i samarreta.
El 13 de novembre de 1913, Shinda Uchôa i un grup d'amics fundaren l'Atlético Rio Negro Clube. El primer president fou Edgar Lobão. Shinda Uchôa fou nomenat president d'honor. El 1921, el Rio Negro guanyà el seu primer títol del Campionat amazonense.
El 1973, el club participà en el Campeonato Brasileiro Série A per primer cop, acabant 30è. L'any següent el club finalitzà 26è, per davant de clubs com el Botafogo. És la seva millor posició històrica. El 1986, competí a la Série A per darrer cop.

## Estadi

El club disputa els seus partits com a local a l'Arena da Amazônia, inaugurat el 2014, amb una capacitat de 41.000 espectadors. L'estadi fou construït al mateix lloc on hi havia l'estadi Vivaldao, el qual fou demolit per poder construir el nou estadi per a la Copa del Món de Futbol de 2014.
El seu camp d'entrenament s'anomena Campo de Treinamento Rinha do Galo, situat a Manaus.

## Palmarès

* Campionat amazonense:
** 1921, 1927, 1931, 1932, 1938, 1940, 1943, 1962, 1965, 1975, 1982, 1987, 1988, 1989, 1990, 2001
* Campionat amazonense B:
** 1917, 2008, 2022
* Torneio Início do Campionat amazonense:
** 2001

## Altres esports

A més de futbol, el club té seccions de basquetbol, voleibol, gimnàstica, i futbol sala.

## Referències

* ↑ Especial Placar - 500 Times do Brasil, São Paulo: Editora Abril: 2003.
* ↑ «Clone clubs a Futebol do Amazonas». Arxivat de l'original el 2007-01-08. [Consulta: 26 juny 2014].
* ↑ «Arquivo de Clubes». Arxivat de l'original el 2007-03-12. [Consulta: 26 juny 2014].
* ↑ Campionat amazonense a RSSSF
* ↑ 1973 Campeonato Brasileiro Série A a RSSSF
* ↑ 1974 Campeonato Brasileiro Série A a RSSSF
* ↑ 1986 Campeonato Brasileiro Série A a RSSSF
* ↑ Estadi Vivaldão a Templos do Futebol
* ↑ «Club card a Futebol do Amazonas». Arxivat de l'original el 2009-10-21. [Consulta: 25 octubre 2009].
* ↑ «History a Futebol do Amazonas». Arxivat de l'original el 2009-10-21. [Consulta: 25 octubre 2009].

## Enllaços externs

* Rio Negro a Arquivo de Clubes Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine.
* Web de seguidors
# Iñaki Aizpuru Zubitur

Iñaki Aizpuru Zubitur (Leitza, 1946 -) és un director de cinema, guionista i fotògraf basc.

## Biografia

Tot i que va acabar els seus estudis d'Enginyeria Tècnica Industrial, l'any 1976 va començar a treballar com a corresponsal de Visnews, una agència de notícies britànica, així com col·laborador de Televisión Española. D'altra banda, ha realitzat diversos reportatges per a canals de televisió com BBC i NBC. Des de l'any 1986, és director i gerent de l'Escola de Cinema i Vídeo d'Andoain (ESCIVI).
El 2004 també va ser el productor del llargmetratge Amnesiak.

## Filmografia
### Com a director

* Barrenen (1984)
* Erreporteroak (1983)
* Konstituzio giroa (1979)
* Aberri Eguna 78 (1978)
* A Martintxo (1978)
* Txerri hilketa (1978)

### Guionista

* Barrenen (1984)
* Erreporteroak (1983)
* Konstituzio giroa (1979)
* Aberri Eguna 78 (1978)
* A Martintxo (1978)
* Txerri hilketa (1978)

### Director de fotografia

* España, una fiesta (1985)
* Erreporteroak (1983)
* Konstituzio giroa (1979)
* Aberri Eguna 78 (1978)
* A Martintxo (1978)
* Txerri hilketa (1978)

## Referències

* ↑ Iñaki Aizpuru Zubitur, a l'Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ Iñaki Aizpuru al web de l'Escola
# Kazusō Oda

Kazusō Oda (小田 和奏, Oda Kazusō?), nascut el 17 de gener de 1980 a Hiroshima, és un cantautor, productor i guitarrista de música pop japonesa.
És un dels tres membres del grup No Regret Life, actiu del 2001 al 2013. Oda, sota el pseudònim de Coda, va guanyar notorietat mundial gràcies a la seva participació en els openings de l'anime JoJo's Bizarre Adventure.

## Biografia

Oda va formar el grup No Regret Life l'any 2001 amb Genta Matsumura i Ryuta Hashiguchi. El seu primer àlbum d'estudi, Tomorrow is the another day, es va publicar l'any següent. Després de cinc àlbums i dotze anys de longevitat, el grup es va separar el 2013. Al mateix temps, Oda va fundar el segell spiral-motion el 2010.
Llavors Oda va seguir una carrera en solitari que li va permetre donar-se a conèixer sota el pseudònim de Coda. Contactat per l'estudi d'animació David Production, va cantar la segona obertura de la primera temporada de JoJo's Bizarre Adventure, titulada Bloody Stream. Estrenada el gener de 2013, la cançó va tenir una bona acollida, sobretot pels fans de l'anime, perquè el seu ritme i energia subratllen l'alegre personalitat del protagonista, Joseph Joestar. El gener de 2015, Coda va participar en el segon opening de la segona temporada de l'anime, Stardust Crusaders, anomenada JoJo Sono Chi no Kioku ~end of THE WORLD~, amb Tominaga «TOMMY» Hiroaki i Hashimoto «JIN» Jin.
Coda va escriure l'opening de la tercera temporada de l'anime, Crazy Noisy Bizarre Town, que va ser interpretada pel grup THE DU i es va estrenar l'avril de 2016. És gràcies als crèdits de la cançó que es revela la identitat de Coda, àlies Kazusô Oda. L'avril de 2017, Kazusô va llançar el seu primer àlbum d'estudi en solitari, Nachtmusik.
El senzill Finding the Truth que serveix com a final per a un spin-off de JoJo a Rohan Kishibe, Kishibe Rohan wa Ugokanai, es va estrenar el juillet 2018. L' octobre de 2018, Coda va interpretar Fighting Gold, la primera obertura de Golden Wind, la quarta temporada de JoJo's Bizarre Adventure.

## Discografia
### Àlbum d'estudi

* 2017 : slow time session
* 2017 : Tabibitono Kanaderu Taion
* 2017 : Nachtmusik
* 2019 : slow time session 22
* 2021 : Coda Piano Trio
* 2023 :ハヤテ (Hayate)

### Singles

* 2013 : Bloody Stream
* 2015 : JoJo Sono Chi no Kioku ~end of THE WORLD~
* 2015 : JOJO'S BIZARRE ADVENTURE -The anthology songs 2 :
** BLOODY STREAM ～mito remix ver.～
** Goodbye Nostalgia
** IGGY WALK
** Crazy my Beat
* 2016 : Great Days UNITS ver.
* 2018 : Finding the Truth
* 2018 : Fighting Gold
* 2022 : JO STARS
** Never End (Versió acústica)
** Dramatic Blue

## Notes i referències

* ↑ «L'identité du chanteur Coda de JoJo dévoilée». crunchyroll.com. Crunchyroll, 30-04-2016..
* ↑ Martina Trlica. «JoJo’s Bizarre Adventure Golden Wind Reveals Air Date, Trailer, Visual and OP Theme Artist». manga.tokyo. [Consulta: 29 març 2020]..