OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Balat

Balat és una petita vila de Turquia propera al lloc de l'antiga Milet, en l'actual Província d'Aydın, districte de Didim. La seva població el 1945 era de 700 habitants i actualment, segons el cens de 2022 arriba als 11.656 habitants.
Vers el 1299 va ser ocupada pel beg de Mentese que mercès a la seva situació favorable a la desembocadura del Meandre (Menderes) la va utilitzar com a punt de sortida de les expedicions corsàries a la mar Egea. El 1335 els venecians hi van obtenir facilitats comercials i un consolat. El 1390 els otomans van ocupar les possessions costaneres de Mentese, i van renovar els privilegis als venecians. Van perdre la zona el 1402 després de la derrota davant Tamerlà, i va retornar a Mentese. El 1415 l'emirat tornava a ser feu dels otomans i va ser annexionat (ara definitivament) el 1426. Des de llavors va començar la decadència accentuada per les febres que es desenvolupaven al lloc degut al clima i per l'encaix progressiu del riu (modernament ha quedar a uns 9 km de la mar).

## Referències

* ↑ «Balat». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 23 novembre 2024].
* ↑ «Balat (Neighborhood, Turkey) - Population Statistics». citypopulation.de. [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ Bernardini, Michele. «Pax Mongolica and its Impact on Patterns of Governance.». A: The Wiley Blackwell History of Islam, 2018, p. 273-290..
* ↑ Balivet, Michel. Chapitre XIII - Les premiers Ottomans et les Turcomans (en francès). Presses Universitaires de France, 1995, p. 371–395. ISBN 978-2-13-046696-3.
* ↑ Stantchev, Stefan. Venice and the Ottoman Threat, 1381–1453 (en anglès). London: Palgrave Macmillan UK, 2017, p. 161–205. DOI 10.1057/978-1-137-46281-7_6. ISBN 978-1-137-46281-7.
# Quint Emili Lèpid (cònsol el 21 aC)

Quint Emili Lèpid (en llatí: Quintus Aemilius Lepidus) va ser un magistrat romà del segle i aC. Sembla que era fill de Mani Emili Lèpid, cònsol el 66 aC, que era net de Marc Emili Lèpid, cònsol el 126 aC. Formava part de la gens Emília, i era de la família dels Lèpids.
En una inscripció que recull Fabricius apareix esmentat juntament amb Marc Lol·li com a cònsols l'any 21 aC, any en què van restaurar el pont Fabrici. Segons Apià, va ser procònsol de la província romana d'Àsia l'any 15 aC.
La inscripció de Fabricius permet identificar Quint Emili Lèpid amb un personatge esmentat per Apià amb el nom de Bàrbula. Segons Apià, un personatge anomenat Bàrbula (identificat amb Quint Emili Lèpid) va lluitar en la batalla de Filips del bàndol d'Octavià, i després de la batalla va simular la compra d'un fals esclau anomenat Marc (identificat amb Marc Lol·li), que havia estat llegat de Brutus, havia estat proscrit pels vencedors el 43 aC i, per evitar represàlies, s'havia fet passar per esclau. A l'arribada a Roma, Marc va ser reconegut, però, per mitjà d'Agripa, Octavià li concedí el perdó. Posteriorment, a la batalla d'Àccium, Marc va combatre de part d'Octavià, i Bàrbula de part d'Antoni: en aquesta ocasió, fou Marc qui demanà a Octavià el permís pel seu amic, que també fou concedit. Posteriorment, tots dos varen ser cònsols. Tenint en compte que Bàrbula fou un cognom propi de la gens Emília, a la qual pertany Quint Emili Lèpid, és raonable pensar que també usava aquest cognom, tal vegada perquè descendia d'un membre d'aquesta branca: d'aquesta manera, la inscripció de Fabricius, amb els cònsols Quint Emili Lèpid i Marc Lol·li com a parella, permet identificar els protagonistes de l'anècdota d'Apià, qui els esmenta solament com a Bàrbula i Marc.

## Referències

* 1 2 3 Broughton, T. Robert S.. The Magistrates of the Roman Republic. Vol. II, 1952, p. 365.
* 1 2 3 Broughton, T. Robert S.. The Magistrates of the Roman Republic. Vol. III, 1952, p. 8.
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0002.001/779?page=root;rgn=full+text;size=100;view=image;q1=LepidusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 692. ]
* 1 2 Apià, Bellum Civile, IV 49.
* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 462.
# Caldus (militar)

Caldus (llatí: Caldus), va ser el darrer membre de la família dels Caldus que apareix a la història.
Va ser un dels militars romans que van ser empresonats pels germànics en la derrota de Publi Quintili Var a la batalla del bosc de Teutoburg l'any 9. Veient les cruels tortures que els bàrbars infligien als presoners, va agafar les cadenes que el lligaven i va colpejar-se el cap amb molta força fins que es va matar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 561.
# Autrans

Autrans és un antic municipi francès situat al departament de la Isèra i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 1.672 habitants. El 1r de gener de 2016 va esdevenir un municipi delegat al municipi nou d'Autrans-Méaudre-en-Vercors, resultat de la fusió amb Méaudre. És regat pel Méaudret.

## Demografia

El 2007 tenia 1.672 habitants. Hi havia 692 famílies de les quals 222 eren unipersonals (131 homes vivint sols i 91 dones vivint soles), 223 parelles sense fills, 183 parelles amb fills i 64 famílies monoparentals amb fills. Hi havia 1.886 habitatges, 700 n'eren habitatges principals, 1.113 segones residències i 73 estaven desocupats.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 1.059 persones, 825 eren actives i 234 eren inactives.
Dels 184 establiments que hi havia el 2007, hi havia una empresa extractiva, 5 empreses alimentàries, 6 empreses de fabricació d'altres productes industrials, 13 empreses de construcció, 23 empreses de comerç i reparació d'automòbils, 5 empreses de transport, 35 empreses d'hostatgeria i restauració, dues empreses d'informació i comunicació, quatre empreses financeres, deu empreses immobiliàries, dotze empreses de serveis, 59 d'entitats de l'administració pública i 9 d'empreses classificades com a «altres activitats de serveis». Hi haviar una farmàcia, una escola maternal i una escola elemental.
El 2000 hi havia 23 explotacions agrícoles que conreaven un total de 742 hectàrees.

## Referències

* ↑ «La commune d'Autrans-Méaudre» (en francès). [Consulta: 15 desembre 2023].
* ↑ Boonetain, Jean-Paul «Création de la commune nouvelle: Autrans-Méaudre en Vercors et dissolution du syndicat intercommunal à vocation multiple Autrans Méaudre» (en francès). Recueil des Actes Administratifs de la Préfecture de l’Isère, número 72, 27-11-2015.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Exploitations agricoles
# Joung Da-Woon

Joung Da-Woon –en hangul, 정다운– (Seül, 23 d'abril de 1989) és una esportista sud-coreana que competeix en judo, guanyadora d'una medalla als Jocs Asiàtics de 2014, i dues medalles al Campionat Asiàtic de Judo als anys 2011 i 2012.

## Palmarès internacional

Jocs Asiàtics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2014 | Incheon ( Corea del Sud) | 1 | –63 kg |
| Campionat Asiàtic ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2011 | Abu Dabi ( Emirats Àrabs Units) | 2 | –63 kg |
| 2012 | Taskent ( Uzbekistan) | 3 | –63 kg |

## Referències

* ↑ Joung Da-Woon Arxivat 2012-12-16 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ Joung Da-Woon a Judoinside.com (anglès)
# Poul Preben Jørgensen

Poul Preben Jørgensen (Nykøbing Falster, Guldborgsund, Selàndia, 17 de febrer de 1892 – Copenhaguen, 6 d'octubre de 1973) va ser un gimnasta artístic danès que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla de bronze en el Concurs per equips, sistema lliure del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Poul Preben Jørgensen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2012. [Consulta: 24 setembre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
# CSD Juan Aurich-Cañaña

El CSD Juan Aurich-Cañaña fou un club peruà de futbol de la ciutat de Chiclayo.
Va ser fundat l'any 1992 després de la fusió dels dos equips més importants del departament de Lambayeque, el Club Juan Aurich i el Deportivo Cañaña. Va jugar tres anys a la primera divisió peruana. El nom original fou Club Deportivo Juan Aurich-Cañaña, mentre que l'any 1996 esdevingué Club Social Deportivo Juan Aurich-Cañaña. L'any 2003 el club va desaparèixer, tornant els dos clubs original a competir per separat.

## Palmarès

* Copa Perú:
** 1993

## Referències

* ↑ Quispe, Juan. «Familia Aurich» (en castellà). dechalaca.com. [Consulta: 26 juliol 2013].
* ↑ «Copa Perú». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].
# Jordi de Nicomèdia

Jordi de Nicomèdia (en llatí Georgius Nicomedeius) va ser un religiós grec, que era cartofílac (registrador o guardià dels arxius eclesiàstics) de l'església principal de Constantinoble.
Encara que de vegades és anomenat Jordi Cartofílac, no és el mateix personatge que Jordi Cartofílac de Cal·lípolis. Més tard va ser bisbe de Nicomèdia a la darrera part del segle ix i era amic de Foci amb qui va mantenir correspondència. Algunes de les seves homilies van ser publicades al Novum Auctarium de François Combefis.
Una homilia anomenada "Sobre la nativitat de la verge" atribuïda a Andreu de Creta, podria ser també seva igual que una homilia anomenada "Sobre la presentació de Crist al temple" que és generalment atribuïda a Atanasi d’Alexandria.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Georgius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 7 setembre 2022].
# Kim Na-Young

Kim Na-Young –en hangul, 김나영– (6 de gener de 1988) és una esportista sud-coreana que va competir en judo, guanyadora de tres medalles als Jocs Asiàtics els anys 2006 i 2010, i quatre medalles al Campionat Asiàtic de Judo entre els anys 2009 i 2012.

## Palmarès internacional

Jocs Asiàtics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2006 | Doha ( Qatar) | 3 | +78 kg |
| 2010 | Canton ( R.P. de la Xina) | 2 | Oberta |
| 2010 | Canton ( R.P. de la Xina) | 3 | +78 kg |
| Campionat Asiàtic ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2009 | Taipei ( Xina Taipei) | 2 | Oberta |
| 2009 | Taipei ( Xina Taipei) | 3 | +78 kg |
| 2011 | Abu Dabi ( Emirats Àrabs Units) | 2 | +78 kg |
| 2012 | Taskent ( Uzbekistan) | 3 | +78 kg |

## Referències

* ↑ Kim Na-Young Arxivat 2012-12-16 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* ↑ Kim Na-Young en Judoinside.com (anglès)

## Enllaços externs

* Kim Na-Young Arxivat 2017-04-20 a Wayback Machine.
# Rolf Lie

Rolf Lie (Bergen, 20 de maig de 1889 – Tønsberg, 18 de juny de 1959) va ser un gimnasta artístic noruec que va competir a començaments del segle xx. Era germà del també gimnasta Alf Lie.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla d'or en el concurs per equips, sistema lliure del programa de gimnàstica.

## Referències

* 1 2 «Rolf Lie Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 27 setembre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
# Harry Adams

Harry Lester Adams (Medway, Massachusetts, 1 d'octubre de 1880 - Oakland, Califòrnia, 12 d'agost de 1968) va ser un tirador estatunidenc que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va disputar quatre proves del programa de tir. Guanyà la medalla d'or en la prova de rifle militar per equips, fou dotzè en rifle lliure, 600 metres i rifle militar, 3 posicions i vint-i-vuitè en rifle lliure, 300 metres tres posicions.
Vuit anys més tard, un cop finalitzada la Primera Guerra Mundial, va prendre part en els Jocs d'Anvers, on disputà la prova de rifle militar, 300 metres, bocaterrosa del programa de tir.

## Referències

* 1 2 «Harry Adams Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 29 de novembre 2014. [Consulta: 18 juny 2017].
# Cao Xing

    En aquest nom xinès, el cognom és Cao.
Cao Xing va ser un general militar servint sota el senyor de la guerra Lü Bu durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa. Poc és documentat sobre Cao Xing en els registres històrics excepte un incident menor descit al Registre dels Herois (英雄記) de Wang Can.
Cao era un subordinat de Hao Meng, un general servint sota Lü Bu. En el 196, Hao es revoltà en contra del seu senyor però va acabar sent derrotat per Gao Shun. Cao va conduir els seus homes per empaitar la retirada de Hao i li va tallar el braç a Hao en l'escaramussa, però ell també va resultar ferit. Gao va venir al rescat de Cao i va matar a Hao. Després que la revolta va ser sufocada, Cao li va contar a Lü Bu que Hao va estar instigat per Yuan Shu per revoltar-se, i que Chen Gong era un còmplice. Cao afegí que ell va tractar de detenir a Hao, però Hao se n'havia negat escoltar-li. Lü Bu no investigar més sobre el cas perquè Chen Gong era un estrateg important per a ell. Lü Bu va elogiar a Cao i el va posar al comandament dels homes Hao Meng.

## En la ficció

En la novel·la històrica del Romanç dels Tres Regnes de Luo Guanzhong, Cao Xing va tenir un important paper a la batalla de Xiapi. En el 198, Gao Shun i Cao Xing foren enviats per Lü Bu per defendre Xiaopei (小沛, a hores d'ara Comtat Pei, Jiangsu) dels atacs de Xiahou Dun, un ferotge general de Cao Cao. Les dues forces se trobaren fora de la ciutat, i Xiahou Dun anà avant a oferir un desafiament. Gao Shun l'acceptà i els dos tingueren un duel de quaranta o cinquanta rondes de colps abans que Gao Shun es retirara. Xiahou Dun el perseguí profundament entre les línies enemigues.
Aleshores Cao Xing secretament va apuntar i disparà una fletxa a Xiahou Dun. La fletxa va impactar l'objectiu tot just en l'ull esquerre. Amb un crit, Xiahou Dun s'arrencà la fletxa junt amb el seu ull. "Essència del meu pare, sang de la meva mare, no puc llençar açò", va exclamar per a tot seguit engolir-se el seu ull. La seva llança es mantingué ferma, Xiahou Dun carregà directament a Xing Cao. Sense temps per reaccionar, Cao Xing fou empalat per la cara i morí sota el seu cavall.

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes

## Referències

* Chen Shou. San Guo Zhi. Yue Lu Shu She, 2002. ISBN 7-80665-198-5.
* Luo Guanzhong. San Guo Yan Yi. Yue Lu Shu She, 1986. ISBN 7-80520-013-0.
* Lo Kuan-chung; tr. C.H. Brewitt-Taylor. Romance of the Three Kingdoms. Tuttle Publishing, 2002. ISBN 0-8048-3467-9.
# Stefan Kreiner

Stefan Kreiner (Feldkirch, 30 d'octubre de 1973) és un esportista austríac que va competir en esquí en la modalitat de combinada nòrdica.
Va participar en els Jocs Olímpics d'hivern d'Albertville 1992, en què va obtenir una medalla de bronze en la prova per equip (juntament amb Klaus Ofner i Klaus Sulzenbacher).

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 1992 | Albertville ( França) | 3 | TN + 3×10 km per equip |

## Referències

* ↑ «Stefan Kreiner». Base de dades de la FIS (anglès)
# Hennes Weisweiler

Hennes Weisweiler (Erftstadt-Lechenich, Colònia, 5 de desembre del 1919 - Aesch, Zúric, Suïssa, 5 de juliol del 1983) va ser un futbolista i entrenador de futbol alemany.

## Trajectòria
### Lliga alemanya

Va destacar com a entrenador al 1. Fußball-Club Köln i al Borussia Mönchengladbach, club amb el qual va guanyar la Copa de la UEFA la temporada 1974-1975.

### Barça

L'estiu de 1975 va fitxar pel FC Barcelona, dimitint del càrrec en el mes d'abril, abans de l'acabament de la lliga, a causa principalment de les males relacions amb la figura de l'equip, el neerlandès Johan Cruyff.

### Altres equips

Posteriorment, entre 1980 i 1982, va entrenar el Cosmos de Nova York.

## Referències

* ↑ «Weisweiler: «Cuando me enteré que Cruyff renovaba, presenté la dimisión»». El Mundo Deportivo, 03-04-1976 [Consulta: 14 novembre 2024].
# SdKfz 124 Wespe

El SdKfz 124 Wespe, en alemany Leichte Feldhaubitze 18 auf Fahrgestell Panzerkampfwagen II, va ser un vehicle d'artilleria autopropulsada desenvolupada i utilitzada durant la Segona Guerra Mundial per la Wehrmacht (exèrcit alemany). Es basava en el xassís del Panzer II.

## Història

El 1940, durant la batalla de França, és evident que el principal tanc de les forces alemanyes, el Panzer II, no era apte com a solució directa contra altres vehicles de combat; tot i que la mecànica era bona, podia ser destruït per tancs inferiors. Per tant, quan es va plantejar la necessitat d'un vehicle d'artilleria autopropulsada, el Panzer II va ser una elecció natural,així suprimien els vehicles que estaven de servei al front i es prolongava la seva vida útil.
El disseny del "Wespe" va ser realitzat per Alkett i es va basar en el xassís del Panzer II Ausf. F. La producció dels vehicles es va dur a terme en diferents plantes, principalment en Polònia. El mateix procés de conversió va resultar relativament simple, amb la substitució de les torretes dels Panzer II per obusos d'artilleria de 105 mil·límetres i la seva corresponent cuirassa blindada.
El "Wespe" va sortir al camp de batalla per primera vegada el 1943, al front Oriental, i va tenir tant èxit que Hitler va ordenar tots els Panzer II que es reservessin sol a la producció dels "Wespe", descartant altres projectes com el Marder II. S'assignaven als batallons d'artilleria blindada o a les divisions de Panzer Panzerartillerie Abteilungen', al costat dels vehicles d'artilleria autopropulsada pesats Hummel.
El "Wespe" va romandre en producció des de febrer de 1943 fins a mitjan 1944, quan les forces soviètiques van capturar les fàbriques alemanyes a l'actual Polònia. Per a aquesta data s'havien produït 662 unitats, amb els 158 addicionals que van servir per traslladar projectils.

## Enllaços externs

* Achtung Panzer! Arxivat 2007-02-25 a Wayback Machine.
* AFV Database Arxivat 2006-02-11 a Wayback Machine.
* OnWar Arxivat 2013-09-21 a Wayback Machine.
* War Gamer Arxivat 2006-03-03 a Wayback Machine.
* Surviving Panzer II tanks - Un fitxer PDF amb tancs Panzer II (PzKpfw. II, Luchs, Wespe, Marder II tanks) encara existents en el món
# Jang Mi-ran

Jang Mi-ran (hangul: 장미란; hanja: 張美蘭; McCune-Reischauer: Chang Mi-ran) (9 d'octubre de 1983) és una aixecadora de peses sud-coreana de la categoria de +75 kg, actual campiona olímpica i mundial.
Va començar en la halterofília a l'edat de 14 anys. De la mà del seu entrenador Yeom Dongchul va aconseguir renom mundial. Va participar en els Jocs Olímpics d'Atenes 2004, on es va conformar amb una medalla de plata en la controvertida final que va atorgar el triomf a la xinesa Gonghong Tang (es va argumentar que aquesta havia violat el reglament).
El 2006, a Wonju, Corea del Sud, Jang va batre la marca mundial de la seva categoria en aconseguir la molt superior xifra de 318 kg totals.
Va aconseguir el campionat mundial el 2006 i 2007, a Santo Domingo (República Dominicana) i a Chiang Mai, Tailàndia, respectivament. En ambdues competicions va empatar en pes aixecat amb la xinesa Mu Shuangshuang, però va ser declarada vencedora per tenir un pes inferior al del seu rival. Al Campionat Mundial de 2006 ambdues van aixecar 314 kg totals, i al Campionat Mundial de 2007 van empatar amb 310 kg.
Als Jocs Olímpics de Pequín 2008 va guanyar la medalla d'or en la seva categoria. Va trencar les marques mundials amb un registre de 140 kg d'arrencada, 186 kg d'enviró i 326 kg totals.

## Referències

* ↑ «JANG Mi Ran». International Weightlifting Federation. Arxivat de l'original el 2011-05-27. [Consulta: 1r abril 2017].

## Enllaços externs

* profile
* IWF Profile Arxivat 2017-12-14 a Wayback Machine.
* IWRP Profile
# Bjarne Pettersen

Bjarne Viktor Pettersen (Oslo, 8 de juny de 1891 – Porsgrunn, 14 de desembre de 1983) va ser un gimnasta artístic noruec que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estocolm, on va guanyar la medalla d'or en el concurs per equips, sistema lliure del programa de gimnàstica.

## Referències

* ↑ «Bjarne Pettersen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 27 setembre 2016].
* ↑ Perfil a databaseolympics.com
# Harry Babcock

Henry Stoddard "Harry" Babcock (Pelham Manor, Nova York, 15 de desembre de 1890 - Norwalk, Connecticut, 5 de juny de 1965) va ser un atleta estatunidenc, especialista en salt de perxa, que va competir a començaments del segle xx.
El 1912 va prendre part en els Jocs Olímpics, d'Estocolm, on disputà la prova del salt de perxa del programa d'atletisme. En ella guanyà la medalla d'or amb un millor salt de 3m 95 cm, que suposava un nou rècord olímpic.
Babcock s'inicià en el salt de llargada i sols a partir de 1910 canvià al salt de perxa. Es graduà en enginyeria per la Columbia University el 1912, i posteriorment treballà com a venedor en una fusteria a Irvington, Nova York.

## Referències

* 1 2 «Harry Babcock Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’octubre 2014. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ Profile on databaseOlympics.com
# Cariatees

Les Cariatees (en grec antic: Καρυάτεια) eren un festival celebrat cada any a Càries de Lacònia en honor d'Àrtemis, anomenada Cariatis en referència a Càries.
Durant la festa, noies verges realitzaven unes danses peculiars i cantaven himnes, segons Pausànies i Llucià de Samòsata. La festa tenia gran antiguitat: s'explica que, durant la Segona guerra messènica, Aristòmenes es va emportar les verges lacedemònies que ballaven a Càries en honor d'Àrtemis.
Potser va ser a partir d'aquesta dansa que els artistes grecs van donar el nom de cariàtides a les figures femenines que s'utilitzaven en arquitectura en lloc de columnes. Vitruvi, sobre l'origen d'aquestes figures, explica que la ciutat de Càries es va passar als perses després de la Batalla de les Termòpiles l'any 480 aC i que els aliats grecs van destruir la ciutat, van matar tots els homes i van prendre presoneres a les dones. Per commemorar aquesta desgràcia s'haurien representat dones a les columnes, però es tracta d'una història poc creïble, atès que l'ús de figures femenines a les columnes és molt anterior a aquesta data.

## Referències

* ↑ «Karyateia». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
* ↑ Smith, William (ed.). «Caryae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 22-XI-2020].