OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Señor, dame paciencia

Señor, dame paciencia s una pel·lícula espanyola dirigida per Álvaro Díaz Lorenzo i protagonitzada per Jordi Sánchez, Megan Montaner, Silvia Alonso, Eduardo Casanova, David Guapo, Boré Buika i Salva Reina. Es va estrenar a Espanya el 16 de juny de 2017.
Es va gravar entre Madrid i Sanlúcar de Barrameda.

## Argument

Quan la dona de Gregorio, un banquer molt conservador, molt del Madrid i molt rondinaire, mor sobtadament, aquest es veu obligat a complir la seva última voluntat: passar un cap de setmana amb els seus fills i les seves parelles a Sanlúcar de Barrameda per a escampar les seves cendres al Guadalquivir.
Aquí és on comencen els problemes per a Gregorio, ja que la seva filla Sandra està casada amb Jordi, un català culer, que vol portar a la seva futura neta a un col·legi bilingüe català-anglès a Barcelona, i a qui el patriarca, per descomptat, no suporta.
La seva altra filla Alicia, està sortint amb Leo, un hipi antisistema a qui Gregorio tampoc pot ni veure i Carlos, el seu fill petit, amb qui porta sis mesos sense parlar-se des que va sortir de l'armari, es presenta amb el seu xicot Eneko, un basc d'origen senegalès, un gendre que Gregorio mai va imaginar tenir.
Aquest viatge multicultural posarà a prova la tolerància i la capacitat de perdonar d'una família tan disfuncional com qualsevol altra, en el qual hauran d'aprendre a acceptar-se els uns als altres, amb les seves virtuts i defectes..

## Repartiment

* Jordi Sánchez és Gregorio Zaldívar.
* Megan Montaner és Sandra Zaldívar Ramos.
* Silvia Alonso és Alicia Zaldívar Ramos.
* Eduardo Casanova és Carlos Zaldívar Ramos.
* David Guapo és Jordi.
* Boré Buika és Eneko.
* Salva Reina és Leo.
* Andrés Velencoso és Alejandro.
* Paco Tous és Pare Salcedo.
* Rossy de Palma és María Ramos.
* Antonio Dechent és Antonio.
* Diego París és Ricardo.
* Raúl Jiménez

## Adaptació a televisió

El 8 de juny de 2020 es va anunciar que Antena 3 estava preparant l'adaptació de la pel·lícula comptant amb Jordi Sánchez com a protagonista de la sèrie recuperant el personatge de Gregorio, igual que a la pel·lícula. Al setembre de 2020 es van anunciar les incorporacions de Norma Ruiz com Sandra, Adam Jezierski com Goyito, Félix Gómez com Carlos i Carol Rovira com Alicia, a més de la participació de Rossy de Palma recuperant el seu personatge de la pel·lícula.

## Recepció

La cinta va ser un èxit comercial atraient a 984.682 espectadors quedant segona en el rànquing del primer semestre de 2017 del cinema espanyol, per darrere d' Es por tu bien.

## Referències

* ↑ «Jordi Sánchez salta a Antena 3 con una serie basada en la película 'Señor, dame paciencia'» (en castellà). [Consulta: 8 juny 2020].
* ↑ «Félix Gómez ficha por 'Señor, dame paciencia' para dar vida a Carlos» (en castellà). [Consulta: 30 setembre 2020].
* ↑ «Taquilla España: 2017» (en español). Premios Óscar Latinos. [Consulta: 13 agost 2017].

## Enllaços externs

* Señor dame paciencia, pel·lícula sencera a facebook
# Michael Hübner

Michael Hübner (Chemnitz, 8 d'abril de 1959 - Chemnitz, 12 de novembre de 2024) va ser un destacat ciclista alemany. Nascut a Alemanya de l'Est va defensar els seus colors fins a la reunificació alemanya i no va poder passar al ciclisme professional fins a l'edat de 31 anys. Especialista en pista, va guanyar 16 medalles als Campionats mundials de pista, set d'elles d'or.

## Palmarès

* 1982
** 1r al Gran Premi de París en velocitat
* 1985
** 1r al Gran Premi de Copenhagen
* 1986
** Campió del món velocitat amateur
* 1989
** 1r al Gran Premi de París en velocitat
* 1990
** Campió del món velocitat
** Campió del món de keirin
** 1r al Gran Premi de París en velocitat
** 1r al Gran Premi de Copenhagen
* 1991
** Campió del món de keirin
* 1993
** 1r al Gran Premi de París en velocitat
* 1992
** Campió del món velocitat
** Campió del món de keirin
* 1995
** Campió del món velocitat per equips (amb Jens Fiedler i Jan van Eijden)
** 1r al Gran Premi de Copenhagen

## Referències

* ↑ «Muere con 65 años el exciclista alemán Michael Hübner, seis veces campeón del mundo en pista», 12-11-2024. [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ «Michael Hübner’s sudden passing at 65» (en anglès britànic), 13-11-2024. [Consulta: 15 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Alba Camps i Roca

Alba Camps i Roca (Puig-reig, 12 de maig de 1989) és una política catalana, del partit d'Esquerra Republicana de Catalunya, actualment diputada al Parlament de Catalunya. Ha estat regidora de l'Ajuntament de Puig-reig i delegada del govern de la Generalitat a la Catalunya Central.
Llicenciada en sociologia per la UAB, especialitat en educació i cultura, té un postgrau i un màster en resolució de conflictes i promoció de la convivència. Des de les eleccions de 2015 és regidora de l'Ajuntament de Puig-reig, per la llista JxP-ERC-AM, encarregada de Benestar Social, Ciutadania i Salut. També ha estat secretària de dona i igualtat de l'executiva d'ERC al Berguedà i tresorera i secretària de Dona i Igualtat de l'executiva d'ERC a Puig-reig.
El 17 de juliol de 2018 fou nomenada delegada territorial del Govern de la Generalitat a la Catalunya Central, en substitució de Laura Vilagrà, que havia estat destituïda arran de l'aplicació de l'article 155. Va cessar d'aquest càrrec el 15 de juny de 2021, substituïda per Rosa Vestit, ja que Camps, que era la vintena de la llista d'ERC a les eleccions al Parlament del 14 de febrer, va entrar com a diputada per ocupar el lloc que deixava Ester Capella en esdevenir delegada de la Generalitat a Madrid. Uns dies abans també va deixar el càrrec de regidora i tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Puig-reig, cosa que va generar canvis en el cartipàs municipal.
A la renovació de l'Executiva Nacional d'ERC que es va produir també al mes de juny de 2021, Camps hi va entrar per dirigir la secretaria de política municipal.

## Referències

* ↑ «Alba Camps Roca - Ajuntament de Puig-reig». Ajuntament de Puig-reig. Arxivat de l'original el 2018-07-26 [Consulta: 25 juliol 2018].
* ↑ «Càrrecs electes». [Consulta: 25 juliol 2018].
* ↑ «La regidora de Puig-reig Alba Camps, nova delegada del Govern a la Catalunya central». Regió 7, 17-07-2018.
* ↑ «Nomenaments - Sala de premsa. Generalitat de Catalunya», 17-07-2018. Arxivat de l'original el 2018-07-26. [Consulta: 25 juliol 2018].
* ↑ Puigferrer, Eloi «Alba Camps i Pere Vila, nous delegats del Govern a la Catalunya Central i Girona». El 9 Nou, 19-07-2018.
* ↑ Camps, Guillem. «Alba Camps deixa la delegació i es convertirà en diputada al Parlament». Regió 7, 09-06-2021. [Consulta: 13 setembre 2021].
* ↑ Redacció. «Alba Camps deixa l'Ajuntament de Puig-reig i està a prop de ser diputada al Parlament», 08-06-2021. [Consulta: 13 setembre 2021].
* ↑ «Alba Vergés, Chakir el Homrani i Anna Simó s'incorporen a l'executiva nacional d'ERC». [Consulta: 13 setembre 2021].
# Natalia Berloff

Natalia Berloff (rus: Наталья Геннадьевна Берлова) (Orenburg, 6 de novembre de 1968) és una matemàtica russa, professora de Matemàtica aplicada i Física teòrica a la Universitat de Cambridge i de fotònica i quàntica a l'Institut de Ciència i Tecnologia de Skolkovo a Rússia. La seva investigació inclou l'ús de polaritons per simular estructures com el model XY clàssic.

## Educació i carrera

Berloff va néixer a Orenburg a Rússia. Es va graduar a la Facultat de Matemàtica Computacional i Cibernètica de la Universitat Estatal de Moscou el 1991. Va obtenir el seu doctorat de la Universitat Estatal de Florida el 1996, sota la supervisió de Louis Norberg Howard.
Va ser becària d'investigació del president de la Universitat de Califòrnia a Los Angeles al Departament de Matemàtica, de 1997 a 1999, i va continuar allà com a professora ajudant. Des de 2002, es va convertir en becària de Jesus College, Cambridge, i membre de la facultat en el Departament de Matemàtiques Aplicades i Física Teòrica també a Cambridge, on va ser professora de Matemàtiques Aplicades.
De 2013 a 2016, es va acomiadar de Cambridge per desempenyorar-se com a professora i directora del programa de materials de fotònica i quàntica a l'Institut de Ciència i Tecnologia de Skolkovo a Rússia.
Es van desenvolupar models matemàtics de superfluïdesa, turbulència quàntica, processos coherents en sistemes quàntics, condensació de Bose-Einstein, l'ús del qual, a part de l'interès teòric general, té àmplies perspectives d'aplicació.

## Referències

* ↑ «Women of mathematics: Natalia Berloff» (en anglès). plus.maths.org, 12-04-2017. [Consulta: 15 març 2019].
* ↑ «University of Cambridge, DAMTP: Professor Natalia Berloff, Quantum Fluids Laboratory». www.damtp.cam.ac.uk. [Consulta: 15 març 2019].
* ↑ «Women of mathematics: Natalia Berloff» (en anglès). plus.maths.org. [Consulta: 15 març 2019].
* ↑ «Natalia Berloff - The Mathematics Genealogy Project». www.genealogy.math.ndsu.nodak.edu. [Consulta: 15 març 2019].
* 1 2 3 «Professora DAMTP Natalia Berloff». University of Cambridge. [Consulta: 23 març 2019].
# Joe Martin Stage Race

El Joe Martin Stage Race és una competició ciclista per etapes que es disputa a Fayetteville, als Estats Units. Creada el 1978 amb el nom de , es va canviar al nom actual amb la mort del seu creador. Actualment forma part de l'UCI Amèrica Tour.

## Palmarès
### Masculí - A partir de 1996

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1996 | Thurlow Rogers | | |
| 1997 | Kevin Ross | | |
| 1998 | Shane Thellman | | |
| 1999 | John Matthews | | |
| 2000 | Erin Hartwell | | |
| 2001 | Steven Cate | | |
| 2002 | Gustavo Carrillo | | |
| 2003 | Jason McCartney | Eric Wohlberg | Benjamin Brooks |
| 2004 | Adam Bergman | Peter Fairbanks | Benjamin Brooks |
| 2005 | Scott Moninger | Karl Menzies | Benjamin Brooks |
| 2006 | Gordon Fraser | Ivan Stević | Scott Moninger |
| 2007 | Rory Sutherland | Ivan Stević | Chris Baldwin |
| 2008 | Rory Sutherland | Anthony Colby | Bernard Van Ulden |
| 2009 | Rory Sutherland | Ben Jacques-Maynes | Jeremy Vennell |
| 2010 | Luis Amarán | Ben Jacques-Maynes | Jeremy Vennell |
| 2011 | Frank Pipp | Jeremy Vennell | César Grajales |
| 2012 | Francisco Mancebo Pérez | Shawn Milne | César Grajales |
| 2013 | Chad Haga | Francisco Mancebo Pérez | Julian Kyer |
| 2014 | Ian Crane | Ryan Roth | Ben Jacques-Maynes |
| 2015 | John Murphy | Gregory Brenes | Robinson Chalapud Gómez |
| 2016 | Neilson Powless | Nigel Ellsay | Janier Acevedo Calle |
| 2017 | Robin Carpenter | Adam de Vos | Gavin Mannion |
| 2018 | Rubén Companioni Blanco | Brendan Rhim | Lionel Mawditt |
| 2019 | Stephen Bassett | James Piccoli | Alex Hoehn |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | Tyler Williams | Gage Hecht | Óscar Sevilla Rivera |
| 2022 | Jonathan Clarke | Noah Granigan | Tyler Stites |
| 2023 | Riley Sheehan | Tyler Stites | Kyle Murphy |

## Referències

* Palmarès a sitiodeciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl

## Vegeu també

* Joe Martin Stage Race Women

## Enllaços externs

* (anglès) Web oficial
# Ælfflæd (filla d'Offa de Mèrcia)

Ælfflæd era filla d'Offa de Mèrcia i Cynethryth. Podria haver sigut testimoni en una carta de privilegi anglosaxona amb son pare, sa mare i el seu germà Ecgfrith en els anys 770. Se sap que va ser testimoni en una altra carta en l'any 787 amb sa mare, son pare, el seu germà i dues germanes; en eixe document es descrita com virgo - fadrina. És possible que fora la filla d'Offa l'oferiment de la qual en matrimoni a Carles el Jove va provocar una disputa entre Carlemany i Offa sobre el 789-790. El 29 de setembre del 792 es va casar amb Æthelred I de Northumbria a Catterick. En eixe moment es descrita com a reina, per la qual cosa alguns historiadors suggereixen que s'havia casat prèviament amb un rei, possiblement amb un dels predecessors d'Æthelred.

## Referències

* ↑ «Sawyer 1267». [Consulta: 14 abril 2015].

## Bibliografia addicional

* Kirby, D. P.. The Earliest English Kings. Londres: Unwin, 1991. ISBN 0-04-445692-1.
* Stafford, Pauline. Mercia, an Anglo-Saxon kingdom in Europe. Leicester: Leicester University Press, 2005, p. 35–49. ISBN 0-8264-7765-8. «Political Women in Mercia, Eighth to Early Tenth Centuries»
* Woolf, Alex. From Pictland to Alba, 789–1070. Edinburgh: Edinburgh University Press, 2007. ISBN 978-0-7486-1234-5.

## Enllaços externs

* Ælfflæd en PASE
# Hormuzan

Hormuzan (o Hurmuzan o Hormizan) fou un general persa sassànida, probablement d'una de les set grans famílies de l'imperi i d'origen part.
Es creu que era marzban de Susiana. A la batalla d'al-Qadisiyya del juny del 637 dirigia l'ala dreta; derrotats els perses es va retirar cap a Babilònia i després d'una lleu resistència cap a Ahwaz on tenia possessions. Va participar en la batalla de Jalula lliurada probablement el desembre de 637.
Establert al Nahr Tira va defensar el Khuzestan contra l'atac dels musulmans en una data vers el final del 637 o començament del 638 i va amenaçar les forteleses de Maysan i Dast-i Maysan però fou derrotat entre el Nahr Tira i Dulath (638) i es va retirar cap a l'est del Dudjayl passant pel pont de Suk al-Ahwaz. Va obtenir la pau a canvi de cedir els territoris a l'oest d'Ahwaz.
Però sota pressió del rei Yezdegerd III que era a Istakhr, va reprendre operacions i el governador de Bàssora, Utba ibn Ghazwan, va enviar al general Hurqús ibn Zuhayr as-Sadí que va derrotar el persa a Suk al-Ahwaz i va conquerir la ciutat, imposant la djizya (vers 639 o 640). Hormuzan es va fer fort a Tustar (Shushtar) i allí fou assetjat durant almenys uns 18 mesos; perdudes les posicions defensives es va retirar al darrere de les muralles de la ciutat però aquesta fou entregada als musulmans per una traïció (640 o 642). Hormuzan (amb altres caps) es va entregar i Anas ibn Malik els va enviar a Medina on van obtenir l'aman; al rebutjar l'islam van ser enviats a Síria o Egipte, i en el viatge el vaixell va naufragar i els perses que es van salvar es van convertir a l'islam. Llavors Úmar els va cridar a Medina i Hormuzan va esdevenir conseller d'afers perses del califa i es va emparentar per matrimoni amb Alí ibn Abi Tàlib.
Quan Úmar fou malferit el 3 de novembre del 644 per l'esclau persa cristià Abu Lulua, va córrer tot seguit el rumor que tenia còmplices i foren assenyalats sense proves Hormuzan i Djufayna (aquest darrer un cristià d'al-Hira) i alguns més. Quan Úmar va morir el 7 de novembre de les ferides el seu fill Ubayd Allah ibn Úmar va matar de pròpia mà Hormuzan i Djufayna

## Bibliografia

L. Caetani, Annali dell'Islam
# Revista de Física

La Revista de Física és una revista acadèmica publicada periòdicament per la Societat Catalana de Física (Institut d'Estudis Catalans) que va néixer l’any 1991 amb l'objectiu de ser la primera revista en català amb articles de física d'alt nivell científic. S’hi publiquen semestralment articles sobre temes de recerca actuals, sobre l’ensenyament de la física i sobre els principals centres i grups de recerca dels Països Catalans.
Els socis de la Societat Catalana de Física reben la Revista de Física gratuïtament al seu domicili. Els números publicats es poden consultar en línia al Portal de Publicacions de l’IEC.

## Referències

* ↑ «Revista de Física – Societat Catalana de Física». [Consulta: 21 novembre 2022].
# Batalla de Vélez-Màlaga

La batalla de Vélez-Màlaga va ser la batalla naval més gran de la Guerra de Successió Espanyola, i es va lluitar a Vélez-Màlaga el 24 d'agost de 1704.

## Antecedents

Amb la mort sense successió de Carles II d'Espanya, en el seu testament s'establia que el seu hereu seria el francès Felip d'Anjou. Tot i haver recolzat altres candidats, tots els països d'Europa van acceptar al nou sobirà, excepte l'emperador Leopold I. El 18 de febrer de 1701 el poble de Madrid, cansat de la qüestió successòria va reconèixer al nou monarca.
En setembre de 1701 es constitueix la Gran Aliança formada per l'Arxiducat d'Àustria, el Regne d'Anglaterra, les Províncies Unides i Dinamarca, declarant la guerra als regnes d'Espanya i Portugal el juny de 1702. El maig de 1703, Portugal es va unir a la Gran Aliança.
Per fer costat a l'Arxiduc Carles, l'estol anglo-holandès de l'almirall George Rooke amb Jordi de Darmstadt, va dirigir-se a Barcelona per promou-re un aixecament, però la ciutat no va respondre. Frustrat l'intent sobre Barcelona, l'estol de Rooke va continuar amb les operacions al Mediterrani. El 4 d'agost de 1704, durant sis hores es va bombardejar el castell de Gibraltar amb ferocitat, i amb el desembarcament de les tropes, Jordi de Darmstadt va conquerir el Penyal en nom de l'Arxiduc Carles d'Àustria al capdavant de 3.500 homes, mentre que l'almirall Rooke, conscient del valor estratègic del penyal, va prendre possessió en nom de la reina Anna I d'Anglaterra. La conquesta de Gibraltar va causar un gran impacte entre els borbònics perquè es temia un atac des d'Andalusia, i es preparà la seva represa.

## Els preparatius

Coneguda l'existència de l'estol aliat després del desembarcament de Barcelona, el 22 de juliol salpava de Toló l'estol borbònic de Lluís Alexandre de Borbó amb 51 navilis, 6 fragates i 5 galeres a l'encontre de George Rooke

## Batalla

El 24 d'agost de 1704, l'estol francès de Lluís Alexandre de Borbó, es va enfrontar a l'estol anglo-holandès de l'almirall George Rooke a l'altura de Vélez-Màlaga, amb un resultat indecís que a la llarga seria favorable als aliats. Lluís-Alexandre de Borbó es va retirar a Alacant sense perdre cap nau, i Rooke a Gibraltar, també sense perdre cap nau.

## Conseqüències

Poc temps després els espanyols tornarien a intentar reconquerir Gibraltar en un fallit Setge, i finalment, el 1713 la conquesta es va formalitzar mitjançant el Tractat d'Utrecht, en el que Espanya cedia al Regne de la Gran Bretanya l'ús del Penyal amb la condició d'evitar o controlar el contraban a Espanya.

## Referències

* ↑ Villatoro, Manuel P. «Málaga: la batalla en la que la pérfida Inglaterra arrancó la pierna a Blas de Lezo» (en castellà). ABC, 11-06-2018. [Consulta: 22 abril 2020].
# Castell de Gjirokastra

El Castell de Gjirokastra (en albanès: Kalaja i Gjirokastrës) és un castell ubicat a Gjirokastra, Albània (històricament coneguda com a Argyrokastro, un nom que després s'aplica també al castell).
El castell domina la ciutat, amb vista a la ruta d'importància estratègica al llarg de la vall del riu. Està obert als visitants i conté un museu militar amb artilleria capturada i records de la resistència comunista contra l'ocupació alemanya, així com un avió capturat de la Força Aèria nord-americana per commemorar la lluita del règim comunista contra les potències occidentals. La ciutadella ha existit en diverses formes des d'abans del segle xii.

## Referències

* ↑ Visiting the castle
# Albert Vallvé i Navarro

Albert Vallvé i Navarro (Tarragona, 2 de desembre de 1945 - Tarragona, 7 de març de 2021) fou un advocat i polític català, senador en la V Legislatura.
Llicenciat en dret, era advocat del Col·legi d'Advocats de Tarragona i agent de la propietat immobiliària. Va ser fundador del despatx Vallvé-Huber i vicecònsol Honorari a Tarragona del Brasil. Militant d'Unió Democràtica de Catalunya, en fou president del comitè intercomarcal de Tarragona.
A les eleccions generals espanyoles de 1993 fou escollit senador per la província de Tarragona per CiU. Fou portaveu de les Comissions de Justícia, Cultura-Recerca i vicepresident de la Comissió Especial de Joventut al Senat. El 1999 fou nomenat vicepresident de la Diputació de Tarragona i tinent d'alcalde de cultura de l'ajuntament de Tarragona.
Durant més de trenta anys representà el personatge del Magí de les Timbales al seguici festiu de Tarragona. També era casteller dels Xiquets de Tarragona i membre de la Congregació de la Puríssima Sang.

## Referències

* 1 2 «Mor el popular polític i advocat tarragoní Albert Vallvé | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp» (en castellà). [Consulta: 7 març 2021].
* ↑ Redacció. «Tarragona, de dol: Mor el conegut polític i advocat Albert Vallvé», 07-03-2021. Arxivat de l'original el 2021-03-07. [Consulta: 7 març 2021].
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Albert Vallvé Navarro Arxivat 2015-06-27 a Wayback Machine. al web de la Diputació de Tarragona
# Madame Hyde

Madame Hyde és una pel·lícula francesa dramàtica dirigida per Serge Bozon i estrenada el 2017. Ha estat doblada al català.
Protagonitzada per Isabelle Huppert, José García i Romain Duris, va ser seleccionada per competir en el Festival de Locarno.

## Argument

Madame Géquil és una excèntrica professora que treballa en una escola secundària tècnica de París. És menyspreada tant pels seus companys de treball com pels seus alumnes, però la seva feble actitud farà que segueixi suportant-los. Una nit de tempesta, un llamp l'enxampa i perd el coneixement; quan recobra el sentit, Madame Géquil es troba completament canviada. Després, haurà de controlar a la poderosa i amenaçadora Madame Hyde que habita en el seu interior.

## Repartiment

* Isabelle Huppert: Marie Géquil
* Romain Duris: el director
* José García: Pierre Géquil
* Adda Senani: Malik
* Patricia Barzyk: la veïna
* Guillaume Verdier: l'aprenent de Marie
* Pierre Léoncomo: l'inspector
* Karole Rocher: la col·lega
* François Négret: el nou professor
* Charlotte Very: la professora de francès
* Roxane Arnal i Angèle Metzger: les delegades de la classe

## Crítica

* "Combina sense prejudicis la comèdia absurda, el fantàstic i fins i tot el musical, per dur a terme una exposició didàctica, gairebé documental, de les frustracions i recompenses de l'educació, i de la complexa relació entre docent i alumne.
* "Una comèdia diferent i efervescent que es torna alguna cosa fluixa al final (...) Per desgràcia, no veiem a Huppert en el paper de l'egoista i voraç monstre que el títol promet."
* "La interpretació de Huppert transmet una sensació de propòsit que la pròpia pel·lícula no transmet (...) Les seqüències còmiques no acaben de funcionar del tot"
* "Resulta interessantíssima, però aquesta mateixa combinació desbordant i inconstant d'idees, tons i gèneres cinematogràfics alterats, a estones, sumeix a 'Madame Hyde' en una indefinició una mica capritxosa i irritant. (…) Puntuació: ★★★ (sobre 5)"
* En el lloc web de ressenyes Rotten Tomatoes, la pel·lícula té una qualificació d'aprovació del 46 % sobre la base de 24 revisions, i una qualificació faig una mitjana de 5.4 / 10. A Metacritic, la pel·lícula té una puntuació mitjana ponderada de 60 de 100, basat en 15 crítiques, la qual cosa indica "crítiques mixtes".

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Madame Hyde». [Consulta: 3 gener 2019].
* ↑ Vivarelli, Nick. «Locarno: Isabelle Huppert as ‘Madame Hyde,’ Fanny Ardant as a Transgender Woman». Variety, 12-07-2017.
* ↑ «html Madame Hyde» (en anglès). The New York Times.
* ↑ «Madame Hyde» (en anglès).
* ↑ Adell, Maria «Madme Hyde». Diari Ara, 18-09-2021, pàg. PLAY04.
* ↑ Kiang, Jessica «Madame Hyde». Variety.
* ↑ Lattimer, James «Madame Hyde». Slant.
* ↑ de Fes, Desirée «Madame Hyde». Fotogramas.
* ↑ «Mrs. Hyde (Madame Hyde) (2017)». Rotten Tomatoes.
* ↑ «Mrs. Hyde Reviews». Metacritic.