OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cyprinodon nazas

Cyprinodon nazas és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.
Els adults poden assolir fins a 5 cm de longitud total. Es troba a Mèxic a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 Cruz, Tess; Bailly,, Nicolas. «Cyprinodon nazas Miller, 1976 Nazas pupfish» (en anglès). Fishbase. [Consulta: 17 setembre 2020].
# Yun Mi-Jin

Yun Mi-Jin (en hangul: 윤미진; en hanja: 尹美進; romanització: Yun Mi-jin) (Daejeon, Corea del Sud 1983) és una tiradora amb arc sud-coreana, guanyadora de tres medalles olímpiques.
Va néixer el 30 d'abril de 1983 a la ciutat de Daejeon, població situada al centre de Corea del Sud.

## Carrera esportiva

Va participar, als 17 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu del 2000 realitzats a Sydney (Austràlia), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en les proves femenines individual i per equips. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia) aconseguí revalidar el títol per equips però finalitzà cinquena en la prova individual.
Al llarg de la seva carrera esportiva ha guanyat tres medalles d'or en el Campionat del Món de tir amb arc i una en els Jocs Asiàtics.
# Neodon clarkei

Neodon clarkei és una espècie de talpó del gènere Neodon que es troba a Myanmar i la Xina.

## Referències

* Wilson D. E.; Reeder D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 3a edició. Washington: Smithsonian Institution Press, 2005. ISBN 978-0801882210.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Microtus clarkei. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 30 desembre 2007 (en anglès).
# Merlant

El poble de Merlant, disseminat, és un dels set pobles que formen el municipi de Porqueres (comarca del Pla de l'Estany)(al sector nord-oest del municipi). Documentat des del segle X,. L'església parroquial està dedicada a Sant Quirze i Santa Julita, i depenia de Porqueres.
Alguns dels masos més importants dins el terme del poble de Merlant són el Mas Gallifa, Ca l’Estrada i Can Soler.

## Referències

* 1 2 «[.https://cecbanyoles.cat/wp-content/uploads/2015/07/Full-Merlant.pdf Conèixer el Pla de L'Estany]».
* ↑ «Merlant | enciclopèdia.cat». [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «Presentació | Web oficial de l'Ajuntament de Porqueres». [Consulta: 27 desembre 2021].
# Callionymus variegatus

Callionymus variegatus és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al sud del Japó.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)
# Publi Ati Var

Publi Ati Var o Publi Atti Var (en llatí: Publius Attius Varus) va ser un magistrat romà, partidari de Gneu Pompeu. Formava part de la gens Àtia i portava el cognomen de Var.
Va exercir la magistratura de pretor, però es desconeix en quin any, i va ser governador d'Àfrica.

## Segona guerra civil romana

En esclatar la guerra civil l'any 49 aC estava estacionat al Picè amb una força considerable, amb quarters a Cingulum i després a Àuximum. Quan Cèsar es va acostar els habitants d'Àuximum es van declarar al seu favor i Var va haver d'abandonar la ciutat. En retirar-se molts soldats de les seves tropes van desertar. Amb la resta es va unir a Pompeu a la Pulla.
Quan Pompeu va decidir sortir d'Itàlia, Var va anar a Àfrica i va prendre possessió de la província que governava llavors Quint Ligari que només era legat de Publi Considi Llong. Com que havia estat propretor pocs anys abans tenia molts contactes i va poder aixecar soldats per la causa pompeiana. Mentrestant Luci Eli Tuberó, un altre pompeià que havia estat nomenat pel Senat com a successor de Considi Llong a l'Àfrica, es va presentar a la província per prendre possessió però Var va refusar entregar el govern i no el va deixar ni desembarcar.
No gaire temps després Gai Escriboni Curió va creuar de Sicília a Àfrica amb dues legions per dominar la província per Juli Cèsar. Var va atacar a Curió a la batalla d'Útica (49 aC), però va ser derrotat i es va haver de tancar al darrere les muralles. Estava en greu perill però va ser salvat per l'arribada de forces del rei de Numídia Juba I. Curió va ser derrotat per Juba i va morir en la batalla, perdent quasi tota la infanteria. La cavalleria es va entregar a Var i tots van ser executats per orde de Juba tot i que Var s'hi havia oposat.
Aquesta victòria va garantir la província pels pompeians, i allí van arribar els principals caps d'aquest partit després de la derrota de Farsàlia l'any 48 aC. Var va haver d'entregar el govern a Quint Cecili Metel Pius Escipió, cosa que va fer a cara de gos. Se li va atorgar el comandament de la flota i va destruir alguns vaixells de Cèsar a Adrumetum.
Després de la derrota a la batalla de Tapsos (46 aC), Var va anar a Hispània amb Gneu Pompeu el Jove i va ser derrotat en la batalla naval de Carteia contra Gai Didi, un dels almiralls de Juli Cèsar. Llavors es va reunir amb l'exèrcit pompeià a terra. Va morir en la batalla de Munda. El seu cap, junt amb el de Labiè, va ser portat a Cèsar.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 1229-1230.
# Myospalax psilurus

Myospalax psilurus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels espalàcids. Viu a la Xina, Mongòlia i Rússia. Es tracta d'un animal crepuscular que s'alimenta de les arrels i parts verdes dels cereals. Ocupa una gran varietat d'hàbitats, que van des de terres llaurables i valls fluvials fins a terres abandonades i prats de cereals o herbes, passant per estepes i boscos situats a dalt de turons. Es creu que no hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie, tot i que algunes poblacions estan afectades per l'expansió dels camps de conreu.

## Referències

* ↑ Shar, S.; Tsitsulina, K.; Lkhagvasuren, D. Myospalax psilurus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 14 gener 2016.
Espècies vivents d'espalàcids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Myospalacinae :
Rhizomyinae :
Spalacinae :
Categoria :
# Gregorio Marañón y Bertrán de Lis

Gregorio Marañón y Bertrán de Lis, ii marquès de Marañón (Madrid, 1942) és un advocat, empresari i acadèmic espanyol.

## Antecedents familiars

El seu avi va ser el metge, historiador i humanista liberal Gregorio Marañón Posadillo. El seu pare, Gregorio Marañón Moya, va ser advocat, ambaixador i polític, a qui Joan Carles I va atorgar el títol nobiliari de marquès de Marañón, amb Grandesa d'Espanya, en memòria del seu pare. La seva mare, Patricia Bertrán de Lis y Pidal, filla del marquès de Bondat Real, gran d'Espanya, era descendent d'una estirp de banquers liberals del segle xix que va entroncar amb la família real espanyola, i també neboda carnal de Santa Maravillas de Jesús. Té un germà, Álvaro Marañón Bertrán de Lis, VII comte de Retamoso.

## Estudis i família

Format en el col·legi Santa María de los Rosales, es va llicenciar en dret per la Universitat Complutense de Madrid. Va ampliar estudis als Estats Units i va cursar posteriorment el Programa d'Alta Direcció de l'IESE. En la seva etapa universitària, va dirigir la revista Libra –en el consell de la qual de redacció figuraven el periodista Juan Luis Cebrián i els futurs ministres Maravall, Pérez-Llorca, Ortega Díaz-Ambrona i Gámir. Va pertànyer a l'executiva de la Unió de Joves Demòcrata-Cristians i va ser un dels fundadors de Cuadernos para el Diálogo. Va militar en el Partit Demòcrata Cristià.
Està casat amb Pilar Solís-Beaumont y Martínez-Campos, filla dels marquesos de Motilla.

## Activitat política i professional

Durant la transició va pertànyer al col·lectiu Tácito i va contribuir a la constitució de la Unió de Centre Democràtic (UCD) amb el seu amic i mentor polític, Fernando Álvarez de Miranda. A la seva casa es va acordar la incorporació dels sectors demòcratacristians i socialdemòcrates al partit liderat per Adolfo Suárez. Per raons professionals, va refusar concórrer per aquest partit en les llistes al Senat en les primeres eleccions democràtiques.
El 1967 va fundar, amb Óscar Alzaga, un dels primers despatxos col·lectius d'advocats espanyols que més tard es va transformar en Iberforo. Va ser director general del Banc Urquijo i president de BANIF. Vinculat al Grup PRISA des dels seus orígens, és membre del seu consell d'administració i de la seva comissió executiva, i és conseller d'alguna de les seves principals filials i patró de la Fundació Santillana. Ha estat també conseller del BBVA i patró de la seva fundació. És president de Logista, Roche Farma i Universal Music; conseller de Viscofan i Altadis; president del consell assessor de Spencer & Stuart i membre del consell assessor de Vodafone, entre d'altres societats.
# Dòlar neozelandès

El dòlar neozelandès (en anglès New Zealand dollar o, simplement, dollar) és la moneda oficial de Nova Zelanda i els seus territoris dependents (les illes Cook, Niue i Tokelau), així com de la colònia britànica de les illes Pitcairn. Normalment s'abreuja $, o NZ$ per diferenciar-lo del dòlar dels Estats Units i d'altres tipus de dòlars. El codi ISO 4217 és NZD. Se subdivideix en 100 cents.

## Malnom

Informalment, en anglès es coneix com el kiwi (o el kiwi dollar).

## Història

El dòlar neozelandès es va introduir el 10 de juliol del 1967 en substitució de la lliura neozelandesa, com a resultat del procés de decimalització de la moneda, a raó de dos dòlars per lliura o, cosa que és el mateix, deu xílings per dòlar.

## Emissor, monedes i bitllets

L'institut emissor és el Banc de Reserva de Nova Zelanda (Reserve Bank of New Zealand). En circulen monedes de 10, 20 i 50 cents i 1 i 2 dòlars (les peces de menys valor, les d'1 i 2 cents, foren retirades de la circulació el 1990, i la de 5 cents ho fou també el 2006). Els bitllets que circulen actualment són els de 5, 10, 20, 50 i 100 dòlars (els d'1 i 2 dòlars es van retirar el 1991 quan es van posar en circulació les monedes corresponents). Si bé les primeres emissions foren de paper, com és habitual en la majoria de bitllets del món, des del 1999, a semblança del bitllets australians, les noves sèries són fetes de polímer, un plàstic específic que en dificulta la falsificació.

## Illes Cook

Les illes Cook havien tingut les seves pròpies emissions de bitllets entre 1987 i 1995, si bé continuen tenint les seves pròpies monedes (d'1, 2 i 5 dòlars), de valor legal arreu dels territoris on s'usa el dòlar neozelandès.

## Taxes de canvi

A dia 13 de juliol de 2012:
* 1 EUR = 1,5422 NZD
* 1 USD = 1,2651 NZD
* 1 GBP = 1,9519 NZD
* 1 AUD = 1,2836 NZD
* 100 JPY = 1,5948 NZD

## Referències

* ↑ (anglès) NZD – New Zealand Dollar rates, news, and tools». XE.com. [Consulta: 13/07/2012.]

## Vegeu també

* Dòlar
* Dòlar de les illes Cook
* Unió monetària

## Enllaços externs

* (anglès) Banc de Reserva de Nova Zelanda Arxivat 2018-03-17 a Wayback Machine.
* (anglès) (alemany) (francès) Bitllets de Nova Zelanda
# Església de Raïmat

Església del Sagrat Cor de Raïmat és una obra de Lleida protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici aïllat ocupant una parcel·la singular dins del nucli urbà de Raïmat. Planta basilical amb capelles annexes i porxos en forma de braços units al cos principal, coronat per una espadanya i centrat respecte a la perspectiva de l'eix de la plaça. El tractament de l'interior emfatitza l'estructura d'arcs parabòlics de les capelles. Gran decoració artística.

## Història

El 1954, Miquel Farré i Albagés, Director de Belles Arts de Barcelona, pinta els murals del presbiteri. S'atribueix un Sant Crist a Llimona i una Assumpció a Marès.

## Referències

* 1 2 «Església de Raïmat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 gener 2017].
# Òxatres d'Heraclea

Òxatres (en llatí Oxathres, en grec antic Ὀξάθρης Oxáthres) o Oxíatres (Oxyathres, Οξυάθρης Oxyáthres) fou fill del tirà Dionís d'Heraclea del Pont i de la princesa Amastris, filla d'Òxatres, germà de Darios III de Pèrsia.
A la mort de Dionís l'any 306 aC el va succeir junt amb el seu germà Clearc en el tron d'Heraclea, però sota la regència de la seva mare Amastris, ja que tots dos eren menors d'edat. Quan va arribar a la majoria i va assolir el govern, va fer matar la seva mare, crim que va provocar la venjança de Lisímac de Tràcia, que va ocupar Heraclea i va fer matar Clearc i Òxatres.
Segons Diodor de Sicília va regnar disset anys, cosa que situaria la seva execució cap a l'any 288 aC a tot tardar, però potser va ser realment circa el 285 aC segons alguns erudits.

## Referències

* ↑ 4.Oxathres a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 74-75
# Districte de Lenzburg

El districte de Lenzburg és un districte de Suïssa, al cantó d'Argòvia. El cap del districte és Lenzburg, té 20 municipis, una superfície de 102.75 km² i 47963 habitants (cens de 2005).

## Municipis

| Municipi | Habitants (31.12.2004) | Superfície en km² |
| Ammerswil | 650 | 3.19 |
| Boniswil | 1384 | 2.78 |
| Brunegg | 472 | 1.56 |
| Dintikon | 1366 | 3.73 |
| Egliswil | 1314 | 6.29 |
| Fahrwangen | 1659 | 5.00 |
| Hallwil | 722 | 2.18 |
| Hendschiken | 907 | 3.52 |
| Holderbank | 769 | 2.32 |
| Hunzenschwil | 2719 | 3.27 |
| Lenzburg | 7470 | 11.33 |
| Meisterschwanden | 2227 | 6.86 |
| Möriken-Wildegg | 3733 | 6.62 |
| Niederlenz | 3964 | 326 |
| Othmarsingen | 2187 | 4.71 |
| Rupperswil | 3909 | 6.22 |
| Schafisheim | 2684 | 6.33 |
| Seengen | 2934 | 10.35 |
| Seon | 4561 | 9.61 |
| Staufen | 2332 | 3.58 |

## Vegeu també

* Districtes del Cantó d'Argòvia
# Cova de Muleta

La Cova de Muleta és un jaciment arqueològic situat a Sóller a la Serra de Tramuntana de Mallorca. S'hi han trobat els ossos humans més antics de les Balears (pertanyents a quatre o cinc individus) i ossos dels mamífers extints Myotragus balearicus, Hypnomys morpheus i Nesiotites hidalgo.
La cova conté un registre estratigràfic continu d'ossos de mamífers. Els nivells més inferiors corresponen al Plistocè superior, fa uns 100.000 anys (Mallorca no va estar afectada per les glaciacions del Plistocè).
S'hi han trobat restes de més d'un miler d'exemplars de Myotragus balearicus amb proves que havien estat consumits pels humans. La seva fondària és d'uns 8 metres i està a menys de 200 m sobre el nivell del mar. Actualment la temperatura de la cova oscil·la entre els 18 i 20 °C i les condicions ambientals són i han estat molt bones per a la conservació dels fòssils.
Els ossos humans extrets de la cova de la Muleta van ser datats pel mètode de la racemització dels aminoàcids per K.K. Turekian i J.L. Bada per tal de comparar amb el mètode de datació del carboni 14 amb resultats que confirmen una edat de 5.000 anys enrere.

## Notes

* ↑ «Datación por racemización de aminoácidos: principios, técnicas y aplicaciones - Policarp Hortolà - Google Llibres».
# Rackets als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 - Individual

Rackets als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 :
| Individual | homes |
| Dobles | homes |
La prova individual de rackets va ser una de les dues de rackets que es disputaren als Jocs Olímpics de Londres de 1908.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Evan Noel (GBR) | Henry Leaf (GBR) | John Jacob Astor (GBR) Henry Brougham (GBR) |

## Resultats
### Posició

| Posició | Non | País |
| | Evan Noel | Regne Unit |
| | Henry Leaf | Regne Unit |
| | John Jacob Astor | Regne Unit |
| | Henry Brougham | Regne Unit |
| 5 | Vane Pennell | Regne Unit |
| 6 | Cecil Browning | Regne Unit |

### Quadre

Abans d'arribar a semifinals es van disputar dues rondes prèvies. En la primera Evan Noel s'imposà a Cecil Browning i en la segona el mateix Noel guanyà a Vane Pennell.
| Semifinals | Semifinals | Final | Final |
| Noel (GBR) | 3 |
| Astor (GBR) | 0 |
| | | Evan Noel (GBR) | w/o$^1$ |
| | | Henry Leaf (GBR) | |
| Leaf (GBR) | 3 |
| Brougham (GBR) | 0 | |
¹ Leaf es va trencar la mà en la competició de dobles i es va veure obligat a retirar-se de la final; Noel va ser guardonat amb la medalla d'or.

## Referències

* Cook, Theodore Andrea. The Fourth Olympiad, Being the Official Report. London: British Olympic Association, 1908.
* De Wael, Herman. «Racquets 1908». Herman's Full Olympians, 2001. Arxivat de l'original el 4 de juny 2011. [Consulta: 3 maig 2006].

## Enllaços externs

* (anglès) Rackets 1908 Arxivat 2011-06-04 a Wayback Machine.
# Rackets als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 - Dobles

Rackets als Jocs Olímpics d'estiu de 1908 :
| Individual | homes |
| Dobles | homes |
La prova de dobles de rackets va ser una de les dues de rackets que es disputaren als Jocs Olímpics de Londres de 1908.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| John Jacob Astor (GBR) Vane Pennell (GBR) | Cecil Browning (GBR) Edmund Bury (GBR) | Evan Noel (GBR) Henry Leaf (GBR) |

## Resultats

| Semifinal | Semifinal | Semifinal | Final | Final | Final |
| | | | John Jacob Astor i Vane Pennell (GBR) | John Jacob Astor i Vane Pennell (GBR) | 4 |
| John Jacob Astor i Vane Pennell (GBR) | John Jacob Astor i Vane Pennell (GBR) | 4 | Cecil Browning i Edmund Bury (GBR) | Cecil Browning i Edmund Bury (GBR) | 1 |
| Henry Leaf Evan Noel (GBR) | Henry Leaf Evan Noel (GBR) | 2 |

## Referències

* Cook, Theodore Andrea. The Fourth Olympiad, Being the Official Report. London: British Olympic Association, 1908.
* De Wael, Herman. «Racquets 1908». Herman's Full Olympians, 2001. Arxivat de l'original el 4 de juny 2011. [Consulta: 6 maig 2006].

## Enllaços externs

* (anglès) Rackets 1908 Arxivat 2011-06-04 a Wayback Machine.
# Tit Afrani

Tit Afrani (en llatí Titus Afranius o Titus Afrenius) va ser un dels líders confederats a la Guerra Màrsica l'any 90 aC.
Juntament amb Judacili (Judacilius) i Publi Ventidi (Publius Ventidius) va derrotar el legat Gneu Pompeu Estrabó i el va empaitar fins a Firmum, prop de la qual els confederats van ser derrotats i Afrani va morir en la batalla. També se l'anomena Tit Lafreni (Titus Lafrenius).

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 55.
# El concert (Vermeer)

El concert, també conegut com el Concert a tres, és una pintura de Johannes Vermeer de Delft datada de mitjan dècada del 1660. Propietat del Museu Isabella Stewart Gardner de Boston, Estats Units, l'obra fou furtada el 1990, i de llavors ençà roman en parador ignorat.

## Història

Malgrat que la pintura ha estat estilísticament datada de mitjan dels 1660, la primera referència n'és del 1780. Isabella Stewart Gardner va comprar-la en una subhasta a París el 1892 per un valor de 5.000 dòlars, i més tard s'exposaren al seu museu.
La nit del 18 de març del 1990, uns lladres disfressats de policies van furtar tretze obres d'art del museu, entre elles El concert. En parador desconegut des de llavors, aquesta pintura és considerada l'obra d'art furtada més valuosa, calculada en més de 200.000.000 dòlars.

## Composició

La pintura mostra tres músics: una dona jove asseguda davant un clavicordi, un home tocant un llaüt, i una altra dona cantant. La part superior del clavicordi està decorada amb un paisatge arcadià, amb colors lluents en contrast amb les dues pintures situades a banda i banda de la part superior. Una viola d'arc és al terra. La roba dels músics i l'espai on són permeten identificar-los com a membres de l'alta burgesia. L'home porta un cinturó i una espasa. Malgrat la simplicitat, el terra de marbre blanc i negre suggereix un ambient luxós.
Respecte als dos quadres del fons, el de la dreta es titula La procuradora, obra de Dirck van Baburen, pertanyent a la sogra de Vermeer, Maria Thins. Aquesta obra apareix també en una altra pintura de Vermeer, Dona seguda tocant l'espineta, realitzada uns sis anys després d'El concert. La pintura de l'esquerra mostra un entorn pastoral. La música en l'obra de Vermeer a voltes tenia connotacions amoroses i relacionades amb la seducció, si bé en aquest cas aquestes connotacions semblen dubtoses. Malgrat la presència de l'obra de Baburen, carregada d'una sexualitat exuberant, la seua funció en aquesta obra sembla ser aportar un contrast amb la situació domèstica representada. Així, les tranquil·les escenes mostrades en el clavicordi contrasten amb el paisatge salvatge mostrat en la pintura de la part superior esquerra.

## Referències

* ↑ Bozal, Valeriano. Johannes Vermeer de Delft (en espanyol). Madrid: tf. editores, 2002, p. 225. ISBN 84-95183-74-9.
* ↑ «Independent Lens | PBS» (en anglés). [Consulta: 15 novembre 2024].
# Vilhelm Andersson

Kletus Vilhelm "Wille" Andersson (Estocolm, 11 de març de 1891 – Estocolm, 17 de febrer de 1954) va ser un waterpolista i nedador suec que va competir durant el primer quart del segle xx. Era germà del també waterpolista Cletus Andersson.
En el seu palmarès destaquen dues medalles als Jocs Olímpics, sempre com a waterpolista. El 1912 a Estocolm guanyà la medalla de plata, mentre a Anvers, el 1920, guanyà la de bronze. El 1924 finalitzà en quarta posició en la competició de waterpolo.
Com a nedador va disputar proves en dos Jocs Olímpics. El 1908, a Londres, va disputar dues proves del programa de natació: els 400 i els 1500 metres lliures, però en ambdós casos fou eliminat en sèries. El 1912 va disputar la prova dels 1500 metres lliures, tornant a ser eliminat en sèries.

## Referències

* 1 2 3 «Wille Andersson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 4 de desembre 2009. [Consulta: 5 abril 2017].
* ↑ Vilhelm Andersson. Comitè Olímpic Suec
# Zàuiya de Sidi Belkaid

La Zàuiya de Sidi Belkaid es troba a Birkhadem (Orà), a Algèria. Forma part de les zàuiyes algerianes afiliades a la germandat Habriya, sota la supervisió del Ministeri d'Afers Religiosos i la Referència Religiosa Algeriana.

## Construcció

La Zàuiya de Sidi Belkaid d'Alger es va construir a partir del 2 de setembre del 2016.
Les obres es feren a prop de Tixeraine l'any gregorià del 2016 corresponent al 1437 de l'Hègira.
Els treballs d'aquesta escola alcorànica duraren dos anys i conclogueren al 2018 gregorià (el 1439 de l'Hègira).

## Inauguració

La Zaouïa de Sidi Belkaïd, la va inaugurar el president algerià Abdelaziz Bouteflika el maig del 2018, dos dies abans de l'inici del Ramadà per a acollir les xerrades religioses del Dourouss Mohammadia.

## Descripció

La Zàuiya de Sidi Belkaïd té una superfície de 5 hectàrees, i allotja una madrassa amb una capacitat de 300 places així com una biblioteca de 1.200 m2.
També conté un centre de formació professional que permet als estudiants obtenir, a més a més de la titulació en educació islàmica, diplomes per poder exercir altres professions en cas d'escollir una altra formació que no siga d'imam.

## Referències

* ↑ «Google Maps». Google Maps. [Consulta: 13 abril 2023].
* ↑ «Ll a inauguré une zaouïa et inspecté la Grande Mosquée d'Alger». Djazairess. [Consulta: 30 setembre 2020].
* ↑ «Le Midi Libre - La 24». Le Midi libre. [Consulta: 13 abril 2023].
* ↑ «En visite d'inspection à Alger: Le Président inaugure la Zaouïa Belkaidia et inspecte le projet de la Grande Mosquée». Djazairess. [Consulta: 30 setembre 2020].
* ↑ «Bouteflika inaugure le siège de la Zaouïa Belkaïdia et visite le chantier de la Grande Mosquée». Djazairess. [Consulta: 30 setembre 2020].
* ↑ «Bouteflika inaugure le siège de la Zaouïa Belkaidia à Alger / L'express DZ». L'express DZ, 15-05-2018. [Consulta: 30 setembre 2020].
* ↑ «Horizons - Quotidien national d'information». Horizons - Quotidien national…. [Consulta: 13 abril 2023].
* ↑ «Le président Bouteflika inaugure le siège de la Zaouïa Belkaidia à Tixeraïne (Alger)». INFOS-PREMIERES, 15-05-2018. [Consulta: 30 setembre 2020].
* ↑ «Archive». [Consulta: 21 octubre 2024].