OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Lluís Torró

José Luís Torró Micó (Ontinyent, 1950) és un periodista valencià que ha treballat a nombroses publicacions així com a la televisió, essent un professional que ha passat per diverses etapes de tendència ideològica.

## Biografia

José Luís Torró cursa els estudis de periodisme a l'escola de l'Església de València, llicenciant-se més tard en Ciències de la Informació a la Universitat de La Laguna (Tenerife). Començà com a redactor i cronista polític al periòdic Levante entre 1975 i 1981, època que també va coincidir com a director de Valencia Semanal (1977-1979), en plena batalla de València. Levante defenia els postulats blavers mentre que Valencia Semana participava de les tesis nacionalistes pel que Torró abandonà finalment la segona deixant a Amadeu Fabregat al cap de la publicació.
També treballà la delegació territorial de TVE al País Valencià en diverses etapes (1975-1976 i 1979-1981) i després de tot dirigí el periòdic Mediterráneo de Castelló entre 1981 i 1984. A continuació viatja a les Illes Canàries per estudiar la llicenciatura de Ciències de la Informació i dirigeix durant 14 anys el periòdic Canarias 7 multiplicant la seua tirada de 7.000 exemplars quan arribà als 42.000 quan deixà el 1998 el periòdic.
Col·labora durant un any amb Las Provincias, el 1999, sota la direcció de la periodista María Consuelo Reyna, però els conflictes interns a l'empresa impediren el seu nomenament com a redactor en cap i fou destituït pocs dies abans que la seua directora. En aquest moment s'incorpora a treballar a l'equip de Jesús Sánchez Carrascosa, a la televisió Valencia TeVe presentant en "El Poder Valenciano", i dirigint el periòdic Diario de Valencia amb una línia editorial blavera de caràcter radical pel qual el 2005 abandonà el grup.
El 2005 passa a TVV com a presentador dels informatius de la mitjanit al canal d'informació autonòmic Canal Nou 24. També col·labora com a columnista al periòdic ABC i és propietari i director del qualificat públicament de tendenciós i manipulador setmanari local de la ciutat d'Ontinyent "Loclar". També com a editor, ha publicat "El libro del ceremonial de la ciudad de Valencia" i "El llibre dels furs".
El juliol de 2014, el president de la Generalitat Valenciana Alberto Fabra el nomena Secretari Autonòmic de Comunicació, en substitució de la dimitida Lola Johnson.

## Referències

* 1 2 3 4 «La culpa de la 'batalla de Valencia' se la reparten al 50% políticos y periodistas» (en castellà). Levante-EMV, 31-10-2010. [Consulta: 10 juny 2013].
* ↑ «El ex periodista de Canal 9 José Luis Torró, nuevo secretario autonómico de Comunicación de Alberto Fabra» (en espanyol). El Mundo, 25-07-2014. [Consulta: 4 setembre 2014].
# Sundamys

Sundamys és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Les tres espècies d'aquest grup són oriündes de les Illes de la Sonda. Tenen una llargada de cap a gropa de 18–30 cm, la cua de 18–37 cm i un pes de 200–650 g. El seu hàbitat natural són els boscos tropicals situats a altituds de fins a 2.700 msnm. El nom genèric Sundamys significa 'ratolí de la Sonda' en llatí.

## Referències

* ↑ Entrada «Sundamys» d'Animalia (en anglès).
# Lina Khalifeh

Lina Khalifeh (1986) és una campiona de taekwondo de cinturó negre de Jordània. Després de guanyar medalles per a l'equip jordà, va decidir utilitzar les arts marcials per defensar els seus principis.

## Trajectòria

Lina Khalifeh va començar a entrenar-se intensament, lesionant-se en el procés. A 22 anys, es va fer una lesió important i després de 2 cirurgies, no es va recuperar bé. Els metges el van informar que ja no podia fer arts marcials. Va descriure aquest període com "el punt més difícil de la meva vida".
També va treballar durant quatre anys com a directora de màrqueting a l'empresa de la seva família a Jordània, on fabricava articles educatius (pissarres blanques, pissarres negres, pissarres electròniques, etc.) i els comercialitzava a l'estranger.
L'any 2010, després de saber que un dels seus amics havia estat atacat i colpejat pel seu pare i el seu germà, va decidir començar a donar classes d'autodefensa d'arts marcials mixtes des del soterrani de casa dels seus pares. A partir d'aquest fet va obrir el centre de defensa anomenat "She Fighter" l'any 2012 amb l'objectiu d'ensenyar a les dones d'Amman a defensar-se de l'assetjament sexual en un context on les agressions eren habituals al seu país.
Entre d'altres, Khalifeh ha ofert conferències a The Business of Fashion Summit 2019, The Economic World Forum 2019, Women in the World Summit 2019, Dragon Fly 2019 Tailàndia, European Development Summit 2018, Parlament Europeu 2015, One Young World 2016, Concordia Summit (Virtual) 2020, Los Angeles Tribunate Virtual) 2020 i BMO Bank (Virtual) 2020. També va ser seleccionada pel programa She Entrepreneur per presentar el seu treball a la família reial sueca. Va ser una de les "líders del canvi social" presentada per Barack Obama a la casa blanca. Va ser presentada a la conferència TED com a part de les conferències TEDWomen per parlar del seu treball.
Va ser reconeguda com una de les 100 dones de la BBC del 2017.

## Referències

* ↑ «Against All Odds: The Rise of Lina Khalifeh & SheFighter - Girl Power Talk». [Consulta: 3 abril 2022].
* ↑ «Lina Khalifeh». Vital Voices.
* ↑ «H O M E | Lina Khalifeh | Public Speaking Coaching». Lina Khalifeh. Arxivat de l'original el 2022-05-21. [Consulta: 16 juny 2023].
* ↑ «TV5MONDE : TV internationale francophone : Info, Jeux, Programmes TV, Météo, Dictionnaire». TV5MONDE.
* ↑ «C-SPAN.org | National Politics | History | Nonfiction Books». www.c-span.org.
* ↑ «TEDxPragueWomen 2016». TEDxPrague.cz, 28-10-2016.
* ↑ (en anglès) , 27-09-2017 [Consulta: 17 desembre 2022].
# Australopithecus anamensis

Australopithecus anamensis és una espècie extinta del gènere dels australopitecs.
Les restes postcranials suggereixen que aquesta espècie era bípeda. Això es pot trobar, per exemple, a la tíbia: l'extrem que s'articula amb el fèmur és ample, per tenir més teixit esponjós per poder absorbir les càrregues de la locomoció bípeda. I l'extrem que s'articula amb l'astràgal té un espessiment que també absorbeix l'impacte d’aquesta locomoció.
Les primeres restes d'aquesta espècie foren trobades l'any 1965 per un equip de la Universitat Harvard al llac Turkana de Kenya que foren datades en 4 milions d'anys d'antiguitat.
El 1993 Meave Leakey i Alan Walker trobaren una part de la mandíbula d'aquest homínid semblant a un ximpanzé però amb dentadura més pròxima a la humana.
D’altra banda, l’únic crani quasi complet que hem trobat d’aquesta espècie es va trobar l'any 2019, i se’l va anomenar MRD. Aquest crani és d’un mascle, de fa uns 3,8 milions d’anys, i la seva capacitat cranial és de 365-370 cc. Conté una cresta sagital i una cara molt projectada en la regió nasal i la meitat inferior. Tot i que de MRD no es conserva la mandíbula, se sap que els Au. anamensis la tenen relativament petita, i amb forma de u estreta.
Aquest mateix mostra la primera evidència d'increment de la mida dels molars i la robustesa de l'aparell mastegador, respecte a Ardipithecus ramidus.
Probablement aquesta espècie passava gran part del seu temps dalt dels arbres.
Aquest investigadors consideraren que aquesta espècie era la predecessora d'Australopithecus afarensis.
Arbre genealògic d'acord a un estudi de 2019:
| Hominini | Ximpanzé Sahelantrop Ardipitec Australopithecus anamensis Australopithecus afarensis Parantrop Paranthropus aethiopicus Paranthropus boisei Paranthropus robustus Australopithecus africanus Australopithecus garhi Home de Flores Australopithecus sediba Homo habilis Altres Homo |

## Referències

* ↑ Sáez, 2019, p. p.27.
* ↑ Sáez, 2019, p. p.27-28.
* ↑ Sáez, 2019, p. p. 28.
* ↑ Parins-Fukuchi, C.; Greiner, E.; MacLatchy, L. M.; Fisher, D. C. «Phylogeny, ancestors and anagenesis in the hominin fossil record». Paleobiology, vol. 45, 2, 2019, pàg. 378–393. Bibcode: 2019Pbio...45..378P. DOI: 10.1017/pab.2019.12.

## Bibliografia

* SÁEZ R., Evolución humana: prehistoria y origen de la compasión; Espanya; Almuzara; Història; 2019; pàgs. 27-28

## Enllaços externs

* (ArchaeologyInfo.com) C. David Kreger, "Australopithecus anamensis" Arxivat 2011-03-07 a Wayback Machine.
* PBS Origins of Humankind
# José Amarillas Valenzuela

José Amarillas Valenzuela va ser un militar mexicà que va participar en la Revolució mexicana. Va néixer el 1878 a Potam, municipi de Guaymas, Sonora. D'ascendència yaqui. Es va unir a la lluita contra Victoriano Huerta, formant part dels “Fieles de Huiviris”, sota el comandament del Capità Lino Morales. Juntament amb el General Álvaro Obregón, va dur a terme tota la Campanya del Nord-oest. A les darreries de 1914, a Veracruz, els yaquis van formar el 20è Batalló de Sonora, sota el comandament de Lino Morales i Amarillas Valenzuela. El 14 de febrer de 1924, va participar en la batalla d'Ocotlán al costat del general Joaquín Amaro Domínguez i el general Heliodoro Charis, qui va ser ferit. Va ser Cap d'Operacions en diversos estats, arribant a obtenir el grau de General de Divisió. Va morir a Sonora, Sonora el 1959, les seves restes van ser portades a Irapuato, Guanajuato.

## Bibliografia

* NARANJO, Francisco. Diccionario biográfico Revolucionario. Imprenta Editorial "Cosmos", 1935. ISBN 968-805-293-0.
# Adam Pavlásek

Adam Pavlásek (Bílovec, República Txeca, 8 d'octubre de 1994) és un tennista txec.
El gener de 2017 va arribar al número 72 del rànking de l'ATP. A principis de 2015, Pavlásek va substituir Radek Štěpánek a la Copa Hopman, jugant conjuntament amb Lucie Šafářová. En aquell torneig aconseguiria derrotar el número 20 del món, l'italià Fabio Fognini, convertint-se en la seva primera victòria sobre un jugador del top 20.

## Palmarès
### Dobles masculins: 3 (0−3)

* Llegenda
* Grand Slams (0−0)
* ATP Finals (0−0)
* ATP World Tour Masters 1000 (0−2)
* ATP World Tour 500 (0−0)
* ATP World Tour 250 (0−1)
* Títols per superfície
* Dura (0−2)
* Gespa (0−0)
* Terra batuda (0−1)
| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 22 d'octubre de 2023 | Anvers, Bèlgica | Dura | Ariel Behar | Petros Tsitsipas Stéfanos Tsitsipàs | 7−6(5), 4−6, [8−10] |
| Finalista | 2. | 4 de maig de 2024 | Madrid, Espanya | Terra batuda | Ariel Behar | Sebastian Korda Jordan Thompson | 3−6, 6−7(7) |
| Finalista | 3. | 3 de novembre de 2024 | París, França | Dura (i) | Lloyd Glasspool | Wesley Koolhof Nikola Mektić | 6−3, 3−6, [5−10] |

## Referències

* ↑ «Pavlasek rises to give Czechs tie win». [Consulta: 6 gener 2015].

## Enllaços externs

* Adam Pavlásek a l'ATP (anglès)
* Adam Pavlásek a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
* Adam Pavlásek a la Copa Davis (anglès)
# Fadenia

Fadenia és un gènere extint dels holocèfals de l'ordre Eugeneodontiformes del Permià que vivia per la zona de l'actual Groenlàndia i Canadà.

## Referències

* ↑ Nielsen, E. Permo-Carboniferous fishes from east Greenland (en anglès). 86.3, 1932, p. 1-63.
* ↑ Eaton, T. H. Teeth of Edestid Sharks (en anglès). 12.8. University of Kansas Publications Museum of Natural History, 1962, p. 347-362.
* ↑ Mutter, Raoul J; Neuman, Andrew G «New eugeneodontid sharks from the Lower Triassic Sulphur Mountain Formation of Western Canada» (en anglès). Geological Society London Special Publications, 295, 2008, pàg. 9-41. DOI: 10.1144/SP295.3.
* ↑ Mutter, R.J.; Neuman, A.G.. «New eugeneodontid sharks from the Lower Triassic Sulphur Mountain Formation of Western Canada». A: Fishes and the Break-up of Pangaea. 295. Geological Society, 2008, p. 372. ISBN 9781862392489.

## Bibliografia

* Bendix-Almgreen, S.E. Fossil fishes from the marine Late Palaeozoic of Holm Land – Amdrup Land, north-east Greenland (en anglès). Meddelelser om Grønland, 1975, p. 3–38.
* Carroll, Robert L. Vertebrate Paleontology and Evolution (en anglès), 1988. ISBN 0-716-71822-7.
* Zangerl, R. Chondrichthyes 1, Paleozoic Elasmobranchi (en anglès). Stuttgart, New York: Handbook of Paleoichthyology, 1981, p. 116.
# Temporada 1957-1958 del RCD Espanyol

Dades de la Temporada 1957-1958 del RCD Espanyol.

## Fets Destacats

* 15 d'agost de 1957: Gira Europea: AS Mònaco 0 - Espanyol 2
* 18 d'agost de 1957: Gira Europea: FC Basel 1 - Espanyol 4
* 21 d'agost de 1957: Gira Europea: FC Rouen 1 - Espanyol 2
* 25 d'agost de 1957: Gira Europea: Antwerp FC 3 - Espanyol 3
* 28 d'agost de 1957: Gira Europea: Alemannia Aachen 2 - Espanyol 4
* 1 de setembre de 1957: Gira Europea: Olympique Lyon 1 - Espanyol 2
* 4 de setembre de 1957: Gira Europea: Stade Reims 2 - Espanyol 1
* 26 de desembre de 1957: Amistós: Espanyol 5 - FK Austria Wien 2
* 26 de gener de 1958: Lliga: Espanyol 4 - Atlètic de Madrid 1
* 23 de març de 1958: Lliga: Espanyol 2 - FC Barcelona 1
* 27 d'abril de 1958: Lliga: Espanyol 5 - Sporting de Gijón 1

## Resultats i Classificació

* Lliga d'Espanya: Vuitena posició amb 28 punts (30 partits, 11 victòries, 6 empats, 13 derrotes, 48 gols a favor i 46 en contra).
* Copa d'Espanya: Eliminat pel Reial Valladolid a vuitens de final en el partit de desempat.

## Plantilla

| P | Jugador | Lliga | Lliga | Copa d'Espanya | Copa d'Espanya |
| P | Jugador | PJ | G | PJ | G |
| POR | Josep Vicente | 28 | -45 | 3 | -4 |
| POR | Miquel Soler | 2 | -1 | - | - |
| DEF | Agustí Faura | 28 | 2 | 3 | - |
| DEF | Abel Hernández | 24 | - | 3 | - |
| DEF | Antoni Argilés | 21 | - | - | - |
| DEF | Amaro Dauder | 10 | - | 1 | - |
| DEF | Cata | 5 | - | - | - |
| DEF | Josep Parra | - | - | - | - |
| DEF | Salvador Gimeno | - | - | - | - |
| MIG | José Sastre | 25 | 6 | 3 | 1 |
| MIG | David Casamitjana | 23 | - | 3 | - |
| MIG | Eduardo Vílchez | 22 | 3 | 3 | - |
| MIG | Emili Gàmiz | 10 | - | 1 | - |
| MIG | István Kis Szolnok | 6 | 3 | 2 | 1 |
| MIG | Ángel De Tomás Aguirre | 4 | - | 2 | - |
| MIG | Josep Maria Ruiz | 4 | 1 | - | - |
| MIG | Lluís Muñoz | - | - | - | - |
| DAV | Juan Armando Benavídez | 28 | 8 | 3 | - |
| DAV | Carlos Torres | 25 | 11 | 3 | 1 |
| DAV | Óscar Coll | 24 | 10 | 2 | - |
| DAV | Antoni Camps | 19 | - | 1 | - |
| DAV | Julià Arcas | 9 | 1 | - | - |
| DAV | Hugo Villamide | 6 | - | - | - |
| DAV | Luis Lax | 5 | - | - | - |
| DAV | Ramon Balasch | 1 | - | - | - |
| DAV | Vicenç Piera | 1 | - | - | - |

## Referències

* ↑ «Espanyol 1957-58». bdfutbol. [Consulta: 20 desembre 2012].
* ↑ «Plantilles històriques». LFP. [Consulta: 20 desembre 2012].
* ↑ «Temporada 1957-58». periquito.cat. [Consulta: 29 gener 2020].
* ↑ «Victória del Español sobre el Mónaco». Mundo Deportivo, 16-08-1957.
* ↑ «Por 4 a 1 ganó el Español en Basilea». Mundo Deportivo, 19-08-1957.
* ↑ «Tambien en Rouen ganó el Español». Mundo Deportivo, 22-08-1957.
* ↑ «Empate a 3». Mundo Deportivo, 26-08-1957.
* ↑ «Ganó el Español en Aquisgrán». Mundo Deportivo, 29-08-1957.
* ↑ «Otra victoria del Español». Mundo Deportivo, 02-09-1957.
* ↑ «Perdió el Español». Mundo Deportivo, 05-09-1957.
* ↑ «La matinal de San Esteban en Sarriá». Mundo Deportivo, 27-12-1957.
* ↑ «En Sarriá». Mundo Deportivo, 27-01-1958.
* ↑ «En Sarriá». Mundo Deportivo, 24-03-1958.
* ↑ «En Sarriá». Mundo Deportivo, 28-04-1958.
* ↑ «Opinión». Mundo Deportivo, 19-08-1957. [Consulta: 14 febrer 2015].
# XTE J1739-285

XTE J1739-285 és un estel de neutrons de la constel·lació del Serpentari, situat aproximadament a 39.000 anys llum de la Terra. Va ser observat per primera vegada el 19 d'octubre de 1999 pel satèl·lit de la NASA Rossi X-ray Timing Explorer.
S'havia afirmat que XTE J1739-285 és el cos celeste conegut que gira més ràpid amb un període de 1.122 Hz, aproximadament 67.320 RPM., però altres astrònoms no han estat capaços de reproduir aquest resultat.

## Referències

* ↑ Jeffrey E. McClintock «Optical and NIR observations of XTE J1739-285». The Astronomer's Telegram, 2006, pàg. 1.
* 1 2 Deepto Chakrabarty «Chandra localization of the neutron star X-ray transients XTE J1739-285 and XTE J1701-462». The Astronomer's Telegram, 2006, pàg. 1.
* ↑ Low mass X-ray binary
* ↑ Evidence of 1122 Hz X-Ray Burst Oscillations from the Neutron Star X-Ray Transient XTE J1739–285
* ↑ Vegeu nota 1 en http://adsabs.harvard.edu/abs/2008AIPC.1068...67C
# Rubén Ramos

Rubén Ramos Antón (Saragossa, 1972) és un periodista i escriptor aragonès. Llicenciat en Ciències Socials i de la Informació (branca de Periodisme) per la Universitat del País Basc. És membre de l'Associació Cultural Nogará-Religada des de 1993.
Coneix l'aragonès des de bé menut, primerament a Sant Chorche, i després a Sobrarbe.
Ha escrit un bon nombre d'articles i treballs sobre l'aragonès en publicacions com Siete de Aragón (del qual va ser coordinador en diferents etapes), el Diario de Bolsillo de Zaragoza, Trébede i últimament en O Espiello (revista editada per l'Associació Cultural Nogará-Religada). També va participar i coordinar el programa de ràdio O mirallo, a l'emissora de ràdio saragossana Radio Ebro.
En llengua castellana ha publicat juntament amb l'historiador Carlos Serrano Lacarra els llibres L'aragonesisme en la transició (I i II) i ha contribuït en el llibre La selecció aragonesa de futbol de Rafael Rojas. En aragonès ha escrit les novel·les Bidas Crebazadas i En l'altro canto d'a güega, amb les que va guanyar el Premi Arnal Cavero en les edicions de 2006 i 2008. Aquest darrer explica la història de Maria, una jove plena de somnis que coneix a Miguel, un muntanyès que ha hagut de marxar del seu poble. Junts es capbussen en els embolics polítics de la Saragossa dels anys trenta del segle passat.

## Referències

* 1 2 «Rubén Ramos Antón - 2008». [Consulta: 7 febrer 2019].

## Bibliografia

* Carlos Serrà Lacarra, Rubén Ramos Antón. L'aragonesisme en la transició. Vol. 1, Alternatives aragonesistas i propostes territoriales (1972-1978). 2002. Zaragoza. Rolde de Estudios Aragonesos. ISBN 84-87333-64-8.
* Carlos Serrà Lacarra, Rubén Ramos Antón. L'aragonesisme en la transició. Vol. 2, Regionalismo i nacionalisme en l'Aragó preautonómico (1978-1983). 2003. Zaragoza : Rolde de Estudios Aragonesos. ISBN 84-87333-67-2.
* Rafael Rojas. La Selecció Aragonesa de futbol. Federació Aragonesa de Futbol. ISBN 84-95490-66-8.
* Rubén Ramos Antón. Bidas #Clivellar. 2006. Govern d'Aragó. Centre del Llibre d'Aragó. Literatures d'Aragó. Sèrie en lengua aragonesa. ISBN 84-87333-64-8.
# Anticlímax

Un anticlimax és una figura literària que descriu una situació on un problema en aparença molt difícil de resoldre, amb una gran tensió i efectes acumulats, resulta arreglar-se de forma trivial. De forma general es fa per preparar un clímax més gran o com a paròdia.
Un exemple famós ocorre a La Guerra dels Mons, on enmig del caos provocat per una invasió extraterrestre al planeta Terra, els alienígenes són derrotats per l'organisme més inesperat: el virus del refredat.

## Referències

* ↑ «anticlímax | enciclopèdia.cat». [Consulta: 19 març 2018].
* ↑ «Retórica: Anticlímax» (en anglès). [Consulta: 19 març 2018].
# José de Urrutia y de las Casas

José Ramón de Urrutia y de las Casas (Zalla, 19 de novembre de 1739 - Madrid, 1 de març de 1803) va ser un militar basc al servei de la corona espanyola. Va estudiar a Balmaseda i posteriorment a l'Acadèmia Militar de Matemàtiques de Barcelona. Va ingressar a l'exèrcit el 1755, embarcant a Mèxic on va fer de cartògraf militar i després d'inspector. És destinat a les Illes Canàries el 1770 d'on marxa per participar durant la Guerra d'Independència dels Estats Units en el setge de Gibraltar el 1779, on fou ferit i enviat a la presa de Menorca dirigida pel duc de Crillon, des d'on torna a Gibraltar per continuar els combats. Firmada la pau amb la Gran Bretanya el 1783 va ser nomenat Comandant General d'Algesires, i va visitar durant quatre anys Prússia, França, les Províncies Unides, l'Arxiducat d'Àustria, Suècia, l'Imperi Otomà, el Regne de la Gran Bretanya i l'imperi Rus. Va participar en la Guerra russoturca com general de l'Imperi Rus.
De retorn al Regne d'Espanya, Carles IV, el va nomenar mariscal i el va destinar a dirigir la guerra contra el Marroc pel setge a la ciutat de Ceuta, on va derrotar el soldà. Durant la Guerra Gran va comandar les tropes a Navarra, que va conquerir als francesos, d'on va passar a Catalunya, des d'on va atacar la Baixa Cerdanya i el Rosselló en la batalla del Fluvià, i on va ser nomenat Capità General de Catalunya. El 1799 fou nomenat comandant general interí del Real Cos d'Artilleria i Gran d'Espanya, que va rebutjar, i va rebutjar l'ordre de Manuel Godoy d'anar a la Guerra de les Taronges contra el Regne de Portugal, amb qui es va enemistar.

## Referències

* ↑ Urrutia de las Casas, José Auñamendi Eusko Entziklopedia
* ↑ «José de Urrutia y de las Casas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Bermúdez de Castro, Luis: El Capitán General D. José de Urrutia, Revista Ejército, n.° 56
* Beerman, Eric: ¿Quién era el General Urrutia que Goya retrató?, Universidad Complutense de Madrid Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine.
* Escagües de Javierre, Isidoro; A los Capitanes Generales inmerecidamente olvidados: El Excmo. Sr. D. José de Urrutia y de las Casas".

## Enllaços externs

* D. José de Urrutia, en la web de Ingenieros Militares de España.
* Mapa de la frontera de los dominios del rey en América del Norte por José de Urrutia.
* El General José de Urrutia en el Museo Nacional del Prado.
# Arena (Grècia)

Arena (en grec antic Ἀρήνη) era una ciutat grega de molta antiguitat situada a Etòlia, a la frontera amb Messènia que Homer menciona al "Catàleg de les naus" a la Ilíada. Homer diu que era una de les ciutats que sota comandament de Nèstor va enviar un contingent d'homes i naus a la guerra de Troia. Estava situada al lloc on el riu Minieu desembocava al mar. També apareix a l'Himne homèric a Apol·lo juntament amb altres ciutats de la costa occidental del Peloponès.
Segons Pausànias, la va fundar Afareu, i li va posar el nom de la seva dona, Arene, que era també la seva germanastra. A l'antiguitat es suposava que Arena era la ciutat que després es va anomenar Sàmicon, segons diuen Estrabó i Pausànias.

## Referències

* ↑ Homer. Ilíada, II, 591
* ↑ Homer. Ilíada, XI, 723
* ↑ Himnes homèrics, III, 423
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, IV, 2,4
* ↑ Estrabó, Geografia, VIII, 346
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, VI,1
# Tribosphenomys

Tribosphenomys és un gènere de rosegadors de la família dels alagòmids. Visqué a Àsia durant el Paleocè superior. Se n'han trobat restes fòssils a Mongòlia i la Xina. Juntament amb la resta de representants d'aquest grup, es considera que són els rosegadors més primitius coneguts. En comparació amb altres rosegadors, Tribosphenomys conserva un paracònid petit a la primera dent molar inferior, un lòbul hipoconúlid diferent de l'm3 i làmines vestibulars grans a les molars superiors.

## Referències

* 1 2 Entrada «Tribosphenomys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Kenneth D. Rose. The Beginning of the Age of Mammals (en anglès). The Johns Hopkins University Press, 31 agost 2009. ISBN 978-0-8018-9221-9.