OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Aphrastura

Aphrastura és un gènere de petits ocells de la família dels furnàrids (Furnariidae) que habita als boscos de l'extrem meridional d'Amèrica del Sud i illes properes, incloent l'arxipèlag Juan Fernández.

## Llistat d'espècies

Se n'han descrit tres espècies dins aquest gènere:
* Aphrastura masafuerae - cuaespinós de l'illa d'Alejandro Selkirk.
* Aphrastura spinicauda - cuaespinós alabarrat.
* Aphrastura subantarctica - cuaespinós subantàrtic.

## Referències

* ↑ El gènere Aphrastura a TAXONOMICON Rev. 3-9-2010 (anglès)
* ↑ Rozzi, Ricardo; Quilodrán, Claudio S.; Botero-Delgadillo, Esteban; Napolitano, Constanza; Torres-Mura, Juan C.; Barroso, Omar; Crego, Ramiro D.; Bravo, Camila; Ippi, Silvina «The Subantarctic Rayadito (Aphrastura subantarctica), a new bird species on the southernmost islands of the Americas». Scientific Reports. Springer, 12, 1, 26-08-2022. DOI: 10.1038/s41598-022-17985-4. ISSN: 2045-2322.
# Julien Absalon

Julien Absalon (Remiremont, 16 d'agost de 1980) és un ciclista de muntanya francès, especialitzat en el Camp a través. Ha guanyat dos ors olímpics, cinc Campionats del món, cinc Campionats d'Europa, set cops la Copa del món i nombrosos campionats nacionals.

## Palmarès

Palmarès de Julien Absalon.
* 1998
** Campió del món júnior en Camp a través
** Campió d'Europa júnior en Camp a través
** Campió de França júnior en Camp a través
* 2001
** Campió del món sub-23 en Camp a través
** Campió d'Europa sub-23 en Camp a través
** Campió de França sub-23 en Camp a través
* 2002
** Campió del món sub-23 en Camp a través
** Campió d'Europa sub-23 en Camp a través
** Campió d'Europa en Camp a través per relleus (amb Jean-Eudes Demaret, Laurence Leboucher i Cédric Ravanel)
** Campió de França sub-23 en Camp a través
* 2003
** 1r a la Copa del món en Camp a través
** Campió de França en Camp a través
* 2004
** Medalla d'or als Jocs Olímpics d'Atenes en Camp a través
** Campió del món en Camp a través
** Campió de França en Camp a través
* 2005
** Campió del món en Camp a través
** Campió de França en Camp a través
* 2006
** Campió del món en Camp a través
** Campió d'Europa en Camp a través
** 1r a la Copa del món en Camp a través
** Campió de França en Camp a través
* 2007
** Campió del món en Camp a través
** 1r a la Copa del món en Camp a través
** Campió de França en Camp a través
* 2008
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Pequín en Camp a través
** 1r a la Copa del món en Camp a través
** Campió de França en Camp a través
* 2009
** 1r a la Copa del món en Camp a través
** Campió de França en Camp a través
* 2010
** Campió de França en Camp a través
* 2011
** Campió de França en Camp a través
* 2012
** Campió de França en Camp a través
* 2013
** Campió d'Europa en Camp a través
** Campió de França en Camp a través
* 2014
** Campió del món en Camp a través
** Campió d'Europa en Camp a través
** 1r a la Copa del món en Camp a través
** Campió de França en Camp a través
* 2015
** Campió d'Europa en Camp a través
** Campió de França en Camp a través
* 2016
** Campió d'Europa en Camp a través
** 1r a la Copa del món en Camp a través
** Campió de França en Camp a través

## Referències

* 1 2 «CycleBase». [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Julien Absalon». [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ «Julien Absalon», 20-02-2023. [Consulta: 21 novembre 2024].
# Vilamorell

Vilamorell és un veïnat del municipi de Borrassà (Alt Empordà), que juntament amb Creixell i el mateix poble de Borrassà conforma l'actual municipi.
El lloc de Vilamorell, a l'oest del nucli de Borrassà, era possessió del monestir de Sant Pere de Rodes, l'any 982.
Hi havia una capella, Sant Genís de Vilamorell, actualment despareguda i d'ubicació desconeguda.

## Referències

* ↑ Botet i Sisó, Joaquim. Geografia General de Catalunya. Província de Gerona., 1915-1918.
# Benet Pantebre Martínez

Benet Pantebre Martínez (7 d'agost de 1929) és un jugador d'escacs i Àrbitre Internacional d'escacs andorrà. Fou cònsol d'Andorra la Vella i el 1952 va obrir el comerç Establiments Pantebre.
A la llista d'Elo de la FIDE de juliol de 2015, hi tenia un Elo de 1689 punts, cosa que en feia el jugador número 12 (en actiu) d'Andorra. El seu màxim Elo va ser de 1899 punts, a la llista d'octubre de 2005.
Va començar en el món dels escacs el 1964. El 1975 va fundar el Club Escacs Andorra del qual en va ser president 33 anys. També fou un dels fundadors de la Federació d'Escacs de les Valls d'Andorra. Va crear l'Obert Internacional d'Escacs d'Andorra el 1983 i en va ser director 18 anys.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Benet Pantebre Martínez» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 27 juliol 2015].
* ↑ Fernàndez, Gabriel. «78 hores a la setmana». diariandorra.ad. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 27 juliol 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Andorra"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 27 juliol 2015].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Benet Pantebre Martínez «benoni.de» (en alemany). Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 27 juliol 2015].
* ↑ «Ressenya de Benet Pantebre». Butlletí d'Escacs de FCE, 140, 10-2009, pàg. 7 [Consulta: 27 juliol 2015].
# Regne d'Haití

El Regne d'Haití (francès: Royaume d'Haïti, Crioll haitià: Ini un Ayiti) fou un estat establert per Henri Christophe el 28 de març de 1811 quan sigui s'autoproclamà Rei Henri I després d'haver governat com a president. Aquest fou el segon moment en què Haití va esdevindre una monarquia, ja que abans Jean-Jacques Dessalines havia governat l'Imperi d'Haití. Després de l'assassinat de l'Emperador Jacques, el país es va partir. Henri va governar el del nord del país que va esdevenir l'Estat d'Haití i Alexandre Pétion, un blanc fou el President de la República d'Haití al del sud.
Durant el seu regnat, Henry va construir sis castells, vuit palaus (incloent-hi el Palau de Sans-Souci i la fortalesa Citadelle de Laferrière, construïda per a protegir el Regne de possibles invasions dels francesos. Va crear una classe noble i va fixar quatre prínceps, vuit ducs, 22 comtes, 37 barons i 14 cavallers.
Després d'un cop i de que el suport del seu govern fou posat en dubte, Henry es va suïcidar el 8 d'octubre de 1820. Va ser enterrat a la Citadelle Laferrière. El seu fill i hereu, el Jacques-Victor Henry, Princep Reial d'Haití, fou assassinat 10 dies més tard al Palau de Sans-Souci per revolucionaris.
El general Jean-Pierre Boyer va ser anomenat el successor d'Alexandre Pétion en la República del sud d'Haití. Va esdevindre President, de les dues parts del país que es van tornar a unir i governà fins al 1843.
El Regne d'Haití s'acaba amb l'ocupació per part d'Haití de Santo Domingo que formen la República d'Haití i Santo Domingo.

## Vegeu també

* Història d'Haití

## Referències

* Banderes del Món: Haití
* Arca reial
* worldstatesmen

## Enllaços externs

* La constitució del regne
# Club Centro Deportivo Municipal

El Club Centro Deportivo Municipal és un club peruà de futbol de la ciutat de Lima. És considerat el cinquè gran del futbol peruà per història i campionats. Va ser fundat el 27 de juliol de 1935 i juga a la Primera Divisió del Perú. El club ha guanyat quatre títols de Primera Divisió el 1938, 1940, 1943 i 1950, ocupant el cinquè lloc al palmarès històric de la lliga peruana.

## Història
### Fundació del club

El club va ser fundat per iniciativa de la municipalitat de Lima. Així es creà el Círculo Deportivo Municipal que el 1934 es fusionà amb un altre club ja federat esdevenint Centro Deportivo Municipal. Finalment, fou oficialment fundat el 27 de juliol de 1935.

### El primer títol (1938)

Després de la seva fundació el 1935, Municipal va intervenir en el torneig denominat Campionat de la Divisió Intermèdia (després de la fusió amb el club Mauricio Labrousse). En el seu primer partit amistós, es va enfrontar a l'Atlètic Excélsior del Callao, perdent per 0 - 1, a l'Estadi Model de Bellavista. Posteriorment, en el seu primer partit oficial que va guanyar va ser el 27 d'octubre del dit any davant Porvenir Miraflores per 4-1. Municipal no va necessitar gaire temps per guanyar un campionat. El 1938 els ediles van armar un elenc que, a més de donar espectacle a les tribunes, també era efectiu davant de l'arc rival. A la primera data li va tocar descansar l'equip, però van arrencar la temporada a la segona data derrotant l'Sporting Tabaco per 3-2. A l'últim partit del certamen es van trobar amb l'Sport Boys. Tots creien que la força aclaparadora dels porteños conformada per excel·lents jugadors com Segundo Castillo, Teodoro i Jorge Alcalde, Pedro Ibáñez i Carlos Portal, per nomenar alguns, s'imposaria. Però al final es van equivocar perquè el compte de 3-0 va ser clar i contundent, perquè Luis Guzmán i els seus nois relegessin els porteños legítimament. Els gols de Guzmán, Magán i Quiñónez van segellar aquesta gran victòria i el primer títol per a l'Acadèmia.

## Palmarès

* Lliga peruana de futbol:
** 1938, 1940, 1943, 1950
* Segona divisió peruana de futbol:
** 1968, 2006, 2014
* Torneo Intermedio:
** 1993

## Referències

* ↑ ; Carlos Manuel Nieto Tarazona«Peru - Foundation Dates of Clubs». RSSSF, 14-03-2013. [Consulta: 16 març 2015].
* ↑ «La primera victoria oficial del Deportivo Municipal», 2013.
* ↑ «En otro puerto, en otra categoría - De Chalaca | Futbol para el que la conoce». [Consulta: 4 octubre 2022].
* ↑ «Peru - List of Champions». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].

## Enllaços externs

* (castellà) Web oficial
# Jaume de Vitry

Jaume de Vitry conegut amb el seu nom llatinitzat Jacobus de Vitriaco (nascut entre el 1160 i 1170 i mort entre el 1240 i 1244) fou un teòleg i historiador francès.

## Biografia

Va néixer a Reims i estudià a la Universitat de París sota la influència del grup a l'entorn de Pere Cantor, s'ordenà canonge el 1210 a l'església de Sant Nicolau d'Oignies. Des del 1211 fins al 1213 predicà la croada albigesa per França i Alemanya acompanyat de Guillem, arxidiaca de París, i aconseguí reclutar molts croats. És una de les principals fonts per entendre els esdeveniments de la Cinquena Croada. El 1214 participà en el Setge de Tolosa.
El 1216 fou nomenat bisbe d'Acre i estigué molt implicat en la Cinquena Croada, durant la qual va participar en el Setge de Damiata des del 1218 fins al 1220. El 1219 començà a escriure una Historia Hierosolymitana, la història de Terra Santa des de l'arribada de l'islam, passant per totes les croades, fins al seu propi dia, però només va reeixir a acabar-ne dues parts.
El 1225 tornà a Europa. El 1228, després de la seva dimissió de la seu episcopal d'Acre, fou nomenat cardenal bisbe de Túsculum i continuà predicant contra els albigesos.
Cap al 1239 fou nomenat patriarca de Jerusalem, però va dimitir poc després perquè el papa Gregori IX es negà a confirmar-ne l'elecció. Va esdevenir degà del col·legi cardenalici el gener del 1240 (o setembre del 1237).

## Referències

* ↑ Bourgain, Pascale. «Jakob von Vitry». A: Lexikon des Mittelalters (en alemany). München: Artemis-Verlag, 1991, p. 294ss. ISBN 3-7608-8904-2.
* 1 2 Maier, Christoph T. «Jacques De Vitry (1175/1180-1240) Entre l'Orient et l'Occident: L'évêque Aux Trois Visages». The Catholic Historical Review, 102, 3, 01-07-2016, pàg. 599. Arxivat de l'original el 2019-12-09. ISSN: 0008-8080 [Consulta: 9 desembre 2019].

## Bibliografia

* Donnadieu, Jean. Jacques de Vitry (1175/1180-1240) : entre l'Orient et l'Occident : l'évêque aux trois visages (en francès). Turnhout: Brepols, 2015, p. 283. ISBN 978-2-503-55418-1.
# L'Orient és roig (pel·lícula)

L'Orient és roig és la versió cinematogràfica, en color, del musical homònim. Es va realitzar el 1965 i va ser dirigida per Wang Ping. Té una durada de 117 minuts i lletres en mandarí. L'argument de la pel·lícula destaca fets rellevants com la fundació del Partit Comunista de la Xina el 1921, l'Expedició al Nord, la Massacre de Xangai a càrrec del Kuomintang del 1927. l'Aixecament de Nanchang, la Llarga Marxa, la guerra de resistència contra el Japó i la fundació de la República Popular de la Xina amb l'inici de la Nova Xina.

## Referències

* ↑ Tan, Ye; Yun, Zhu. Historical Dictionary of Chinese Cinema (en anglès). Rowman & Littlefield, 2012, p. 172. ISBN 0810867796.
* ↑ Planas Penadés, Ricard. Historia del cine chino. Primera edición: Febrero 2019, 2019. ISBN 978-84-17418-45-8.
# El Xicoi

El Xicoi és una masia de Santa Maria de Besora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

Casa pairal de planta rectangular, dos pisos i golfes i teulada a dues vessants, de teula àrab. Al cos original s'hi ha afegit, en el decurs dels anys, un total de cinc cossos destinats a les feines pròpies d'una explotació agrària. S'accedeix a la casa a través d'una era de batre enllosada, que dona pas al portal principal. La planta baixa és destinada a estables i magatzems i els dos pisos superiors a l'habitatge de les persones. És de destacar la capella adossada a la part de ponent, dedicada a Sant Ferriol i que es troba en ús. A la part de darrere hi podem veure una galeria a l'alçada dels tres pisos, amb arcades de mig punt a baix i amb columnes i sota teulada al pis superior.

## Història

El cos original de la casa data del 1680 i fou construïda per un dels propietaris importants de Santa Maria de Besora, que duia el nom de la casa. Entre aquella data i el 1731 el mas va anar creixent, de tal manera que, per aquesta data ja trobem en funcionament la capella de Sant Ferriol, d'estil barroc. En el moment de realitzar la present fitxa (1988), la casa és objecte de restauració per part dels propietaris, amb la substitució de la totalitat de la teulada. Actualment la casa és segona residència i masoveria en ple ús.

## Referències

* ↑ GEC
* 1 2 «Mas el Xicoi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Alexandra Bellow

Alexandra Bellow (Bucarest, 30 d'agost de 1935) és una matemàtica romanesa, que ha fet contribucions substancials als camps de la teoria ergòdica, la probabilitat i l'anàlisi.

## Biografia

Va néixer a Bucarest, Romania, el 30 d'agost de 1935, amb el nom d'Alexandra Bagdasar. La seva mare, Florica Bagdasar, era psiquiatra infantil i el seu pare, Dumitru Bagdasar, neurocirurgià que va fundar l'escola romanesa de neurocirurgia. Va rebre la seva mestria en matemàtiques de la Universitat de Bucarest el 1957, on va conèixer el seu primer marit, Cassius Ionescu Tulcea. Es va traslladar amb el seu marit als Estats Units el 1957, on tots dos van desertar. El 1959, va rebre el seu doctorat a la Universitat Yale sota la direcció de Shizuo Kakutani. i posteriorment va treballar com a investigadora associada en aquesta mateixa universitat (des de 1959 fins a 1961).
De 1962 a 1964 va treballar com a professora ajudant a la Universitat de Pennsilvània i en acabat a la Universitat d'Illinois. El 1967 es va traslladar a la Universitat de Northwestern com a professora de matemàtiques, on hi va estar treballant fins a la seva jubilació el 1996, quan es va convertir en Professora emèrita. Durant el seu matrimoni amb Ionescu Tulcea (1956-1969) van escriure una sèrie d'articles en conjunt, com la monografia d'investigació de la teoria delevació (TOPICS IN THE THEORY OF LIFTINGS monograph, Springer-Verlag, Ergebnisse der Mathematik, Band 48, 1969).
El segon marit d'Alexandra (de 1975 a 1985) va ser l'escriptor Saul Bellow guardonat amb el Premi Nobel de Literatura l'any 1976. Alexandra apareix en alguns dels escrits de Bellow; és retratada amb afecte en les seves memòries a To Jerusalem and Back (1976), a la seva novel·la The Dean's December (1982), i de manera més crítica, satírica en la seva última novel·la Ravelstein (2000), escrita molts anys després del seu divorci.
La dècada dels noranta va ser per Alexandra un període de realització personal i professional, a partir del seu matrimoni el 1989 amb el matemàtic, Alberto Calderón.

## Treballs en matemàtiques

Alguns dels seus primers treballs eren sobre les propietats i les conseqüències de l'elevació. La teoria d'elevació va ser introduïda per primer cop per John von Neumann, en una sèrie d'articles pioners, i posteriorment per Dorothy Maharam. En la dècada de 1960 i 70, Alexandra Bellow i Ionescu Tulcea van desenvolupar el tractament definitiu per a la teoria de la representació dels operadors lineals derivades amb probabilitat, el procés de desintegració de mesures. La monografia Ergebnisse es va convertir en un estàndard referent en aquest àmbit.

## Referències

* ↑ Macho Stadler, Marta. «Alexandra Bellow, especialista en teoría ergódica» (en castellà). Mujeres conciencia, 30-08-2014. [Consulta: 6 juliol 2020].
* ↑ «România, prin ochii unui scriitor cu Nobel» (en romanès), 24-03-2008.
* ↑ «A Bellow Novel Eulogizes a Friendship» (en anglès). New York Times, Dinthia Smith, 27-01-2000. [Consulta: 30 desembre 2014].
* ↑ «TOPICS IN THE THEORY OF LIFTINGS monograph». Springer-Verlag, Ergebnisse der Mathematik, Band 48, 1969.
# Stern John

Stern John (Illa de Trinitat, 30 d'octubre de 1976) és un exfutbolista de Trinitat i Tobago de la dècada de 2000.
Fou 115 cops internacional amb la selecció de Trinitat i Tobago.
Pel que fa a clubs, destacà a Columbus Crew, Bristol City FC, Nottingham Forest FC, Birmingham City FC, Sunderland AFC, Southampton FC, Crystal Palace FC, Coventry City FC i Derby County FC.

## Referències

* ↑ «Stern John – Century of International Appearances». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation.
* ↑ Stern John a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ «Perfil a hugmansfootballers.com». Arxivat de l'original el 2019-06-20. [Consulta: 20 juny 2019].
* ↑ Spencer, Nicholas «Last-gasp John strike means agony for Millwall». The Daily Telegraph [Londres], 02-05-2002.
* ↑ «Keane pays £6m for Jones». safc.com, 29-08-2007 [Consulta: 29 agost 2007].
* ↑ «Breaking transfer news». www.saintsfc.co.uk, 29-08-2007 [Consulta: 29 agost 2007]. Arxivat 3 de març 2016 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 20 juny 2019].
# Propleopus

Propleopus és un gènere de metateri extint. A diferència de la majoria de macròpodes, i de manera similar al seu petit parent vivent, el cangur rata mesquer, probablement era omnívor.

## Referències

* Long, J.; Archer, M.; Flannery, T.; Hand, S. Prehistoric Mammals of Australia and New Guinea: One Hundred Million Years of Evolution (en anglès). University of New South Wales Press, 2002. ISBN 9780868404356.
* THE GIANT RAT-KANGAROO PROPLEOPUS OSCILLANS (DE VIS) (anglès)
# Sonoraïta

La sonoraïta és un mineral de la classe dels òxids. Anomenat així l'any 1968 per Richard Valentine Gaines, Gaibrielle Donnay, i Max H. Hey per l'estat de Sonora (Mèxic), on es troba la localitat tipus del mineral.

## Característiques

La sonoraïta és un òxid de fórmula química Fe$^{3+}$(TeO₃)(OH)·H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. Segons la classificació de Nickel-Strunz pertany a «04.JN - Tel·lurits amb anions addicionals, amb H₂O» juntament amb els següents minerals: eztlita, poughita, cesbronita, oboyerita i juabita.

## Formació i jaciments

La sonoraïta es forma com a mineral secundari derivat de l'oxidació de menes amb cert contingut de tel·luri. Ha estat descrita al Japó, Mèxic i als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Sonoraite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Barthelmy, Dave. «Sonoraite Mineral Data». [Consulta: 16 abril 2018].
# Jorge Montt Álvarez

Jordi Montt i Álvarez (Casablanca, Xile, 26 d'abril de 1845 - Santiago de Xile, 9 d'octubre de 1922) fou un marí i polític xilè, president de Xile entre el 26 de desembre de 1891 i el 26 de desembre de 1896.

## Biografia

Fill d'Antonio Montt i de María Álvarez, va ingressar a l'Escola Naval en 1858, i es va enrolar a la Marina tres anys després. En la guerra contra Espanya, va prendre part en el combat de Papudo (1865), en el qual va ser capturada la corbeta "Covadonga". Comandant de la "Maragda" el 1877, a l'esclatar la Guerra del Pacífic es va incorporar a les missions realitzades per l'Armada al nord.
Va participar en el combat naval de Angamos el 8 d'octubre de (1879), en la presa de Pisagua (1879) i va dirigir el bloqueig del Callao (1880). Cap al 1891 fou capità. Conforme es va anar aproximant el conflicte de 1891, els congressistes es van acostar a ell. Va prendre el control de l'esquadra i va liderar el moviment contra José Manuel Balmaceda. Va ser nomenat president de la Junta de Govern d'Iquique, i va prendre el comandament en Santiago de Xile poc abans del suïcidi de Balmaceda. Finalitzada la guerra civil, va fer pública la seva intenció de no seguir al capdavant del bàndol vencedor.

## Referències

* ↑ «Jorge Montt Álvarez (1845-1922)». Memoria Chilena. Biblioteca Nacional de Chile. [Consulta: 15 juliol 2017].
# Alfonso Novales Cinca

Alfonso Novales Cinca (Saragossa, 26 de gener de 1952) és un matemàtic i economista aragonès, acadèmic de la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.
El 1975 es va llicenciar en Ciències Matemàtiques per la Universitat de Saragossa, i el 1982 s'hi va doctorar a la Universitat del País Basc. El 1983 es doctorà en economia per la Universitat de Minnesota amb la tesi "Some Stochastic Equilibrium Models of Interest Rates" i fou professor ajudant d'economia a la Universitat Estatal de Nova York fins a 1985. Tornà a Espanya i fou professor, catedràtic des de 1988 de fonaments de l'Anàlisi Econòmica a la Universitat Complutense de Madrid, i director del seu Departament d'Economia Quantitativa.
De 1986 a 1991 va dirigir la Fundació d'Estudis d'Economia Aplicada (FEDEA) i en 1991 fou professor visitant de la Universitat Yale. Des de 2001 és coordinador i membre del Comitè Acadèmic del Programa de Doctorat en Banca i Finances Quantitatives. És autor de nombrosos manuals d'economia i d'articles en revistes especialitzades. En 2008 va ingressar a la Reial Acadèmia de Ciències Morals i Polítiques.

## Obres

* Análisis macroeconómico amb Carlos Sebastián Gascón, Marcial Pons, 1999. ISBN 84-7248-643-5
* Estadística y econometría, McGraw-Hill Interamericana de España, 1996. ISBN 84-481-0798-5
* El paro en España: características, causas y medidas amb Luis Servén Díez i Carlos Sebastián Gascón, Madrid : FEDEA, D.L. 1990. ISBN 84-404-6450-9
* Econometría, McGraw-Hill Interamericana de España, 1988. ISBN 84-7615-215-9
* Economic growth: Theory and numerical solution methods, amb E. Fernández-Casillas i J.Ruiz, Springer-Verlag, Berlín, 2008.
* La Empresa Pública Industrial en España amb CArlos Sebastián, Luis Servén, J.A. Trujillo, Colección Estudios, FEDEA nº 4, Madrid 1987

## Referències

* ↑ Alfonso Novales Cinca al web de la Complutense
* ↑ Biografia al web de la Fundación Ramón Areces
* ↑ Biografia Arxivat 2015-11-19 a Wayback Machine. al web de la RACMYP

## Enllaços externs

* «Obra de Alfonso Novales Cinca» a Dialnet.
# Squalodon

Squalodon és un gènere extint de cetacis odontocets pertanyent a la superfamília Platanistoidea i de la família Squalodontidae. Anomenat per Grateloup el 1840, el considerava un dinosaure iguanodont, però posteriorment fou reclassificat. El nom Squalodon prové de Squalus, un gènere de tauró. El seu nom significa 'dent de Squalus'.

## Referències

* ↑ Entrada «Squalodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# El Porompompero

Porompompero és una rumba composta el 1960 pel músic Juan Solano Pedrero amb lletra de José Antonio Ochaíta i Xandro Valerio per a El Príncipe Gitano. Es tracta d'una cançó espanyola que va tenir gran èxit al segle xx, sobretot en la seva versió cantada per Manolo Escobar, de la qual va vendre un milió de còpies, sent el disc més venut de 1970 a Espanya. En la dècada de 1960, aquesta cançó va ser molt popular arreu del país i fins i tot en altres països.

## Referències

* ↑ Gismera Velasco, Tomás. José Antonio Ochaita: la voz de la Alcarria (en castellà). AACHE Ediciones de Guadalajara, 2002, p. 130. ISBN 8495179865.
* ↑ Pérez Custodio, Diana. Paco de Lucía: la evolución del flamenco a través de sus rumbas (en castellà). Servicio Publicaciones UCA, 2005, p. 118. ISBN 8496274756.

## Enllaços externs

* Manolo Escobar cantant la cançó El Porompompero