OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sòcrates (militar)

Sòcrates (en llatí Socrates, en grec antic Σωκράτης) fou un militar aqueu, cap de les tropes mercenaries, que va participar en l'expedició de Cir el Jove contra el seu germà Artaxerxes el rei de Pèrsia (401 aC).
Es va reunir amb Cir a Sardes amb un cos de tropes de 500 mercenaris fortament armats que formaven part de l'Expedició dels deu mil. Va conservar el comandament durant tota l'expedició, tot i que el seu nom pràcticament no apareix fins després de la batalla de Cunaxa, quan va participar amb altres generals en un consell de guerra. Fou després un dels quatre generals que van acompanyar a Clearc d'Esparta a la tenda de Tisafernes i que van ser traïdorament capturats i executats per orde del rei Artaxerxes, segons expliquen Xenofont (Anàbasi I, 1.11; II, 3, II 5,31) i Diodor de Sicília.

## Referències

* ↑ 2.Socrates a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 847
# Temple de Medinet Habu

El temple de Medinet Habu és l'edifici principal del complex de Medinet Habu, un gran complex de l'antic Egipte que inclou, entre d'altres, dos temples, un petit cementiri, un palau, uns nilòmetres i diversos magatzems, i que està basat en el complex funerari de Ramsès II, conegut popularment com el Ramesseum. El temple de Medinet Habu és el més ben conservat de la necròpolis tebana; a diferència de la majoria de temples de la zona (exceptuant el temple d'Hatshepsut, a Deir el-Bahari), encara manté part dels sostres i això ha facilitat que es conservin millor les pintures i les incrustacions originals. L'edifici es va construir com a temple funerari en honor del segon faraó de la dinastia XX, Ramsès III.

## Arquitectura

Els edificis i elements principals del temple són:
* El primer piló (i el muret del complex de Ramsès III)
* El primer pati
* El segon piló
* El segon pati
* La primera (gran) sala hipòstila
* El recinte del tresor reial
* Les capelles dels déus
* La segona sala hipòstila
* La tercera sala hipòstila
* La capella de Ramsès III
Annexos al temple, hi ha el palau reial (sud-est) i els magatzems (nord-oest, oest i sud-oest).

## Els Pobles de la mar

El temple de Medinet Habu és una de les fonts principals sobre els desconeguts "Pobles de la mar". Els relleus i les inscripcions al temple, obra de Ramsès III, detallen les lluites i els problemes entre el faraó i alguns d'aquests pobles, com la batalla del Delta i la batalla de Djahy (cap al 1178 aC).
Algunes d'aquestes inscripcions estan situades a la part oest de l'exterior del temple. Al primer pati, a la part interior del primer piló, hi ha unes inscripcions on Ramsès III encapçala un exèrcit i un grup de mercenaris sards en una batalla contra els libis a la banda sud, i el recompte d'enemics morts a la nord. Al segon pati, es narra la Batalla del delta del Nil.

## Bibliografia

* Kent R. Weeks, "Los tesoros de Luxor y el Valle de los Reyes" (Guías de arte y viajes), Editorial Libsa, 2006, ISBN 9788466212946 (castellà).

## Referències

* Medinet Habu. Antike Thebanische Stätten. (alemany)
* Medinet Habu. (anglès)
* Medinet Habu. (anglès)

## Enllaços externs

* Medinet Habu Arxivat 2012-03-28 a Wayback Machine.. Fitxa i recull fotogràfic. (alemany)
* Llista bibliogràfica. Arxivat 2013-12-08 a Wayback Machine. Medinet Habu. Theban Mapping Project. (anglès)
# Tian Feng

Tian Feng :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 田豐 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 田丰 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | Tián Fēng |
    En aquest nom xinès, el cognom és Tian.
Tian Feng (mort el 200), nom estilitzat Yuanhao (元皓), va ser un assessor del senyor de la guerra Yuan Shao durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa.

## Biografia

Després de derrotar a Gongsun Zan i absorbir gran part del seu exèrcit, Yuan Shao va tractar d'envair la capital, Xuchang, la qual aleshores era en possessió de Cao Cao. Tian, juntament amb Ju Shou, va objectar davant el pla de Yuan. Això no obstant, Shen Pei i Guo Tu van objectar davant Tian i Ju i van aconsellar de llançar l'atac. Yuan es va negar a seguir el consell de Tian i el va fer empresonar amb el pretext de baixar la moral de les tropes.
Està provat que Tian havia analitzat correctament la situació. Al camp de batalla, Yuan no va poder fer res degut a la seva indecisió, mentre que els seus comandants estaven molt distrets amb les seves hostilitats entre ells mateixos.
Després d'assabentar-se que Cao Cao havia desviat les seves tropes per envair a Liu Bei, Tian instà a Yuan Shao d'envair Xuchang. Amb tot, Yuan no va voler reunir les tropes perquè el seu fill n'estava malalt. Decebut, Tian va exclamar: "És llàstima! Només en presentar-se una oportunitat única, tot se'n va a rodar per la malaltia d'un nen."
Quan Liu Bei en fou derrotat, Yuan Shao va voler atacar a Cao Cao per una segona vegada. Tian tractà d'evitar-ho, raonant que el moment clau ja havia passat. Pel seu consell, va ser empresonat de nou. La batalla resultant entre Cao i Yuan va ser coneguda com la batalla de Guandu. Aquesta decisiva batalla va suposar la derrota desastrosa de Yuan.
En sentir la derrota de Yuan Shao, l'alcaid de la presó va pensar que Yuan tornaria en si i alliberaria a Tian, ja que les seves sàvies paraules havien resultat ser correctes. Això no obstant, Tian va dir: "El Protector Imperial (Yuan Shao) sembla liberal per fora, però és tancat i insegur en l'interior; és gelós i desmemoriat dels consells honestos. Si hagués obtingut la victòria, podria haver-me indultat. Ara que ha estat derrotat i avergonyit, no tinc esperança de viure." Un cop més, tenia raó. Quan Yuan va tornar, aquest va ser informat per un altre assessor de nom Pang Ji (el qual detestava a Tian) que Tian havia estat rient-se de la seva derrota i que havia mostrat massa orgull de les seves prediccions anteriors. Yuan encolerit, va ordenar que Tian fora executat. Tian va ser informat del seu destí i va decidir suïcidar-se.
Abans que Tian es suïcidara, va dir: "Una persona capaç que naix en aquest món i que no reconeix i serveix al senyor adequat, és un ignorant. Avui muir, però no sóc digne de llàstima."

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Luo Guanzhong; tr. Roberts Moss. Romance of the Three Kingdoms. Foreign Language Press, 1995. ISBN 7-119-00590-1.
* Lo Kuan-chung; tr. C.H. Brewitt-Taylor. Romance of the Three Kingdoms. Tuttle Publishing, 2002. ISBN 0-8048-3467-9.
# Tian Ji

Tian Ji (xinès tradicional: 田忌, xinès simplificat: 田忌, pinyin: Tián Jì), nom estilitzat Qi (期) va ser un general de l'estat de Qi durant els inicis del període dels Regnes Combatents (segle iv aEC) de la història xinesa. Tian Ji met Sun Bin i el va recomanar al Rei Wei de Qi com un estrateg militar. Tian Ji va comandar els exèrcits de Qi en la batalla de Guiling i la batalla de Maling, assolint victòries contra l'estat de Wei amb l'ajuda i orientació de Sun Bin.
Tian Ji descendia d'un clan aristocràtic establit en l'Estat de Qi i va ser més tard nomenat general militar pel Rei Wei de Qi. En 340 aEC, Sun Bin va arribar a l'Estat de Qi com un refugiat de l'Estat de Wei. Tian Ji va conèixer Sun Bin i va quedar tan impressionat amb l'experiència de Sun en estratègia militar que el mantingué a la seva residència com a criat (门客). Una vegada, Tian Ji va ser convidat a participar en un esdeveniment de carreres de cavalls organitzat pel rei i Sun Bin li proposà a Tian una estratègia per guanyar. Tian va usar el seu cavall de capacitat inferior per competir amb el millor cavall del rei, el seu cavall de capacitat mitjana per competir amb el pitjor cavall de l'inferior, i el seu millor cavall per competir amb el seu cavall mitjà, guanyant dues de tres carreres. El rei va quedar impressionat per la victòria de Tian Ji i Tian li va dir al rei que havia guanyat gràcies a haver seguit el suggeriment de Sun Bin. Tian va recomanar Sun Bin al rei com un talent i el rei nomenà Sun com a estrateg militar i assessor.
En el 354 aEC, Wei va atacar l'Estat de Zhao, amb Pang Juan dirigint les forces de Wei. Zhao va demanar ajuda de Qi, on el Rei Wei de Qi ordenà a Tian Ji i Sun Bin de dirigir un exèrcit de reforços per a Zhao. Sun Bin va proposar l'estratègia "Assetjant Wei per a rescatar Zhao", i Tian Ji va seguir el pla, ordenant un atac sobre Wei, obligant Pang Juan a tornar enrere per salvar Wei, i efectivament aixecant el setge sobre Zhao. En el 341 aEC, Wei atacà l'Estat de Han amb Pang Juan comandant l'exèrcit de Wei. Han era un aliat de Qi de manera que Qi respongué enviant un exèrcit per reforçar Han. En aquest moment Sun Bin va ser nomenat com a comandant en cap de l'exèrcit de Qi, amb Tian Ji com el seu segon. L'exèrcit de Qi va aconseguir una gran victòria en la posterior Batalla de Maling, la qual va culminar amb una aclaparadora derrota per Wei i la mort de Pang Juan.
Tian Ji no tenia una bona relació amb el canceller de Qi, Zou Ji, que menyspreà Tian davant del Rei Wei. Incapaç de netejar el seu nom, Tian va fugir de Qi i va buscar refugi en l'Estat de Chu. Va ser convidat de nou a Qi i reintegrar-se en el seu antic post després que el Rei Xuan va ascendir al tron de Qi.

## Enllaços externs i referències

* Baidu Baike (xinès)
# Towton

Towton /ˈtaʊtən/ és un poble i una parròquia del districte de Selby, a North Yorkshire, Anglaterra.
Aquest poble és conegut principalment per la batalla de Towton, succeïda un Diumenge de Rams, el 29 de març de 1461, en el context de la Guerra de les Dues Roses. Fou en aquesta batalla que Sir David Ap Mathew va salvar la vida d'Eduard IV. Un cop coronat, Eduard va atorgar a Sir David Ap Mathew el permís per utilitzat el terme 'Towton' a l'escut familiar de Mathew.
Actualment, a Towton hi ha una població de 226 habitants.

## Referències

* ↑ Gravett, Christopher. Towton 1461—England's Bloodiest Battle. 120. Oxford, United Kingdom: Osprey Publishing, 2003, p. 44. ISBN 1-84176-513-9.
* ↑ «Parish population 2011». Arxivat de l'original el 17 de novembre 2015. [Consulta: 16 agost 2015].
# Tribut de les cent donzelles

El tribut de les cent donzelles és una llegenda que hauria consistit en el reconeixement per part del Regne d'Astúries de la supremacia de l'Emirat de Còrdova. Va aparèixer segles després de la seva suposada data, per estimular la resistència als suposadament degenerats i lascius moros.

## La llegenda

L'any 783, Mauregato aconsegueix el tron asturià amb l'ajuda de Abderramán I, amb qui es compromet al pagament del tribut de les cent donzelles (verges) per la seva col·laboració. En 788, els comtes Arias i Oveco es van rebel·lar contra el rei Mauregato i el van matar com a venjança per haver atorgat als musulmans tal tribut. El rei Bermud I, el seu successor, vol acabar amb el tribut, substituint-ho per un pagament en diners. A Bermud li succeeix Alfons II el Cast (791–842), qui rebutja també el tribut en diners, i entra en batalla amb els musulmans per evitar el seu pagament, vencent en la batalla de Lutos i matant al capità musulmà Mugait, amb el que aconsegueix el seu propòsit.
Posteriorment Abderramán II, en temps del rei Ramir I d'Astúries, s'atreveix a demanar de nou el tribut.

## Influència en la ficció

El tribut és el desencadenant de l'acció en diverses obres de ficció, des del Segle d'Or fins a l'actualitat. Així, expliquem entre altres peces literàries amb la comèdia de Lope de Vega "Las famosas asturianas "(1612) i les novel·les històriques "El tributo de las cien doncellas" (1853) de Manuel Fernández i González i "La visigoda" (2006) d'Isabel San Sebastiàn. Forma part important també de la novel·la "El conde maldito" de Rafael Pérez i Pérez.

## Referències

* 1 2 Tributo de las cien doncellas y el Apóstol España Fascinante Arxivat 2017-04-26 a Wayback Machine. Consulta 8 de maig del 2017
* 1 2 3 Leyenda de las cien doncellas Oviedo Enciclopedia Consulta 8 de maig del 2017
* ↑ Tributo de las cien doncellas Xacopedia Consulta 8 de maig del 2017
* ↑ ANGUIANO, M.: Compendio historial de La Rioja, de sus santos, y milagrosos santuarios, pp. 647-648 (1ª. Ed. Madrid, 1704, ed. fac. Logroño, 1985).ANGUIANO, M.: Compendio historial de La Rioja, de sus santos, y milagrosos santuarios, pp. 647-648 (1ª. Ed. Madrid, 1704, ed. fac. Logroño, 1985).
# Tsutsui Junkei

    En aquest nom japonès, el cognom és Tsutsui.
En Tsutsui Junkei (筒井 順慶, 31 de març de 1549 – 15 de setembre de 1584) va ser un daimyo japonès del segle XVI de la Província de Yamato, fill d'en Tsutsui Junshō.
Quan en Junkei era encara molt jove, va ser derrotat i desposseït del seu castell (Castell Tsutsui) per en Matsunaga Hisahide, un dels guerrers més poderosos de la regió, en el Japó feudal d'aquell temps. Més tard, havent-se incorporat a les forces de l'Oda Nobunaga, en Junkei va derrotar en Hisahide al Mont Shigi en 1577. D'aquesta manera en Junkei va recuperar el seu castell, però poc després el va haver d'abandonar per ordre d'en Nobunaga. Aleshores va ser conminat a ocupar la posició de senyor de Yamato, per ordre d'en Nobunaga, i va ser autoritzat a construir un nou castell (Castell Kōriyama) a Kōriyama. Durant la batalla de Yamasaki el 1582, en Junkei va rebutjar de prendre-hi part i simplement va permanéixer neutral. El seu govern sobre Yamato estava garantit pel victoriòs Toyotomi Hideyoshi. Després de la mort d'en Junkei, el clan Tsutsui va passar a ser dirigit per en Tsutsui Sadatsugu, un cosí i fill adoptiu d'en Junkei. Com a conseqüència, el clan Tsutsui va perdre el govern de Yamato, que va ser pres per en Toyotomi Hidenaga, germanastre d'en Hideyoshi. El clan Tsutsui es van desplaçar a la Província d'Iga per ordres d'en Hideyoshi.

## Referències

* ↑ «Història de Yamatokoriyama, Ciutat de Yamatokoriyama». Ciutat de Yamatokoriyama, 09-04-2002. Arxivat de l'original el 2006-10-06. [Consulta: 17 setembre 2015].
* ↑ «Tsutsui Junkei a la història de Yamatokoriyama» (en japanese). Ciutat de Yamatokoriyama, 09-04-2002. [Consulta: 17 setembre 2015].
# Universitat Vytautas el Gran

La Universitat Vytautas el Gran (en lituà: Vytauto Didžiojo universitetas) és una universitat lituana situada a Kaunas, fundada l'any 1922 durant la guerra lituanopolonesa com una universitat alternativa. Es poden cursar estudis com ara: ciències polítiques, economia, història, teologia, periodisme, història de l'art, filologia, ciències socials, dret, ciències naturals, informàtica, i treball social entre altres estudis.
El nom de la universitat prové del Gran Duc Vitautas el Gran, heroi nacional que es va enfrontar a l'Orde Teutònic en la batalla de Grunwald.
Aquesta universitat està dins de diversos programes internacionals, com ara Sòcrates i Erasmus.

## Referències

* ↑ «Història» (en castellà). Arxivat de l'original el 2013-09-28. [Consulta: 23 setembre 2013].

## Enllaços externs

* Página de la universidad
# Uí Dúnlainge

Els Uí Dúnlainge, de l'irlandès antic 'nets de Dúnlaing', van ser una dinastia irlandesa de reis de Leinster que remuntaven el seu origen a Dúnlaing mac Énda Niada, del que es diu era cosí d'Énnae Cennsalach, avantpassat epònim de la dinastia rival de Uí Cheinnselaig.
Després de la mort de Áed mac Colggen a la batalla de Ballyshannon el 738, les pretensions de la família al tron de Leinster no van trobar oposició, i van gaudir del poder en la província entre 750 i 1000. La dinastia es va dividir en tres branques que es van alternar al poder durant aquest període, el que, segons Francis John Byrne del University College Dublin, hauria estat com mantenir "tres taronges a l'aire" -la corona de Ulaid també feia una rotació entre diverses famílies-. En resum, 14 reis dels Uí Muiredaig (posteriorment els O'Toole) van regnar des de Mullaghmast, 9 reis dels Uí Faelain (més tard convertits en O'Byrnes) van tenir la seva seu a Naas i 10 dels Uí Dúnchada, posteriorment FitzDesmonds van governar des de Lyons Hill, a prop de Dublín.
La influència de la família va contribuir a fer que diversos llocs del comtat de Kildare es convertirien amb el temps en llocs quasi mítics per a la literatura heroica i romàntica, com Dinnshenchas Érenn. Després de la mort el 1042 de Murchad Mac Dunlainge, l'últim rei de Leinster amb seu a Kildare, la corona de Leinster va revertir en la família dels Uí Cheinnselaig, que governaven el sud-est de la província.

## Vegeu també

* Monarquia d'Irlanda

## Referències

* ↑ http://thestewartsinireland.com/hortland%203.html Arxivat 2012-03-25 a Wayback Machine.
* ↑ O'Brien, Michael A., ed.; Kelleher, John V. (intro. in the reprints of 1976 and 2005) (1962). Corpus Genealogiarum Hiberniae. 1. Dublin: DIAS. pp. 12–14. ISBN 0901282316. OCLC 56540733. Genealogies for the Uí Dúnlainge of Leinster
* ↑ Eoghan Corry and Jim Tancred; Annals of Ardclough (2004)

## Bibliografia

* O'Brien, Michael A. "A Middle Irish poem on the Christian kings of Leinster." Ériu 17 (1955). pp. 35-51.
# Vella Lavella

Vella Lavella és una illa de Salomó, situades a l'oceà Pacífic que pertany a la província Occidental. L'illa forma part del grup de les Illes Nova Geòrgia sent la més occidental d'aquest grup. A prop d'aquesta es troba la petita illa de Mbava. Té una extensió de 640 km² i el seu punt més alt té una altitud de 793 metres.
Aquesta està situada al sud de l'Estret de Nova Geòrgia. A l'est de l'illa es troba el Golf de Vella i les illes de Kolombangara i de Gizo, de la qual està separada per mitjà de l'estret de Gizo. Al sud se situa l'illa de Ranongga i el Mar de Salomó. A l'oest només té l'oceà.
Les aigües que envolten l'illa van servir durant la Segona Guerra Mundial com a escenari per a la batalla naval de Vella Lavella. L'illa va servir de base als VMA-214, liderats per Gregory "Pappy" Boyington.
# Universitat de Missouri

La Universitat de Missouri , University of Missouri (també, Mizzou, MU, o University of Missouri–Columbia) és una universitat pública de recerca (public university, land-grant), ubicada a l'estat de Missouri, Estats Units. El 2015 tenia un pressupost de 2.100 milions de dolars. Va ser fundada l'any 1839 a Columbia com la primera institució pública d'alta educació a l'oest del Riu Mississippi. És la universitat més gran de Missouri amb 35,441 estudiantsque ofereix uns 300 programes de graduació en 19 colleges acadèmics l'any 2014–15. És el campus bandera del sistema universitari de Missouri i manté dos campus més a Rolla, Kansas City i St. Louis.
La MU és una de les sis universitats públiques que hostatja una escola de dret, una escola de medicina i una escola de veterinària en el mateix campus. El reactor (University of Missouri Research Reactor Center) és el reactor universitari més potent dels Estats Units amb 10 megawatts de potència de sortida.

## Referències

* ↑ «MU Endowment Pool Profile» (PDF), 01-03-2015. Arxivat de l'original el 4 de març 2016. [Consulta: 18 agost 2015].
* ↑ «Fall 2013 Enrollment Summary (Registar)» (PDF). University of Missouri. Arxivat de l'original el 17 d’octubre 2013. [Consulta: 13 octubre 2013].
* ↑ «University Registrar». University of Missouri. Arxivat de l'original el 28 d’octubre 2014. [Consulta: 17 octubre 2014].

## Bibliografia

* Fiske, Edward B.. Fiske Guide to Colleges 2005 (Twenty-first Edition). Naperville, IL: Sourcebooks, Inc, 2004. ISBN 1-4022-0229-6.
* Viles, Jonas.. The University Of Missouri, A Centennial History. University of Missouri, 1939.
* Stephens, Frank.. A History of the University of Missouri. Columbia, Missouri: The University of Missouri Press, 1962.

## Enllaços externs

* Universitat de Missouri - Lloc web oficial
* University of Missouri Athletics website
* Universitat de Missouri a Curlie
# RW de la Corona Boreal

RW de la Corona Boreal (RW Coronae Borealis) és un estel binari de magnitud aparent +10,22. Enquadrat en la constel·lació de Corona Boreal, visualment es localitza 1,5º al sud de θ Coronae Borealis. D'acord amb la nova reducció de dades de paral·laxi del satèl·lit Hipparcos, es troba a 679 anys llum del Sistema Solar.
RW Coronae Borealis és un binari proper «semidesprès» així com un binàri eclipsant. El seu període orbital és de 0,7264 dies (17,43 hores) i el plànol orbital està inclinat 79º respecte al plànol del cel.
La component principal de RW Coronae Borealis és un estel de tipus espectral F0 —catalogat també com A8V— amb una temperatura efectiva de 7286 K. Sis vegades més lluminosa que el Sol, contribueix amb més del 90 % a la lluminositat total del sistema. Té una massa de 1,6 masses solars i el seu radi és un 54 % més gran que el del Sol. La naturalesa de la component secundària no és ben coneguda, havent estat classificada com a G8IV, K3 i K2IV. Amb una temperatura de 4232 K, la seva lluminositat equival al 35 % de la lluminositat solar. Té el 40 % de la massa que el Sol, encara que el seu radi és un 10 % vegades més gran que el radi solar. Durant l'eclipsi principal —quan l'estel més fred intercepta la llum de l'estel F0— la lluentor del sistema disminueix 0,56 magnituds mentre que en el secundari, amb prou feines perceptible, el descens de la lluentor és de només 0,07 magnituds.

## Referències

* 1 2 Afirmat a: MK classifications of some northern hemisphere binary systems. Pàgina: 131–144. Data de publicació: 1975.
* 1 2 3 4 5 6 7 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ V* RW CrB -- Eclipsing binary of Algol type (SIMBAD)
* 1 2 Budding, E.; Erdem, A.; Çiçek, C.; Bulut, I.; Soydugan, F.; Soydugan, E.; Bakiş, V.; Demircan, O. «Catalogue of Algol type binary stars». SAO/NASA ADS Astronomy Abstract Service. pp. 263-268.
* ↑ Soydugan, E.; Soydugan, F.; Demircan, O.; İbanoǧlu, C. «A catalogue of close binaries located in the δ Scuti region of the Cepheid instability strip». SAO/NASA ADS Astronomy Abstract Service. pp. 2013-2024.
* ↑ Malkov, O. Yu.; Oblak, E.; Snegireva, E. A.; Torra, J. «A catalogue of eclipsing variables». SAO/NASA ADS Astronomy Abstract Service. pp. 785-789 (Tabla consultada en CDS).
# 24 Hores de Montjuïc 1966

L'edició de 1966 de les 24 Hores de Montjuïc fou la 12a d'aquesta prova, organitzada per la Penya Motorista Barcelona al Circuit de Montjuïc el cap de setmana del 9 i 10 de juliol. Era la tercera prova de la Copa FIM de resistència d'aquell any.
Fou una edició marcada per la mort de Pere Bernaus, pilot de Montesa de 24 anys, a causa d'un accident durant el decurs de la prova.

## Classificació general

| Posició | Pilot 1 | Pilot 2 | Motocicleta | Voltes |
| 1 | Josep Maria Busquets | Francesco Villa | Montesa 250 | 646 |
| 2 | Jordi Sirera | Enric Sirera | Montesa | 637 |
| 3 | Tom Phillips | Dave Croxford | Velocette | 624 |
| 4 | Dave Degens | Rex Butcher | Triumph | 616 |
| 5 | Luis Yglesias | "Petrus" | OSSA | 608 |
| 6 | Barry Lawton | Louis Carr | Triumph | 607 |
| 7 | A. Botella | Angel Castellanos | Montesa | 585 |
| 8 | Paolo Menichelli | Franco Trabalzini | BMW | 584 |
| 9 | Carles Rocamora | Josep Antoni Carné | Bultaco | 582 |
| 10 | Pere Julià | Robert Blanch | OSSA | 578 |
* ↑ 2.499,140 km totalitzats, a una velocitat mitjana de 102,047 km/h.

## Trofeus addicionals

* XII Trofeu "Centauro" de El Mundo Deportivo: Montesa (Josep Maria Busquets - Francesco Villa)

## Referències

* ↑ «Bernaus sufrió un accidente mortal durante las 24 Horas de Montjuich» (en castellà). hemeroteca.abc.es. ABC, 10-07-1966. [Consulta: 20 setembre 2015].
* ↑ «Necrológicas - Don Pedro Bernaus Valencia» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo.

### Bibliografia

* «Clasificación final» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo.
* «Les 24 Heures de Montjuich (improprement appelées parfois 24 Heures de Barcelone)» (en francès). racingmemo.free.fr. [Consulta: 20 setembre 2015].
* Roig, Miquel. «24 Horas Motociclistas de Montjuïc - Dossier de Prensa» (PDF) (en castellà). dailymotos.com. Museu de la Moto de Barcelona, 19-07-2012. [Consulta: 20 setembre 2015].