OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Andrew W.K.

Andrew Fetterly Wilkes-Krier, Andrew W.K. (9 de maig del 1979) és un entretenidor i músic del gènere rock dels Estats Units d'Amèrica.

## Biografia

Andrew Fetterly Wilkes-Krier va néixer a Stanford (Califòrnia), i va créixer a Ann Arbor, Michigan. Als 4 anys, va començar a aprendre a tocar el piano clàssic a la University of Michigan School of Music. Va assistir a la preparació de la universitat privada Greenhills School, com a escola mitjana, abans d'assistir a l'alternativa Community High School de l'any 1993 al 1997, on va estudiar els teclats de jazz. El seu pare és el professor James E. Krier, un jurista força conegut a la University of Michigan Law School i coautor l'àmpliament utilitzat llibre de casos sobre la propietat "Dukeminier & Krier".
El 4 d'octubre del 2008, Andrew es va casar amb Cherie Pourtabib, quatre anys després que la parella es conegués. Van ser coneguts gràcies al seu professor de veu de heavy metal conjunt. Andrew actualment viu a Midtown, Manhattan, Ciutat de Nova York.

## Discografia
### Àlbums

* I Get Wet (2001, Island Records) #84 (US Billboard 2002) #1 (Heatseekers 2002); UK #71
* The Wolf (2003, Island Records) #61 (US Billboard 2003); UK #152
* Close Calls With Brick Walls (2006, Universal Music)
* 55 Cadillac (September 8, 2009, Ecstatic Peace!, Skyscraper Music Maker)

### Versions Japoneses dels Àlbums

* The Japan Covers (2008, Universal Music Japan)
* Gundam Rock (September 9, 2009, Universal Music Japan)

### EPs

* AWKGOJ "Girls Own Juice" (EP) (2000, Bulb Records)
* Party Til You Puke (EP) (2000, Bulb Records)
* A Wild Pear (Split 7" EP with The Evaporators) (2009, Mint Records, Nardwuar Records)

### Compilacions

* The Very Best So Far (2008, Universal Music Japan)
* Premium Collection (2008, Universal Music Japan)

## Referències

* ↑ David Enders, “El rocker d'Ann Arbor passant-ho bé fent música a la seva manera,” Associated Press State & Local Wire, 30 d'Agost del 2002. (anglès)
* ↑ «Sobre ANDREW W.K.». Arxivat de l'original el 2007-07-28. [Consulta: 3 gener 2008].(anglès)
* ↑ «POURTABIB, 29, i WILKES-KRIER, 29». New York Post, 02-11-2008 [Consulta: 3 novembre 2008]. Arxivat 2008-12-26 a Wayback Machine.(anglès)
* ↑ «Andrew W.K.». Arxivat de l'original el 27 de desembre 2008. [Consulta: 1r gener 2009].(anglès)

## Enllaços externs

* AndrewWK.com Arxivat 2004-11-29 a Wayback Machine. - Lloc Web Oficial (anglès)
* Andrew W.K. al Myspace (anglès)
* twitter.com/andrewwk - Twitter Oficial (anglès)
# Màlik ibn Awf an-Nasrí

Abu-Alí Màlik ibn Awf ibn Sad ibn Rabia ibn Yarbú al-Yarbuí an-Nasri al-Hawaziní (àrab: أبو علي مالك بن عوف بن سعد بن ربيعة بن يربوع اليربوعي النصري الهوازني, Abū ʿAlī Mālik b. ʿAwf b. Saʿd b. Yarbūʿ al-Yarbūʿī an-Naṣrī al-Hawāzinī) o, més senzillament, Màlik ibn Awf an-Nasrí fou un cap beduí del temps del profeta Mahoma, del clan Banu Nasr ibn Muàwiya, i de la tribu qaysita dels Hawazin, amb els quals va participar en la batalla d'Hunayn (febrer del 630).
El 629, quan Mahoma estava a punt d'atacar la Meca, els habitants de les muntanyes Sarat estaven inquiets per si el Profeta decidia atacar-los una vegada conquerida la ciutat. Màlik va reunir totes les tribus qaysites a la frontera entre el Najd i el Hijaz i se li van unir els thaqafites de Taïf, però els confederats foren derrotats pels musulmans a Hunayn, i els vencedors van fer un enorme botí. Màlik va fugir a Liyya i després es va refugiar a Taïf. Finalment va fugir de la ciutat i es va presentar a Mahoma al qual es va sotmetre. Mahoma li va tornar els seus béns i li va regalar 100 camells a canvi d'adoptar la religió musulmana. Màlik va dirigir llavors les tribus qaysites que s'havien fet musulmanes contra els thaqafites, i Taïf va quedar bloquejada fins que finalment es va sotmetre.
Apareix més tard a la conquesta de Damasc i a la batalla de Qadisiyya.

## Referències

* Enciclopèdia de l'Islam, VI, 250-251.
# Còdol

Un còdol, cudol o mac és un fragment de roca de formes arrodonides a conseqüència de l'erosió i transport dels agents erosionadors, de mida superior als 32 mm. De forma arrodonida i llisa, dita també palet o codís, es troba generalment a les platges, als rius i als arenys.
És susceptible de ser transportat per mitjans naturals, com els corrents d'aigua, els corriments de terra. Encara que no es fa distinció de forma, en general, un palet de riera que adquireix una morfologia més o menys arrodonida, subarrodonida o oblonga, sense arestes i amb la superfície llisa, a causa del desgast patit pels processos erosius, generalment causats per la corrosió, els corrents d'aigua (erosió hídrica) o el vent (erosió eòlica).

## Usos

S'utilitzen els macs generalment en la construcció per a fer arrebossats, cobertes o en aplicacions decoratives. Els seus cantells plans són de gran utilitat per a l'apilament de material i llur adherència al formigó o ciment els fan molt útils.
També es fa servir en el joc de fer sopetes llançant-los a flor d'aigua per a fer-los rebotar moltes vegades damunt la superfície aquosa.

## Granulometria

Dins de la classificació granulomètrica de les partícules del sòl, els còdols ocupen el lloc següent en l'escalafó:
Granulometria :
| Partícula | Mida |
| Argiles | < 0,002 mm es troben en les platges. |
| Llims | 0,002-0,063 mm |
| Sorres | 0,063-2 mm |
| Graves | 2-32 mm |
| Còdols | 32 mm-25 cm |
| Blocs | >25 cm |

## Referències

* ↑ «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ «Diccionari de la llengua catalana». [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Palet». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «Codís». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ «Còdol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
Viccionari
# Antoni Tolmos i Tena

Antoni Tolmos (Lleida, 1970) és un pianista, compositor i docent català. És autor de nombrosos projectes discogràfics, presentador del programa A 4 mans de TV3 i mentor de músics com Mariona Escoda, guanyadora del programa de televisió Eufòria.

## Trajectòria

Tolmos és titulat superior en piano, llenguatge musical i teoria de la música. Es va doctorar l'any 2006 amb una tesi sobre improvisació musical. Imparteix Educació Musical a la Universitat Autònoma de Barcelona i a la Universitat de Lleida, on ha estat vicedegà de la Facultat de Ciències de l'Educació.
Ha estat arranjador i director artístic de diferents produccions discogràfiques i ha compost la música o els arranjaments d'obres de teatre com El club dels poetes morts, El geperut de Notre Dame, de Zum-zum teatre per al Festival Grec de Barcelona de 1997, o Mercedes de Tomas Bracht (FiraTàrrega 1997), a més de la banda sonora de pel·lícules mudes com Before to Hollywood o Els Nibelungs.

## Referències

* ↑ Berengueras, Teresa. «La música és la combinació de so i silenci». El Punt Avui, 30-01-2017. [Consulta: 22 abril 2019].
* ↑ González Farran, Albert. «La dopamina també provoca addicció». Ara, 29-11-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ Tolmos Tena, Antoni. Improvisación pianística: potencial de la improvisación y creatividad en el primer ciclo de grado medio de la titulación superior de piano : propuesta metodológica (Tesi) (en castellà). UNED. Universidad Nacional de Educación a Distancia (España), 2006.
* ↑ Rosazul «Antoni Tolmos: "la cançó popular ha crescut amb mi"». La Mañana (suplement dominical), 25-12-2011, pàg. 4-7. Arxivat de l'original el 22 d’abril 2019 [Consulta: 22 d’abril 2019].
* ↑ «Programa del XIV Festival Jazz Tardor de Lleida». Ajuntament de Lleida, 2007. Arxivat de l'original el 22 d’abril 2019. [Consulta: 22 abril 2019].
# Conrad Loddiges

Conrad Loddiges (* 1738, Vristerbholtzen, Hannover - 13 de març de 1826, Hackney, Londres) va ser un botànic i horticultor anglès d'origen alemany.
Anà a la Gran Bretanya cap a 1761 com jardiner per a Sir John B. Silvester, a Hackney.
El 1771, comprà l'hivernacle fundat per John Busch (v. 1730-1838). Va transmetre aquesta als seus fills William Loddiges (v. 1776-1849) i a George Loddiges (1784-1846).
Conrad Loddiges introduí espècies que recolecten François A. Michaux (1770-1855) i John Bartram (1699-1777).

## Honors

John Sims (1749-1831) li dedicà el 1808, el gènere Loddigesia de la família de las Lleguminoses.

## Font

* Ray Desmond. 1994. Dictionary of British and Irish Botanists and Horticulturists including Plant Collectors, Flower Painters and Garden Designers. Taylor & Francis, & The Natural History Museum (Londres).

## Enllaços externs

* «Detall de l'autor» (HTML) (en anglès). Índex Internacional de Noms de Plantes. International Organization for Plant Information (IOPI).
* ↑ Es poden consultar els tàxons descrits per aquest autor a International Plant Names Index (anglès)
# Llista de Creus de Sant Jordi/2022/Persones
#### Persones

Informació actualitzada per un bot. Els canvis manuals es perdran quan s'actualitzi!
| Persona | Wikidata | Descripció | Ocupació |
| Laia Palau i Altés | Q1150392 | jugadora de basquet catalana | jugador de bàsquet |
| Carme Elias i Boada | Q3776476 | actriu catalana | actor |
| Jordi Puig-Suari | Q3814481 | desenvolupador de tecnologia aeroespacial català | enginyer |
| Miquel Strubell i Trueta | Q11936975 | professor d'universitat català | professor d'universitat |
| Maria Olivares i Usac | Q17034613 | política espanyola | polític |
| Tortell Poltrona | Q17037048 | pallasso català | pallasso humorista actor artista empresari |
| Mari Chordà Recasens | Q20005646 | artista | pintor poeta activista social escriptor |
| Josep Minguell i Cardenyes | Q27966064 | artista català | artista pintor |
| Lluís Torner i Sabata | Q46993545 | físic Català | físic |
| Andreu Vilasís i Fernàndez-Capalleja | Q55948204 | artista plàstic català | esmaltador |
| María del Carmen Llasat Botija | Q57297344 | física | professor d'universitat |
| Josep Espunyes i Esteve | Q85420307 | poeta i narrador català | escriptor |
| Carme Trilla Bellart | Q111251023 | economista barcelonina | economista |
| Fàtima Ahmed El Haddad | Q112775731 | activista social marroquina | activista social |
| Maria Carme Cardó i Soler | Q112775752 | activista cultural i professora de català | professor de català |
| Joan Carles Doval Garcia | Q112775810 | productor discogràfic | productor discogràfic |
| Rosa Maria Duran i Gili | Q112775835 | | professor intèrpret |
| Lluís Parés Ramoneda | Q112775991 | agricultur | agricultor |
| Hisao Suzuki | Q112776115 | fotògraf japonès d'arquitectura | fotògraf |
| Marina Vilalta i Fajula | Q112776190 | pastora | pastor |
# Máel Sechnaill mac Domnaill

Máel Sechnaill mac Domnaill (mort el 2 de setembre de 1022), de vegades nomenat Máel Sechnaill Mór (Malaquías el Gran) o Máel Sechnaill II, va ser rei de Mide i Gran rei d'Irlanda. Va ser contemporani del gran Brian Boru, que el va deposar com Gran rei el 1002.
Máel Sechnaill pertanyia a la dinastia de Clann Cholmáin, una de les branques dels Uí Néill del sud. Era net de Donnchad Donn, besnet de Flann Sinna i rebesnet del primer Máel Sechnaill, Máel Sechnaill mac Máele Ruanaid. Durant segles, representants dels Uí Néill s'havien succeït com Reis de Tara, o Gran rei d'Irlanda. A l'època de Máel Sechnaill, els principals candidats al tron eren els Clann Cholmáin del sud i els Cenél nEógain del nord, de manera que ell va succeir a Domnall ua Néill, rei de Cenél nEógain el 980. Aquest sistema, que havia sobreviscut durant llarg temps malgrat els intents dels reis d'Ulster, Munster i Leinster, i de les invasions dels vikings va arribar a la seva fi després que Brian Boru expulsés Máel Sechnaill del tron i es coronés Gran rei.
La seva intervenció en els últims moments de la batalla de Clontarf, el Divendres Sant de l'any 1014 va suposar el final dels vikings com a força política a Irlanda. La mort de Brian Boru i d'altres nobles irlandesos durant la batalla li va permetre recuperar el títol de Gran rei d'Irlanda, gràcies a l'ajut del seu parent del nord Flaithbertach Ua Néill. Tanmateix, caldria esperar fins a la dècada dels 1050 perquè aquest títol atorgués al seu posseïdor un poder polític similar al que havia gaudit Brian Boru. La dinastia de Clann Cholmáin no va proporcionar cap més Gran rei a Irlanda; en canvi sí a la de Cenél nEógain, a la qual van pertànyer Domnall Ua Lochlainn i Muirchertach MacLochlainn.

## Referències

* Brady, John: Kingdom and County of Meath, 6-13. Ríocht na Mídhe I, 2, (1956)
* Moran, W.: The hereditary lands and Royal Tuath of the O'Melaghlins, 33-44.Ríocht na Mídhe I, 4, (1958)
* Moran, W.: Uisneagh, Tara and the rise of monarchy, 3-17.Ríocht na Mídhe II, 1, (1959)
* Cox, Liam: The O Maeleachlainn Kings of Meath, 22-53.Ríocht na Mídhe V, 2, (1972)
* O'Flynn, Eoin:The career of Máelsechnaill II, Ríocht na Mídhe XX (2009), pp. 29-68
# Lucky McKee

Edward Lucky McKee nascut l'1 de novembre de 1975) és un director, escriptor i actor nord-americà, molt conegut per la pel·lícula de culte de 2002 May. És més conegut pel seu treball en pel·lícules de terror.

## Vida i carrera

McKee va néixer a Jenny Lind (Califòrnia). Ha dirigit "Sick Girl", el 10è episodi de la primera temporada de la popular sèrie de televisió Showtime Masters of Horror. Va dirigir la pel·lícula The Woods, que es va estrenar en DVD el 3 d'octubre de 2006. Lucky McKee també va codirigir la pel·lícula de terror difícil de trobar All Cheerleaders Die, que actualment no està impresa.
McKee va optar per la novel·la de Jack Ketchum The Lost i va produir l'adaptació cinematogràfica dirigida per Chris Sivertson. McKee també va adaptar Red de Ketchum i va codirigir la pel·lícula, que es va estrenar fora de competició al Festival de Cinema de Sundance de 2008. El rodatge es va aturar quan Red estava gairebé acabada, amb McKee com a director, el desembre de 2006. El rodatge es va reprendre a Maryland després d'una pausa de més de sis mesos, amb un director diferent, el noruec Trygve Allister This. No s'ha ofert cap explicació per al crèdit de direcció compartit.
El 2013, McKee i Chris Sivertson van escriure i dirigir un remake d' All Cheerleaders Die. També va dirigir i escriure el segment "Ding Dong" de la pel·lícula d'antologia Tales of Halloween.

## Filmografia
### Com a director (llargmetratges)

* All Cheerleaders Die (2001, codirigida amb Chris Sivertson)
* May (2002)
* The Woods (2006)
* Red (2008, va dirigir part de la pel·lícula abans de ser eliminada i substituïda per Trygve Allister Diesen)
* The Woman (2011)
* All Cheerleaders Die (2013, codirigida amb Chris Sivertson, remake de la pel·lícula de 2001)
* Blood Money (2017)
* Kindred Spirits (2019)
* Old Man (2022)

### Com a director (curtmetratges)

* "Sick Girl" (2006, episodi de la sèrie de televisió Masters of Horror)
* "Blue Like You" (2008, curtmetratge)
* "Ding Dong" (2015, segment de Tales of Halloween)
* "I Got It Bad (And That Ain't Good)", vídeo musical per AJ Lambert (2021)
* "Time of the Monkey" (2023, episodi de la sèrie de televisió Pokerface)

### Com a actor

* Evil Demon Golfball from Hell!!! (1996, curtmetratge de Rian Johnson) com a Woodsy
* May (2002)
* The Big, Weird Normal (2002)
* Hollywould (2003)
* Roman (2006, també escriptor)
* "Blue Like You" (2008)

## Referències

* ↑ Linekin, Kim «Nuts in May». Eye Weekly, 10-07-2003 [Consulta: 22 abril 2007]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-02-06. [Consulta: 14 desembre 2021].
* ↑ Jason Buchanan. «Lucky McKee». The New York Times. Baseline & All Movie Guide, 2013. Arxivat de l'original el 2010-08-25.
* ↑ «Horror Yearbook Interview». Arxivat de l'original el 2007-06-26. [Consulta: 14 maig 2007].
* ↑ «Peach Arch Acquires Ketchum Sequel 'Offspring: The Woman', Lucky McKee to Direct!».
* ↑ «Fangoria.com». Arxivat de l'original el 2013-08-03. [Consulta: 9 agost 2013].
* ↑ The New York Times
* ↑ «Tales of Halloween Interview Spotlight: Lucky McKee».
# Isidre Marsal Freixas

Isidre Marsal Freixas (Reus, 21 de novembre de 1845 - Barcelona, 29 de desembre de 1910) va ser un religiós escolapi català.
Estudià batxillerat al col·legi dels escolapis de Reus, on, el 1865, va ingressar a l'orde. Després de dos anys de noviciat a Sabadell, va passar a Moià per completar estudis a l'Institut Calassancià. En acabar, va ser destinat a Barcelona el 1870, on donà classes al col·legi de sant Antoni, juntament amb altres escolapis reusencs. Els seus superiors, en veure les seves qualitats per l'ensenyança, l'enviaren al col·legi de Guanabacoa, a Cuba, com a director d'aquell internat. Allà donà classes de matemàtiques i llengua grega. Al cap de deu anys tornà a la península per motius de salut, però, restablert, tornà a Cuba deu anys més. D'allà va ser traslladat a Córdoba (Argentina) com a director de les escoles Pies d'aquella població, escoles que va engrandir. Malalt, tornà a l'estat espanyol ja jubilat, i passà temporades a les cases que l'orde tenia a Valls i a Terrassa. Es retirà al col·legi de l'Escola Pia de Sarrià on va morir.
Va escriure obres de text i consulta sobre gramàtica i literatura grega, que en la seva major part han quedat inèdites.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 420.
# Kitao Shigemasa

    En aquest nom japonès, el cognom és Kitao.
Kitao Shigemasa (japonès: 北尾 重政) (1739-1820) va ser un japonès d'ukiyo-e d'Edo. Va ser un dels principals gravadors de la seva època, però les seves obres han estat lleugerament fosques. Es destacà per les pintures de geishes. També és conegut per les seves haikai i la seva cal·ligrafia. Va fundar l'escola Kita.

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2007-06-10 a Wayback Machine.(anglès)
# Jaume Ballester

Jaume Ballester (Barcelona, segle xiv) va ser orguener i organista de la Catedral de Barcelona.

## Biografia

Hi va exercir d'organista des del1378 fins a l'any 1403, succeint a Antoni Gran. Va construir i reparar l'orgue major de la catedral el any 1392. A més a més, en va crear la resta a l'any 1396. En els arxius de la catedral consta que el seu treball era remunerat. Cobrava 120 sous com a salari anual pels seus serveis. Aquesta quantitat no era suficient per a mantenir un nivell de vida benestant, per aquesta raó, entre les seves ocupacions a la Catedral de Barcelona, Jaume Ballester va participar en molt més que la restauració i creació d'orgues. Per a compaginar el seu ofici, va participar en activitats del mateix temple com ara les representacions, les sagristies, els aniversaris, les celebracions cristianes destacades anualment, etc. En total, aquestes tasques sumaven un extra al seu sou de divuit lliures, al qual s'incloïa una paga extra per cada participació en esdeveniments. En el cas de Jaume Ballester, està documentat a Nadal era recompensat amb nou sous extres.
El seu paper com a organista va perdurar des de l'any 1378 fins al 1403. Després va ser succeït per Andreu Pasqual.

## Referències

* ↑ Anglès, Higini. La música a Catalunya fins al segle xiii. Barcelona: Biblioteca de Catalunya, amb la col·laboració de la Universitat Autònoma de Barcelona, 1988, p. 85. ISBN 84-87006-80-9.
* ↑ Jambou, Louis. Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. 2a edició. Madrid: SGAE, 1999-2002, p. 113-114.
* ↑ Baucells i Reig, Josep «Les notícies més antigues sobre els orgues de la Catedral de Barcelona». Medievalia, 8, 01-10-1988, pàg. 41. DOI: 10.5565/rev/medievalia.207. ISSN: 2014-8410.
# Mèlida

Mèlida (en grec antic Μαλὶς γῆ) era un petit territori, un districte del sud de Tessàlia, situat al sud-est de les Termòpiles. La seva costa formava la part sud del golf Malíac i estava envoltat de muntanyes per totes bandes.
El districte era regat pel riu Esperqueu i l'habitaven els melieus. Segons Esteve de Bizanci, Malus, un fill d'Amficcíon, va fundar el territori. Heròdot el descriu breument, i diu que s'estenia al llarg de la vall del riu fins a la part més estreta, a les Termòpiles. El seus límits arribaven fins als territoris de la ciutat de Làmia. La ciutat principal era Traquis (Trachis). A l'interior hi ha el camí que creua el Mont Eta per on els perses van passar i van poder vèncer a Leònides I d'Esparta a la Batalla de les Termòpiles. Diodor de Sicília diu que Traquis era la ciutat originària dels lacedemonis.
Cal·límac de Cirene parla d'una «ciutat sagrada» on s'aturaven els hiperboris quan anaven a portar les seves ofrenes a Delos en honor d'Apol·lo, que podria estar situada en aquest territori. Els melieus admetien a tots els càrrecs de govern de Mèlida als que havien participat com a hoplites en alguna batalla.
A la ciutat d'Antela, la situada més al sud, els melieus tenien un important temple dedicat a Demèter.

## Referències

* ↑ Heròdot, 2010, p. 152.
* ↑ Smith, William (ed.). «Malis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 22 desembre 2020].

## Bibliografia

* Heròdot. Història. Llibre VII. Fundació Bernat Metge, 2010. ISBN 9788498591460.
# Richard Voliva

Richard Voliva (Bloomington, 18 d'octubre de 1912 - Amherst, 2 de novembre de 1999) va ser un lluitador estatunidenc, especialista en lluita lliure, que va competir durant la dècada de 1930.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on va guanyar la medalla de plata en la prova del pes mitjà del programa de lluita lliure.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or i una de plata als campionats de l'NCAA. Una vegada retirat va exercir d'entrenador durant més de 30 anys. El 1984 fou inclòs al National Wrestling Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Dick Voliva». [Consulta: 26 octubre 2024].
* ↑ Richard Voliva. nwhof.org. Retrieved June 18, 2023.