OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pi2 Orionis

Pi² Orionis (π² Ori / π² Orionis), és un estel nan que pertany a la seqüència principal, situat a 194 anys llum del Sistema solar, en direcció a la constel·lació d'Orió, a sud-est d'Aldebaran, a l'asterisme de l'escut d'Orió. Apareix com un objecte de magnitud 4,36.
Pertanyent a la classe espectral A1Vn, és un estrella blanca de la seqüència principal, amb un radi semblant a dos radis solars.

## Referències

* ↑ «Rotational velocities and spectral types of some A-type stars». Publications of the Astronomical Society of the Pacific, 8-1972, pàg. 584. DOI: 10.1086/129336.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 Marwan Gebran «A new method for the inversion of atmospheric parameters of A/Am stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 5-2016. DOI: 10.1051/0004-6361/201528052.
* ↑ «New measurements of rotation and differential rotation in A-F stars: are there two populations of differentially rotating stars?» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 6-2012, pàg. A116. DOI: 10.1051/0004-6361/201118724.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ «p²Orionis» (en anglès). alcyone.de.

## Enllaços externs

* Pi2 Orionis a WikiSky: DSS2, SDSS, GALEX, IRAS, Hydrogen α, X-Ray, Astrophoto, Sky Map, Articles i imatge (anglès)
* «Pi 2 Orionis (HR 1544)» (en anglès). Observatori Europeu Austral (ESO).
# Chen Wu (Dinastia Han)

    En aquest nom xinès, el cognom és Chen.
Chen Wu (mort el 215 EC), nom estilitzat Zilie (子烈), va ser un general militar servint sota el senyor de la guerra Sun Quan durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa.

## Biografia

Chen en primer lloc va entrar a servir a Sun Ce quan aquest últim acabava d'obtenir de la província de Yang del sud, i va ser fet capità dels guardaespatlles de Sun Quan després de la mort de Sun Ce. Ell hi era sempre ple de valor i era responsable de la seguretat de Sun Quan que hi havia una guerra, i era conegut per la seva bondat envers els seus soldats– Sun Quan el tenia en molta estima i fins i tot passava temps a casa de Chen. Durant la segona Batalla de Hefei, Chen va ser mort per l'exèrcit de Zhang Liao mentre tracta de salvar a Sun Quan. Sun més tard celebraria personalment el funeral de Chen. Sun Quan també va ordenar que la concubina favorita de Chen Wu fóra assassinada com a tribut a Chen Wu i va recompensar a la família de Chen Wu amb els ingressos fiscals de 200 llars. El seu fill, Chen Biao, també un erudit, va succeir el seu comandament i continuà servint al clan Sun.

## En la ficció

En la novel·la històrica del Romanç dels Tres Regnes, Chen Wu n'és mort pel general de Cao Cao, Pang De, durant la Batalla de Hefei en el 215 EC.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Chen Shou. Registres dels Tres Regnes, Capítol 55, Biografia de Chen Wu.
# Ulleres nasals

Les ulleres nasals és un dispositiu utilitzat per a proporcionar un oxigen suplementari o un flux d'aire augmentat a un pacient o persona que necessita ajuda respiratòria. Aquest dispositiu consisteix en un tub lleuger que en un extrem es divideix en dues pinces que es col·loquen a les narius i de les quals brolla una barreja d'aire i oxigen. L'altre extrem del tub està connectat a un subministrament d'oxigen com un generador d'oxigen portàtil o a una connexió d'oxigen de la paret de l'hospital, que disposen de reguladors. Les ulleres generalment es mantenen en la seva posició col·locant una part del tub al voltant de les orelles. En la forma més utilitzada d'ulleres nasal per adults s'administren d'1-3 litres d'oxigen per minut.
Les ulleres amb pinces més petites destinades a ús infantil o neonatal poden aportar menys d'un litre per minut. Es poden subministrar cabals de fins a 60 litres d'aire/oxigen per minut a través d'unes ulleres nasals de forats més amples.
Les ulleres nasals va ser inventades per Wilfred Jones i patentada el 1949 per l'empresa on treballava.

## Referències

* ↑ «Improvements in or relating to nasal inhalation apparatus». The European Patent Organisation. Arxivat de l'original el 22 d’agost 2020.
# Cleòmenes (regent)

Cleòmenes (grec antic: Κλεομένης, Kleoménes) va ser el fill petit de Cleombrot II, rei d'Esparta, i de Quilonis.
Va ser nomenat regent del tron d'Esparta l'any 219 aC, a causa de la minoria d'edat del nou rei, Agesípolis III, fill del seu germà gran Agesípolis, que ja havia mort. Agesípolis II va succeir en el tron a Cleòmenes III, que havia mort a l'exili a Alexandria. Després de l'exili de Cleòmenes hi va haver a Esparta un període sense reis, després de la derrota dels espartans per Antígon III Dosó a la batalla de Sel·làsia el 222 aC.
Després del suïcidi de Cleòmenes a Alexandria, dos dels seus fills van ser executats per Ptolemeu IV Filopàtor, rei d'Egipte. En el moment de la restauració dels reis d'Esparta, el parent més proper era Agesípolis II, fill de Quilonis, germana de Cleòmenes III.
Cleòmenes i el seu nebot també es trobaven a l'exili, des que Leònides II els va expulsar amb tota la família l'any 240 aC. Van tornar a Esparta el 219 aC, el noi com a rei i Cleòmenes com a regent, fins que van ser destituïts per Licurg.

## Referències

* ↑ Polibi. Història, IV, 35
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Cleòmenes, 28
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Cleòmenes, 38
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Agis, 17-18
# Confederació caranqui

La confederació caranqui fou una agrupació de pobles precolombins estesa a partir del segle xiv a la zona nord de l'actual Equador, a les províncies de Pichincha, Imbabura i Esmeraldas.

## Descripció general

Formada a partir dels cabdillatges previs de la regió situats al nord de Quito i dels territoris de la confederació quitu, fou una de les confederacions del període anomenat «d'integració» que arribà més lluny en el procés de formar un protoestat. Aquest procés es va veure afavorit per un idioma comú i per la unitat geogràfica i cultural de la zona entre els rius Guayllabamba i Chota, on es va desenvolupar inicialment. Pel que fa a les restes arqueològiques, són destacables les piràmides o tolas i els monticles funeraris amb pou, que coincideixen amb centres d'administració política i d'intercanvi comercial. És molt possible que les tolas fossin plataformes per a les vivendes de les elits i per a activitats cerimonials. Entre aquestes restes cal esmentar els conjunts de Socapamba, de Cochicaranqui (que potser fou la capital de la confederació) i de Cochasquí.
A partir de la documentació històrica, sembla que la confederació s'oposà amb força èxit a la penetració inca de finals del segle xv i començaments del segle xvi. En temps de Huayna Cápac, la resistència caranqui s'organitzà al voltant del cabdill de Cayambe, que aconseguí mantenir durant 15 anys una poderosa aliança de pobles per fer front a la conquesta inca. La resistència acabà amb la massacre de Yaguarcocha, però malgrat tot, sembla que els cabdills locals continuaren tenint un cert protagonisme a la zona, tal com mostren els testimonis dels conquistadors espanyols respecte al cabdill d'Otavalo. Després de la conquesta inca, part de la població fou traslladada al centre de l'actual Perú per treballar terres, mentre que els que romangueren a la zona es convertiren en yanaconas, obligats a treballar les terres que ara pertanyien a l'Estat inca.

## Aspectes historiogràfics

Tal com passa amb la confederació quitu, els influents treballs historiogràfics del jesuïta Juan de Velasco, al segle xviii, han fet que sovint es barregin els fets de les dues confederacions de pobles i s'incloguin conjuntament en un inexistent «Regne de Quito». En qualsevol cas, desconeixem si en algun moment una de les dues tingué alguna mena de preeminència sociopolítica sobre l'altra.

## Referències

* 1 2 Ayala Mora, Enrique. Manual de historia del Ecuador (en castellà). Quito: Corporación Editora Nacional, 2008.
* ↑ Athens, John S. El proceso evolutivo en las sociedades complejas y la ocupación del período tardío-cara en los Andes septentrionales del Ecuador (en castellà). Otavalo: Instituto Otavaleño de Antropología, 1980.
* ↑ Oberem, Udo. Cochasquí: estudios arqueológicos (en castellà). Otavalo: Instituto Otavaleño de Antropología, 1981.
* 1 2 Moreno Yáñez, Segundo. Sublevaciones indígenas en la Audiencia de Quito (en castellà). 3a ed. Quito: PUCE, 1985.
# Conjunt Electrònic de Pochonbo

El Conjunt Electrònic de Pochonbo (en hangul: 보천보전자악단; en hanja, 普天堡電子樂團; romanització revisada del coreà, Bocheonbo-jeonja-akdan; McCune-Reischauer, Poch'ŏnbo-jŏnja-aktan) és una orquestra de Corea del Nord famosa per les interpretacions de cançons revolucionàries i populars. El grup pren el seu nom de la batalla de Pochonbo, que va ocórrer el 4 de juliol de 1937, quan una unitat guerrillera sota el lideratge de Kim Il-sung va atacar complexos de la força d'ocupació japonesa en Pochonbo.

## Integrants
### Directors

* Kim Yeon-el seu
* Ri Jong-o (1943-2016)
* Hyon Song-wol
* Ri Gyong-suk
* Kim Kwang-suk (1964-2018, Actriu del Poble)
* Ri Bun-hui
* Jo Gum-hwa
* Jeon Hye-young
* Kim Jong-nyong
* Yun Hye-young

### Sintetitzador

* Kim Won-il
* Kim Hye-song
* Kim Mun-hyok
* Kwon Kyong-hak
* Kim Són-nop

### Piano

* Jon Kwon
* Jang Jong-won

### Òrgan elèctric

* Ri Mun
* Kang Chol-ho
* Kang Gum-chol

### Guitarra

* Park I-hyon
* Song Kwang
* Choe Yong-chol

### Baix

* Kim Yong-il

### Percussió

* Choe Mun-chol
* Kim Jin

## Referències

* ↑ Martial music and sea shanties for Andy Kershaw in North Korea, Andy Kershaw, Songlines: the world music magazine #22, Jan/Feb 2004, p. 112.
* ↑ Axis of Evil meets Harry Potter, Britney Arxivat 2011-12-18 a Wayback Machine., Audra Ang, Pittsburgh Post-Gazette, novembre 7, 2005, on line, consultat el 14-3-2007.
* ↑ Popular Music in North Korea Arxivat 2013-07-09 a Wayback Machine., Keith Howard, IIAS Newsletter #26, novembre 2001, on line, consultat el 14-3-2007.
* ↑ «Kim Jong Un Sends Wreath to Bier of Kim Kwang Suk». KCNA, 15-02-2018. [Consulta: 15 gener 2018].
# Cristià VII

Cristià VII (Copenhaguen, 29 de gener de 1749 – Rendsburg, 13 de març de 1808) fou rei de Dinamarca i de Noruega de 1766 a 1808. Era fill del rei Frederic V i de Lluïsa de Gran Bretanya.
A causa de la seva dèbil salut mental -probablement patia d'esquizofrènia-, fou un monarca molt dèbil. Tot i que oficialment era un monarca absolut, mai arribà a controlar el govern del país, sinó que aquest va quedar en mans d'un consell d'estat. Durant el seu regnat, es va produir el naixement de la Il·lustració, es van instaurar algunes reformes liberals.
El 1768, va signar el tractat de Gottorp al castell de Gottorp a Slesvig, que va acabar amb segles de litigis amb la ciutat hanseàtica d'Hamburg. Aliat en la Segona Lliga de la Neutralitat Armada amb Suècia, Rússia i Prússia, inicià una confrontació amb el Regne Unit en la Horatio Nelson atacà i destruí la flota danesa a la primera Batalla de Copenhaguen l'abril del 1801, i la coalició que impedia l'accés britànic al Mar del Nord es desfeu immediatament.
El 1807 Copenhaguen va patir un bombardeig britànic per capturar o destruir la flota dano-noruega durant les guerres napoleòniques, que estava sota pressió francesa per comprometre la seva flota al Bloqueig Continental de Napoleó Bonaparte, i l'incident va provocar l'esclat de la guerra anglo-rusa que va acabar amb els tractats d'Örebro el 1812. L'atac a Dinamarca, un país neutral, va ser molt criticat internacionalment. La Royal Navy es va fer amb la flota danesa i es va assegurar l'ús de les vies marítimes al mar del Nord i al mar Bàltic per a la flota mercant britànica, però Dinamarca es va unir al bloqueig Continental i a la guerra al costat de França, però sense flota tenia poc a oferir.
El 8 de novembre de 1766 es va casar amb Carolina Matilde de Hannover (1751-1775), filla del príncep Frederic del Regne Unit i de la princesa Augusta de Saxònia-Gotha. La parella tingué dos fills:
* Frederic VI de Dinamarca, nat el 1768 al palau de Christianborg i mort el 1839 al palau d'Amalienborg. Es casà amb la landgravina Maria de Hessen-Kassel i successor
* Lluïsa Augusta de Dinamarca, nada a Hørsholm el 1771 i morta el 1843 a Augustenburg. Es casà amb el duc Frederic Cristià II de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg.

## Referències

* ↑ Ruddock F. Mackay, Michael Duffy. Hawke, Nelson and British Naval Leadership, 1747-1805 (en anglès). Boydell & Brewer, 2009, p. 219. ISBN 9781843834991.
* ↑ Ryan, A. N. «The Causes of the British Attack upon Copenhagen in 1807» (en anglès). English Historical Review, 1953, pàg. 37–55.
# Cristòfor Alandi

Cristòfor Alandi (Tarragona, 1856 - Barcelona, 1896).
Alandi és un pintor del segle xix. Estudiarà a l'Escola de Belles Arts (pintura, escultura i gravat) i serà deixeble de Simó Gómez. Als 18 anys viatja a Roma allà coneixerà l'obra de Marià Fortuny i Marsal i farà còpies de les seves obres. El 1979 envia una còpia a Barcelona de "La Batalla de Tetuan" de Marià Fortuny. També estudià a l'Escola Superior de Pintura de Madrid i es presentà en l'Exposició Nacional de Madrid del 1881 amb una obra titulada El estudio de un pintor i en l'Exposició de 1884. I també es presentà a l'Exposició general de Barcelona del 1894.

## Referències

* ↑ Martí, Carlos González y Montse. Pintores españoles en Roma (1850-1900). 1a ed.. Barcelona: Tusquets, 1987. ISBN 978-84-7223-932-6 [Consulta: 11 desembre 2013].
* ↑ Bernard, por M. Ossorio y. Galería biográfica de artistas españoles del siglo XIX. Madrid: Giner], 1975. ISBN 84-7273-084-0 [Consulta: 11 desembre 2013].
* ↑ «Esciclopèdia Catalana Online». [Consulta: 11 desembre 2013].

## Bibliografia

* GONZÁLEZ, Carlos; MARTÍ, Montse. Pintores españoles del siglo XIX. Barcelona: Tusquets, 1987.
* OSSORIO Y BERNARD, Manuel. Galeria biográfica de artistas españoles del siglo XIX. Madrid: Ediciones Giner, 1975. ISBN 84-7273-084-0.
# Damòfil (pintor)

Damòfil o Demòfil (en llatí Damophylus o Demophylus en grec antic Δαμόφιλος o Δεμόφιλος) fou un pintor grec i un modelador (plastes) que juntament amb Gorgasos va embellir el temple de Ceres al Circ Màxim de Roma amb obres d'art, tant pintades com modelades. Les obres portaven una inscripció que deia que les de la dreta eren fetes per Damòfil i les de l'esquerra per Gorgasos, segons diu Plini el Vell (Naturalis Historia XXXV, 12,45).
El temple dedicat a Ceres, a Líber i a Líbera, va ser construït per Aule Postumi després de la seva victòria sobre els llatins el 496 aC a la batalla del Llac Regillus i consagrat per Espuri Cassi Viscel·lí el 493 aC, segons diuen Dionís d'Halicarnàs i Tàcit.

## Referències

* ↑ Damophylus, Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III).
# Damòteles d'Esparta

Damòteles (en llatí: Damoteles, en grec antic: Δαμοτέλης) va ser un militar espartà que va trair al rei Cleòmenes III.
Per aquesta traïció, Cleòmenes va ser derrotat per Antígon a la batalla de Sel·làsia l'any 222 aC. Plutarc diu que era el comandant de la Criptea, uns destacaments de joves espartans que cercaven i caçaven ilotes.

## Referències

* ↑ 1.Damoteles a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 937
# Demades

Demades (en llatí Demades, en grec antic Δημάδης) fou un home d'estat i orador atenenc contemporani de Filip II de Macedònia, Alexandre el Gran i Antípater. Se'l considera d'origen molt baix, i la Suda diu que havia fet de mariner, però pels seus talents, la seva demagògia i els mètodes poc ortodoxes, va arribar a una posició eminent a Atenes.
Era membre del partit macedònic i enemic de Demòstenes al que s'havia enfrontat per primer cop el 359 aC, per la qüestió de la guerra contra Olint, enemistat que va seguir fins al final, quan Demades, amb la col·laboració d'Antípater i Cràter d'Orèstia, va aconseguir que s'exiliessin de la ciutat Demòstenes i els seus amics.
A la batalla de Queronea Demades va ser fet presoner pels macedonis, però Filip II el va deixar lliure a causa del seu discurs adulador, va deixar anar també a tots els atenencs i va signar un tractat d'amistat amb Atenes, segons diu Diodor de Sicília. Els diners que va rebre de Filip, i els regals, van convertir Demades en un autèntic defensor de la causa macedònia, a la que literalment es va vendre. Va seguir amb la mateixa fidelitat cap a Alexandre, fill de Filip. El seu afalagament va arribar tant lluny que l'assemblea atenenca, incapaç de suportar-ho, li va imposar una multa. També va acceptar els suborns d'Harpalos, el tresorer macedoni. Quan Alexandre va exigir l'entrega dels oradors que se li oposaven, alguns amics de Demòstenes el van subornar perquè els salvés; així Demades va signar un decret pel qual exculpava als oradors però oferia entregar-los si eren declarats culpables. L'assemblea va enviar Demades com a ambaixador a Alexandre per comunicar-li el decret i va convèncer el rei de perdonar als oradors, segons Diodor i Plutarc.
El 331 aC va rebre l'administració d'una part del diner públic atenenc. Degut als suborns que rebia dels oposats al partit macedoni, va adquirir una gran riquesa que va dilapidar al viure de manera dissoluta i extravagant i va ser condemnat a diverses multes.
Quan Antípater i Cràter d'Orèstia van entrar a Atenes el 322 aC, Demòstenes va fugir, i Demades, Foció i alguns altres van ser enviats com ambaixadors davant d'Antípater però no el van poder convèncer i probablement el mateix Demades va impedir que l'ambaixada tingués èxit. Antípater només va oferir la pau a canvi de la submissió completa.
El 318 aC amb Antípater malalt a Macedònia, Demades va anar altre cop com a ambaixador al regent per demanar la sortida de la guarnició de Muníquia; però casualment es van descobrir unes cartes de Demades a Perdicas d'Orèstia en les que urgia aquest a venir a Europa i atacar Antípater. Antípater el va fer executar immediatament juntament amb el seu fill Demees. Arrià, Ateneu de Nàucratis i Plutarc diuen que l'execució la va ordenar Cassandre.
Es conserva un discurs seu: (περὶ δωδεκαετίας), probablement del 326 aC. Suides diu que va escriure una història de Delos, però probablement l'escriptor era un personatge diferent amb el mateix nom.

## Referències

* ↑ Demades a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 957-958
# Deseada (pollacra)

La pollacra Deseada va ser un vaixell mercant construït a Lloret de Mar pel mestre d'aixa Sebastià Pujol l'any 1839. Comandada pel capità Josep Esqueu i Vilallonga, de la qual n'era propietari, es dedicà al comerç marítim amb les Amèriques i la Mediterrània. Històricament, s'ha cregut que la pollacra va ser testimoni directe de la batalla naval de Navarino l'any 1827, però és molt probable que una altra embarcació comandada pel mateix capità, possiblement la pollacra Paloma, fos la que va trobar-se a prop de l'escenari. Venuda el 1855, va canviar el seu nom pel d'Antonieta i aparellada com a pollacra-goleta l'any 1862.

## Referències

* ↑ Vilà i Galí, 1984, p. 13-14.
* ↑ Vilà i Galí, 1992, p. 307-309.
* ↑ Vilà i Galí, 1995, p. 77-79.

## Bibliografia

* Vilà i Galí, Agustí Ma. La Marina mercant de Lloret de Mar : segles xviii i xix. [Lloret de Mar]: Ajuntament de Lloret de Mar, 1992. ISBN 84-606-0697-X.
* Vilà i Galí, Agustí Ma. Les Nostres veles. Lloret de Mar: Confraria de Sant Elm, 1984.
* Vilà i Galí, Agustí Ma. Quadern de bitàcola. Lloret de Mar: Confraria de Sant Elm, 1995. ISBN 8460523071.

## Enllaços extersn

* Deseada - Registro de Matrícula de la Provincia Marítima de Barcelona
# Pi2 Pegasi

Pi² Pegasi (π² Pegasi / π² Peg / 29 Pegasi) és un estel de la constel·lació del Pegàs de magnitud aparent +4,29. Forma una doble òptica amb π¹ Pegasi, encara que els dos estels no estan gravitacionalment lligats. La distància real entre ells és de 31 anys llum (47.000 ua), però es mouen per l'espai en direccions diferents i amb velocitats diferents, per la qual cosa es descarta que formen un veritable sistema binari.
Distant 252 anys llum del sistema solar, π² Pegasi és una gegant groga de tipus espectral F5III amb una temperatura superficial de 6.320 K. Llueix amb una lluminositat 92 vegades major que la lluminositat solar i el seu radi és 8 vegades més gran que el del Sol. Amb una massa de 2,5 masses solars, s'hi troba en un estat infreqüent dins de l'evolució estel·lar, amb un nucli inert d'heli abans d'iniciar la fusió d'aquest element. Així mateix, és una estrella amb embolcall, car hi és envoltada per un disc circumestel·lar de matèria. La seva velocitat de rotació és molt elevada per a un estel gegant (145 km/s), implicant un període de rotació igual o inferior a 1,8 dies. Aquestes característiques atípiques probablement són conseqüència del seu anterior estat evolutiu, quan encara era un estel de tipus B8 en ràpida rotació, i és el seu disc actual el romanent del disc d'una estrella Be (com η Centauri). La seva edat s'estima en 590 milions d'anys.

## Referències

* ↑ Olin J. Eggen «Space-velocity vectors for 3483 stars with proper motion and radial velocity». Royal Observatory Bulletin, 1962, pàg. 79.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ «A new implementation of the infrared flux method using the 2MASS catalogue» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2009, pàg. 497–509. DOI: 10.1051/0004-6361/200810904.
* 1 2 David W. Latham «Rotational and radial velocities for a sample of 761 Hipparcos giants and the role of binarity» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 07-12-2007, pàg. 209–231. DOI: 10.1088/0004-6256/135/1/209.
* ↑ Afirmat a: Gaia DR3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 13 juny 2022.
* ↑ «Pi2 Pegasi]» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 31 desembre 2020].
* 1 2 «Pi Pegasi» (en anglès). Stars. Jim Kaler. [Consulta: 31 desembre 2020].