OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Robert Morison

Robert Morison (Aberdeen, 1620 - Londres, 10 de novembre de 1683) va ser un botànic escocès. Un precursor de John Ray, elucidà i desenvolupà la primera classificació sistemàtica de les plantes.

## Biografia

Nasqué a Aberdeen, Morison va ser un estudiant excel·lent que guanyà el grau de Master of Arts (postgraduat) de la Universitat d'Aberdeen als 18 anys. Durant la guerra Civil Anglesa s'uní a Carles I d'Anglaterra i va ser ferit a la batalla de Bridge of Dee. En recuperar-se anà a França.
El 1648 es doctorà em medicina a la Universitat d'Angers i es va dedicar a la botànica. Estudià a París sota Vespasian Robin, botànic del rei de França que el presentà a Gaston, Duc d'Orléans. Per recomanació de Robin passà a ser director del jardí botànic de Blois, del centre de França.
El 1660 tornà a Anglaterra i va ser metge de Carles II d'Anglaterra i botànic de tots els jardins reials amb un sou de £200 per any i amb casa
El 1621, Henry Danvers de Danby havia donat a la Universitat d'Oxford 250 lliures per a la compra de terreny per a un "Physic Garden" i per fer una càtedra de botànica El 1669 Morison passà a ser professor de botànica.
El 1683 publicà Praeludia Botanica, que feia servir l'estructura de les plantes per la seva classificació, ja que en aquella època es feia servir l'hàbitat i les propietats medicinals de les plantes. Morison criticà el sistema de Jean Gaspard Bauhin i Gerard Gapard Bauhin. En el pròleg de la seva Plantarum Umbelliferarum Distributio Nova (1672), Morison estableix definitivament els principis del seu mètode i va ser la primera persona a escriure una monografia sobre un grup específic de plantes, les Umbelliferae.

## Mort

Morison va ser ferit mortalment per un carro quan travessava el carrer i morí l'endemà a Green Street, Leicester-fields

## Llegat

Quan morison va morir la seva obra màxima (opus magnum) era Historia Plantarum Universalis Oxoniensis, i estava inacabada i classificava algunes de les plantes. Va ser acabada per la Universitat d'Oxford per part de Jacob Bobartel jove i publicada el 1699.
Cap a 1737, en una carta de Carl Linnaeus dirigida a Albrecht von Haller, reconeixia l'aportació de Morisosn.

## Referències

* 1 2 3 Oliver, Francis Wall. Makers of British Botany. Cambridge University Press, 1913, p. 15–16. Versió en línia
* ↑ «Significant Scots - Robert Morison». [Consulta: 22 febrer 2011].
* ↑ «Botanist Robert Morison», 10-11-2010. Arxivat de l'original el 24 de juliol 2011. [Consulta: 21 febrer 2011].

## Bibliografia

* Praeludia Botanica (1669) un petit volum en octavo de 500 pàgines:
    - (pp. 1—347): Hortus Regius Blesensis Auctus.
    - (pp. 351—459): Hallucinationes Caspari Bauhini in Pinace, item Animadversiones in tres Tomos Universalis Historiae Johannis Bauhini.
    - (pp. 463—499): Dialogus inter Socium Collegii Regii Gresham dicti et Botanographum Regium.
* Plantarum Umbelliferarum Distributio Nova, per Tabulas Cognationis et Affinitatis, ex Libra Naturae observata et detecta (1672).
* Historia Plantarum Universalis Oxoniensis (Vol 1 1680)
# Robert Scheerer

Robert Scheerer (Santa Barbara, 28 de desembre de 1928 - Los Angeles, 3 de març de 2018) va ser un director, actor i productor de cinema i televisió nord-americà.
El treball de Scheerer en pel·lícules va començar amb el seu ball, incloent Mister Big (1943) i altres pel·lícules amb el grup de claqué The Jivin' Jacks and Jills. També va actuar en programes de televisió, com ara Dagmar's Canteen, Cavalcade of Stars i Four Star Revue. A Broadway, va actuar a The Boy Friend (1954), Top Banana (1951), Dance Me a Song (1950), i Presta una orella (1948). També va ser assistent del coreògraf de Tickets, Please! (1950).
El treball més notable de Scheerer inclou la direcció de Star Trek: La nova generació, Star Trek: Deep Space Nine i Star Trek: Voyager. Ha rebut tres nominacions als Premis Emmy per dirigir Fame. Va rebre un premi Emmy al millor director el 1964 per The Danny Kaye Show. Va fer el seu debut a Broadway al musical Lend an Ear el 1948, apareixent amb Carol Channing, Gene Nelson, i va guanyar un Theatre World Award pel seu actuació per un debut excepcional. Scheerer va dirigir la pel·lícula de comèdia policial de 1980 How to Beat the High Cost of Living, protagonitzada per Jessica Lange, Jane Curtin i Susan Saint James.
Scheerer va morir a Valley Village, Califòrnia.

## Filmografia
### Cinema

* It Happened at Lakewood Manor (1977)

### Televisió (selecció)

* Star Trek: Voyager: "Rise" (1997), "State of Flux" (1995)
* Star Trek: Deep Space Nine: "Shadowplay" (1994)
* Star Trek: The Next Generation (11 episodes)
** "Inheritance" (1993)
** "Chain of Command", Part I (1992)
** "True Q" (1992)
** "The Outcast" (1992)
** "New Ground" (1992)
** "Legacy" (1990)
** "Tin Man" (1990)
** "The Defector" (1990)
** "The Price" (1989)
** "Peak Performance" (1989)
** "The Measure of a Man" (1989)
En una entrevista de 1992, Scheerer va dir: "M'encanta treballar amb un guió i un actor" i "A The Next Generation, els actors treballen molt, intenten coses i són agradables. El grup és treballador i divertit; riem molt i realment poden posar-se mans a la feina quan ho necessitin. Això és el que fa que sigui un plaer fer-ho."

## Referències

* 1 2 Lentz, Harris M. III. Obituaries in the Performing Arts, 2018 (en anglès). McFarland, 2019, p. 337. ISBN 978-1-4766-7033-1 [Consulta: 22 abril 2022].
* ↑ «Bob Scheerer». The Broadway League. Arxivat de l'original el 19 novembre 2021. [Consulta: 22 abril 2022].
* ↑ Jerry Roberts. «Robert Scheerer». A: Encyclopedia of Television Film Directors. Scarecrow Press, 5 juny 2009, p. 520. ISBN 9780810863781 [Consulta: 17 agost 2014].
* ↑ Clement, Olivia «Director Robert Scheerer, Known for TV Musical Specials, Dies at Age 89». Playbill, 12-03-2018 [Consulta: 15 març 2018].
* ↑ «Remembering 14-Time Trek Director Robert Scheerer, 1928-2018», 11-03-2018.
# Sant Miquel Arcàngel de Granyena

Sant Miquel Arcàngel de Granyena és una església de Granyena de les Garrigues (Garrigues) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És una església parroquial de planta basilical de tres naus; la central més alta i coberta amb volta de canó amb llunetes i les laterals, d'aresta. Estan separades per pilastres amb capitells força ornamentats, amb volutes, fulles d'acant i vinya i una cornisa motllurada. L'absis és poligonal. Als murs laterals i finestrals abunden els motius decoratius barrocs com la rocalla i els putti.
La façana principal té la porta flanquejada per columnetes adossades que suporten un frontó fictici coronat per un nínxol amb la imatge del sant al que es dedica l'església, en aquest cas, l'arcàngel Sant Miquel. La façana acaba amb una forma ondulant. També a la zona dels peus, a la dreta, es troba el campanar; de base quadrada amb cos superior octogonal, les seves cares estan separades per columnes adossades.
A l'absis es troba una imatge central de fusta. També hi ha altres imatges laterals, algunes sense altar. Destaca la capella del baptisme, sota l'arcada, als peus de l'església, on hi ha pintures al·legòriques i altres temes florals.

## Història

L'altar neoclàssic, avui desaparegut, era obra de l'escultor Corsellés. Sota l'altar hi ha sepultada Anna Maria de Kessel i Queralt, mare del senyor de Gomar. L'església fou restaurada i pintada als anys 80 del segle XX i la imatge de l'altar va ser feta als anys 70 del mateix segle.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Sant Miquel Arcàngel de Granyena». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 setembre 2016].
# Sundvolden GP

El Sundvolden GP (conegut fins al 2015 com a Hadeland GP) és una competició ciclista d'un sol dia que es disputa anualment al voltant de Hønefoss (Noruega). Creat el 2013, forma part de l'UCI Europa Tour. Les edicions del 2020 i 2021 foren suspeses.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| Grand Prix Norefjell ||||
| 2011 | Frederik Wilmann | Bjørn Tore Hoem | Christer Rake |
| Tyrifjorden rundt ||||
| 2012 | Kristoffer Skjerping | Marius Hafsås | Bjørn Tore Hoem |
| Hadeland Grand Prix (UCI 1.2) ||||
| 2013 | Fredrik Strand Galta | Jesper Hansen | Stian Remme |
| 2014 | Rasmus Guldhammer | Lasse Bøchman | Michael Olsson |
| 2015 | Søren Kragh Andersen | Fredrik Strand Galta | Vegard Stake Laengen |
| Sundvolden Grand Prix ||||
| 2016 | Andreas Vangstad | Carl Fredrik Hagen | Åsmund Romstad Løvik |
| 2017 | Rasmus Guldhammer | Carl Fredrik Hagen | Audun Brekke Fløtten |
| 2018 | Alexander Kamp | Carl Fredrik Hagen | Andreas Vangstad |
| 2019 | Trond Håkon Trondsen | Sindre Lunke | Brent Van Moer |
| 2022 | Martin Tjøtta | Embret Svestad-Bårdseng | Mathias Bregnhøj |
| 2023 | Ådne Holter | Mathias Bregnhøj | Jack Rootkin-Gray |
| 2024 | Idar Andersen | Simon Dalby | Tobias Svarre |

## Referències

* ↑ «Sundvolden G.P (Nor) - Cat.1.2». [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ (noruec) Norske UCI-ritt avlyst
* ↑ Pandémie de Covid-19 : suivi des événements du Calendrier International UCI reportés ou annulés
* ↑ L’UCI prolonge la suspension des épreuves cyclistes jusqu’au 1er juin 2020 et poursuit les consultations en vue du remaniement du Calendrier International Route UCI
* ↑ Sundvolden GP et Ringerike GP 2021 sont annulés

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2014-05-08 a Wayback Machine. (noruec)
* Palmarès a museociclismo.it Arxivat 2013-10-21 a Wayback Machine.
* Palmarès a procyclingstats.com
# Suicide Circle

Suicide Circle 自殺サークル (Jisatsu Sākuru), coneguda fora del Japó com a Suicide Club, és una pel·lícula japonesa independent del 2002, que va guanyar una quantitat considerable de notorietat als festivals de cinema d'arreu del món pel seu polèmic tema i la seua sagnant presentació, i des d'aleshores ha desenvolupat un culte important. Va guanyar el Premi del Jurat a la categoria al "Millor Cinema d'avantguarda" al Fantasia Film Festival. La pel·lícula va ser escrita i dirigida per Sion Sono. La història tracta d'una onada de suïcidis aparentment inconnexos que afecta el Japó i els esforços de la policia per determinar les raons d'aquest comportament estrany.

## Recepció

Jonathan Regehr de Screen Anarchy va donar a la pel·lícula una qualificació de 6/10, anomenant-la "una pel·lícula desequilibrada". Dai Green de HorrorNews.net va escriure que la pel·lícula "pot ser que no es registri completament a la primera tirada, però sens dubte deixarà una empremta". Virginie Sélavy de la revista Electric Sheep va escriure que "Suicide Club ha estat qualificat de 'confuso' i Sono criticat per no fer prou clara la seva sàtira de la cultura pop i la denúncia dels mitjans de comunicació. Però l'ambigüitat de la pel·lícula és precisament el que la fa interessant".

## Referències

* ↑ Vikram Murthi. «'Japan Cuts' 2016 Exclusive Trailer: North America's Largest Festival For New Japanese Film Celebrates Its 10th Anniversary», 14-06-2016. Arxivat de l'original el 22 juny 2017. [Consulta: 21 juny 2017].
* ↑ Jonathan Regehr. «Horror Movie Review: Suicide Club, an independent movie from Japan 2001.», 05-09-2016. [Consulta: 21 juny 2017].
* ↑ Dai Green. «Film Review: Suicide Club (2001)», 03-11-2015. [Consulta: 21 juny 2017].
* ↑ Virginie Sélavy. «Suicide Club». Electric Sheep Magazine, 24-05-2011. [Consulta: 21 juny 2017].

## Enllaços externs

* «自殺サークル (Jisatsu Sākuru)» (en japonès). Japanese Movie Database. [Consulta: 21 juliol 2007].
# Sònia Hernández Almodóvar

Sònia Hernández Almodóvar (Barcelona, 22 de gener de 1968) és una historiadora de l'art catalana. Des del 12 d'agost de 2024 és consellera de Cultura de la Generalitat de Catalunya. Dins de la mateixa conselleria va ocupar el càrrec de directora general de Patrimoni Cultural des del 22 de març del 2022 fins a ser designada consellera dins del Govern de Salvador Illa.
La seva especialització ha estat centrada en l'educació en museus i la comunicació corporativa, àmbit del que disposa un posgrau. La seva trajectòria ha estat vinculada a institucions com el Museu d'Història de Barcelona, Fundació La Caixa, però sobretot al Museu de les Aigües institució on va estar vinculada entre 2005 i 2022, des de 2011 n'era la Directora des d'on ha treballat en els àmbits del patrimoni industrial, museus corporatius i museus de ciències, formant part activa a organitzacions com Ticcih, la Asociación de Espacios y Museos Corporativos, Asociación Española de Museos de la Ciencia y de la Técnica o Associació de Professionals de la Museologia.
Entre 2020 i 2022 va compaginar la direcció del museu amb la d'acció social d'Aigües de Barcelona.

## Referències

* ↑ Yuste, Joan Abel. «Paritari, veterà de la política i més vell que el d’Aragonès: així és el nou Govern», 12-08-2024. [Consulta: 12 agost 2024].
* ↑ «Sònia Hernández Almodóvar, nova directora general del Patrimoni Cultural». [Consulta: 14 agost 2024].
* ↑ «Quiénes Somos – Ticcih» (en castellà). [Consulta: 14 agost 2024].
* ↑ «Asociación de Museos y Centros de Ciencia y Técnica de España.» (en castellà). [Consulta: 14 agost 2024].
* ↑ Tedó, Martina Alcobendas, Gemma Garrido Granger, Xavi. «¿Quién es quien en el gobierno de Salvador Illa?» (en castellà), 11-08-2024. [Consulta: 14 agost 2024].
# Jalón de Cameros

Jalón de Cameros és un municipi situat en la comarca del Camero Viejo, de La Rioja (Espanya). Fins al 1916 el seu nom era simplement Jalón i en aquella data adoptà el nom actual.

## Població

* Gràfica d'evolució de Jalón de Cameros entre 1842 i 2021
* Població de dret segons els censos de població de l'INE.  Població de fet segons els censos de població de l'INE.En aquests censos el poble era anomenat Jalón: 1842, 1857, 1860, 1877, 1887, 1897, 1900 i 1910.

## Patrimoni

* Església de San Miguel. Dels segles segle xvi i segle xvii.
* Ermita del Santo Cristo del Humilladero.

## Referències

* ↑ «[Real decreto aprobando la reforma propuesta por la Real Sociedad Geográfica, cambiando la denominación a los 573 Ayuntamientos de España comprendidos en la mismas, y disponiendo que en lo sucesivo se designen con los nombres con que figuran en la relación que se publica]». Gaceta de Madrid, 184, 02-07-1916, pàg. 11-16. ISSN: 0212-1220.
* ↑ Variaciones de los Municipios de España desde 1842. 1.ª. Madrid: Gobierno de España.
* ↑ Instituto Nacional de Estadística (España). «Alteraciones de los municipios en los Censos de Población desde 1842». [Consulta: 1r febrer 2024].
* 1 2 «Página web de Vadillos: Patrimonio de Jalón de Cameros». [Consulta: 7 setembre 2019].
# Václav Hollar

Václav Hollar, Wenceslaus Hollar o Wenzel Hollar (Praga, 13 de juliol de 1607 - Londres, 25 de març de 1677) va ser un gravador i dibuixant d'origen bohemi, les obres del qual més conegudes les va realitzar al Regne Unit. Es va especialitzar en les vistes panoràmiques de paisatges urbans i rurals, que permeten entreveure la influència de la pintura neerlandesa de l'època.
La seva família va quedar arruïnada després del saqueig que va sofrir Praga en la Guerra dels Trenta Anys. Hollar es va iniciar com a gravador a edat primerenca, i els seus primers gravats coneguts daten de 1625-26. Va ser un artista viatger des de jove: va passar per Estrasburg, Colònia i Stuttgart.
El 1636 va contactar amb un noble anglès, Thomas Howard, comte d'Arundel, qui havia acudit en una comitiva diplomàtica. El comte el va acollir com a dissenyador i el va portar amb ell a Viena. A l'any següent Hollar va acompanyar Arundel en el seu retorn a Londres. Així es va iniciar la seva etapa més productiva i coneguda. Va gravar plànols i vistes de diversos llocs del Regne Unit, va il·lustrar diversos llibres i va reproduir múltiples pintures que llavors pertanyien al rei Carles I i la seva cort. Entre elles, diversos retrats de Hans Holbein el Jove i el famós Autoretrat de Dürer de 1498, ara al Museu del Prado.
La seva producció va ser molt extensa: unes 2.740 imatges. A més de tan nombrosos aiguaforts, va fer excel·lents dibuixos de gran complexitat en els quals va utilitzar aquarel·les, com els realitzats el 1636 durant els seus viatges per l'Europa Central. Va morir pobre. Està enterrat a l'església de Santa Margarida de Westminster.

## Referències

* ↑ Vladimir Denkstein: Wenceslaus Hollar, New York 1979 (Biographie: Englische Fassung des tschechischen Originals, Prag 1977) ISBN 0-913870-94-3
* ↑ Hans Mielke: Wenzel Hollar. Radierungen und Zeichnungen aus dem Berliner Kupferstichkabinett, hg. von den Staatlichen Museen Preußischer Kulturbesitz ISBN 3-88609-128-7
* ↑ Johannes Urzidil, Wenceslaus Hollar. Der Kupferstecher des Barock. Unter Mitarbeit von Franz Sprinzels. Wien u. Leipzig, Passer 1936.
# Zorobabel

Segons la Bíblia, Zorobabel (en hebreu זְרֻבָּבֶל בן-שְׁאַלְתִּיאֵל Zərubbāvel ben Shə’altî’ēl) va ser el cap del poble jueu que va retornar a Jerusalem després de la deportació a Babilònia per part de Nabucodonosor II.
En l'Evangeli de Mateu, Zorobabel és el fill de Salatiel i el pare d'Abihud. En canvi, el Primer de les Cròniques el fa fill de Pedaià, germà de Salatiel. Alguns estudiosos de la Bíblia opinen que la confusió prové d'un matrimoni levirat, tal com era costum en l'antiguitat, un home es casava amb la viuda el seu germà. Així, Pedaià es casaria amb la viuda del seu germà Salatiel i adoptaria Zorobabel com a fill seu.
Sigui com sigui, Zorobabel era net del rei de Judà Jeconies. El profeta Ageu va comunicar la paraula de Jahvè a Zorobabel, i li va dir que demanava la reconstrucció del seu Temple. Llavors Zorobabel va dirigir la tribu de Judà i la tribu de Benjamí durant el seu retorn a Judea, després de la deportació a Babilònia. Després d'instal·lar-se a Jerusalem va començar la direcció de les obres de reconstrucció del Temple de Jerusalem. El Llibre de Zacaries diu que va trobar l'erm on hi havia hagut el temple, el va desbrossar i va localitzar la primera pedra que li va servir per iniciar la reconstrucció.
Els descendents de Zorobabel serien:
* Meixul·lam
* Hananià, al seu torn pare de:
** Pelatià
** Jeixaià
** Refaià
** Arnan
** Obadià
** Xecanià, que va tenir:
*** Xemaià
*** Hatuix
*** Igal
*** Baríah
*** Nearià, pare de:
**** Elioenai, que va ser pare de:
***** Odaviahu
***** Eliaxib
***** Pelaià
***** Acub
***** Johanan
***** Delaià
***** Ananí
**** Ezequies
**** Azricam
*** Xafat
* Haixubà
* Óhel
* Berequià
* Hassadià
* Juixab-Hèssed
* Xelomit, l'única filla.
* Abihud, no esmentat a l'Antic Testament però sí a la Genealogia de Jesús de l'Evangeli de Mateu. Així, sembla que Abihud seria un descendent de Zorobabel més que no pas un fill seu.
Existeix un llibre apòcrif anomenat Apocalipsi de Zorobabel suposadament dictat per ell, però d'època medieval.

## Referències

* ↑ Evangeli de Mateu. 1:12
* ↑ 1 Cròniques 3:19
* ↑ Llibre d'Ageu. 1:7
* ↑ Llibre de Zacaries. 4:7
* ↑ Primer llibre de les Cròniques. 3: 19-21
* ↑ David Stern i Mark Mirsky (ed.). Rabbinic Fantasies: Imaginative Narratives from Classical Hebrew Literature. Yale University Press. ISBN 0-300-07402-6.
# Serrat de l'Espelta

El Serrat de l'Espelta és una serra situada al municipi de Moià a la comarca del Moianès, amb una elevació màxima de 972 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Valentín Uriona Lauciriga

Valentín Uriona Laucirica (Muxika, 29 d'agost de 1940 - Sabadell, 30 de juliol de 1967) va ser un ciclista espanyol que fou professional entre 1961 i 1967, en què aconseguí 29 victòries.
En el seu palmarès destaquen algunes victòries com la Milà-Torí o el Dauphiné Libéré de 1964. També compte amb triomfs d'etapa a la Volta a Espanya i Catalunya.
Va participar en cinc edicions del Tour de França, sent el seu millor resultat el 13è lloc assolit 1965. A la Volta a Espanya els millors resultats foren la 6a posició aconseguida el 1966 i la 7a el 1964, a més de liderar la prova durant deu dies el 1966.
Va morir el 30 de juliol de 1967 com a conseqüència d'una caiguda durant la disputa del Campionat d'Espanya de ciclisme en ruta masculí, a Sabadell.

## Palmarès

* 1961
** 1r al Gran Premi Iurreta
* 1962
** Campió d'Espanya de Regions de Contrarellotge, amb Biscaia
** 1r a Urretxu
** Vencedor de 2 etapes al Circuit de Torrelavega
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
** Vencedor de 2 etapes al Circuito Montañés
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Gran Bretanya
* 1963
** 1r al Gran Premi de Laudio
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
* 1964
** 1r a la Milà-Torí
** 1r al Critèrium del Dauphiné Libéré
** 1r al Gran Premi de Tafalla
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Catalunya
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Llevant
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Àvila
* 1965
** 1r al Gran Premi de Villabona
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Catalunya
* 1966
** Campió d'Espanya de Muntanya
** Campió d'Espanya de Regions de Contrarellotge, amb Biscaia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Llevant
* 1967
** 1r a la Volta a Mallorca i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa a la Vuelta a los Valles Mineros

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1963. 18è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1964. 7è de la classificació general
* 1965. Abandona
* 1966. 6è de la classificació general. Vencedor d'una etapa
* 1967. 31è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1963. 50è de la classificació general
* 1964. Abandona (3a etapa)
* 1965. 13è de la classificació general
* 1966. 14è de la classificació general
* 1967. Abandona (13a etapa)

## Referències

* ↑ García Albares, Francisco. «La muerte del ciclista» (en castellà). ElPaís.com, 13-05-1984. [Consulta: 4 juny 2018].
* ↑ Bulla, Max. «GD Fagor (1967): Todos lloran la muerte de Valentín Uriona (VII)» (en castellà). Biciclismo.com, 18-12-2013. [Consulta: 4 juny 2018].

## Enllaços externs

* Palmarès de Valentín Uriona
# Arie den Hartog

Arie den Hartog (Zuidland, Bernisse, Holanda Meridional, 23 d'abril de 1941 - 7 de juny de 2018) va ser un ciclista neerlandès que fou professional de 1964 a 1970.
En el seu palmarès destaca la victòria a la Volta a Catalunya de 1966, en la Milà-Sanremo de 1965 i en l'Amstel Gold Race de 1967
Un cop es retirà de la vida esportiva regentà una botiga de bicicletes a Nieuwstadt.

## Palmarès

* 1963
** 1r a l'Omloop der Kempen
* 1964
** 1r del Gran Premi de Bèlgica
** 1r de la París-Camembert
** 1r de la Volta a Luxemburg i vencedor d'una etapa
** 1r del Tour de l'Herault
** Vencedor d'una etapa de la Ruta del Sol
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Llevant
** Vencedor d'una etapa de la Bicicleta Eibarresa
* 1965
** 1r de la Milà-Sanremo
** 1r al Critèrium d'Alvèrnia
* 1966
** 1r de la Volta a Catalunya i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Bèlgica
* 1967
** 1r a l'Amstel Gold Race
** 1r al Gran Premi Petit Varois

### Resultats al Tour de França

* 1966. 45è de la classificació general
* 1968. 26è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1967. 13è de la classificació general

## Referències

* ↑ Libre.be, La. «Décès de l'ancien vainqueuir de Milan-Sanremo et de l'Amstel Gold Race Arie den Hartog».

## Enllaços externs

* Palmarès d'Arie den Hartog (neerlandès)
* Fitxa d'Arie den Hartog a sitiodeciclismo.net