OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Àcid glutàric

L'àcid glutàric és el compost orgànic amb la fórmula C₃H₆(COOH)₂. Tot i que els Àcids dicarboxílics relacionats "lineals" adípic i succínic són solubles en aigua únicament en petit percentatge a temperatura ambient, la solubilitat en aigua de l'àcid glutàric és per damunt del 50% (pes/pes).

## Bioquímica

L'àcid Glutàric és naturalment produït en el cos durant el metabolisme d'alguns aminoàcids, incloent lisina i triptòfan. Defectes en aquesta ruta metabòlica poden conduir a un desordre anomenada acidúria glutàrica, on els subproductes tòxics s'acumulen i poden causar encefalopatia severa.

## Producció

L'àcid Glutàric pot ser preparat per l'obertura de l'anell de butirolactona amb cianur de potassi per donar la mescla de carboxilat-nitril que és hidrolitzat al diàcid. Alternativament l'hidròlisi, seguida per l'oxidació de dihidropirane dona àcid glutàric. També pot ser preparat de la reacció d' 1,3-dibromopropà amb sodi o cianur de potassi per obtenir el dinitril, seguit per hidròlisi.

## Usos

* 1,5-Pentanediol, un plastificant comú i el precursor de polièsters és fabricat per hidrogenació d'àcid glutàric i els seus derivats.
* L'àcid Glutàric per ell mateix ha estat utilitzat en la producció de polímers com polièster poliols, poliamides. El nombre atípic d'àtoms de carboni (en aquest cas cinc) és útil per minvar l'elasticitat del polímer.
* L'ácid uvitònic és obtingut per l'acció d'amoníac sobre l'àcid glutàric.

## Seguretat

L'àcid glutàric pot causar irritació a la pell i ulls. Els perills aguts inclouen el fet que aquest compost pot ser perjudicial per la ingestió, la inhalació o l'absorció de la pell

## Referències

* ↑ G. Paris, L. Berlinguet, R. Gaudry, J. English, Jr. and J. E. Dayan (1963). "Glutaric Acid and Glutaramide". Org. Synth.; Coll. Vol. 4: 496.
* ↑ Peter Werle i Marcus Morawietz "Alcohols, Polyhydric" en Ullmann Enciclopèdia de Química Industrial: 2002, Wiley-VCH: Weinheim.
* 1 2 Glutaric Àcid, cameochemicals.com

## Enllaços externs

* Calculadora: Aigua i activitats de solut en aquós àcid glutàric Arxivat 2009-05-11 a Wayback Machine.
# Aeluropsis annectens

Aeluropsis annectens és una espècie extinta de mamífer carnívor de la família dels fèlids que visqué al sud d'Àsia durant el Miocè superior. Se n'han trobat restes fòssils al Panjab (Índia). Es tracta de l'única espècie del gènere Aeluropsis. Tenia les dents premolars dotades de corones baixes, el talònid de la primera dent molar inferior (m1) reduït i la mandíbula relativament grossa. El nom genèric Aeluropsis significa ‘[animal] amb aspecte de gat’, mentre que el nom específic annectens significa ‘que connecta’ en llatí.

## Referències

* ↑ Wang et al., 2024, p. 426.
* ↑ Palmer, 1904, p. 81 i 82.

## Bibliografia

* Palmer, T. S. Index Generum Mammalium: A List of the Genera and Families of Mammals (en anglès). Departament d'Agricultura dels Estats Units, 1904.
* Wang, X.; Jiangzuo, Q.; Grohé, C.; De Bonis, L.; Chaimanee, Y.; Jaeger, J.-J. «A review of the Asian Semigenetta Helbing, 1927 (Viverridae, Feliformia, Carnivora) with a description of two new species, Semigenetta qiae n. sp. from South China and Semigenetta thailandica n. sp. from Thailand» (en anglès). Comptes Rendus Palevol, 23, 26, 2024, pàg. 417-432. DOI: 10.5852/cr-palevol2024v23a26.
# Plaça Mercadal (Balaguer)

La Plaça Mercadal és una plaça porticada de forma quadrada del municipi de Balaguer (Noguera) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Aquesta plaça està formada per cinc trams, tots ells amb la mateixa estructura. Amb una superfície aproximada de 7.000 m$^2$, és la plaça medieval porticada més gran de Catalunya.
La distribució de les cases que hi ha aquesta plaça és més o menys homogènia. A la planta baixa hi ha dependències comercials: botigues, bancs, bars, etc. Als pisos superiors és on hi ha els habitatges familiars, avui dia algunes s'han convertit en despatxos.
Tots els arcs que hi ha a la plaça són de mig punt, entre els arcs i on comença l'edifici hi ha un espai que li dona un sentit ambulatori.

## Història

La Plaça Mercadal és un dels elements d'època medieval que encara es pot trobar a la ciutat de Balaguer.
Ha estat molt important al llarg de la història de Balaguer, com a centre social de la ciutat.

## Referències

* 1 2 3 4 «Plaça Mercadal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 agost 2014].
# Enric Miró i Martí

Enric Miró i Martí (Puigverd de Lleida, 22 de març de 1904) fou un jugador de billar català de la dècada de 1930.
De jove es traslladà al barri de Gràcia de Barcelona, on començà a practicar el billar a l'edat de 15 anys. Va pertànyer al Club Billar Barcelona, del qual en fou president honorífic. L'any 1930 es proclamà campió d'Espanya. L'any 1931 es proclamà campió del món de billar a tres bandes en superar l'egipci Edmond Soussa en el campionat disputat a Barcelona. Després de la guerra civil emigrà a l'Argentina, adoptant la nacionalitat argentina, amb la qual es proclamà campió sud-americà de billar a tres bandes els anys 1954 i 1956.

## Referències

* 1 2 3 «Sabies que (pàgina 29)». fundaciobarcelonaolimpica. [Consulta: 9 abril 2024].
* 1 2 «Enric Miró i Martí». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Diamina

La diamina és una substància orgànica a les molècules de la qual hi ha dos grups de -NH₂ units a un o dos carbonis de radicals d'hidrocarburs. La més senzilla i coneguda és l'etilendiamina, de composició H₂N - CH₂ - CH₂ - NH₂, i que és un líquid d'olor semblant a l'amoníac, i el punt d'ebullició del qual és a 116 °C.
Les diamines vicinals (1,2-diamines) són un motiu estructural en molts compostos biològics i s'utilitzen com a lligands en la química de coordinació.

## Referències

* ↑ «diamina». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ «Doxl1 - diamine oxidase-like protein 1 (house mouse)» (en anglès). pubchem.ncbi.nlm.nih.gov. [Consulta: 26 juny 2022].
* ↑ Eller, Karsten; Henkes, Erhard; Rossbacher, Roland; Höke, Hartmut. Amines, Aliphatic (en anglès). Weinheim, Germany: Wiley-VCH Verlag GmbH & Co. KGaA, 2000-06-15, p. a02_001. DOI 10.1002/14356007.a02_001. ISBN 978-3-527-30673-2.
* ↑ Lucet, Denis; Le Gall, Thierry; Mioskowski, Charles «The Chemistry of Vicinal Diamines». Angewandte Chemie International Edition, 1998, pàg. 2580-2627.
# Putrescina

La putrescina o butan-1,4-diamina, NH₂(CH₂)₄NH₂, és una diamina, una amina doble, que es crea en podrir-se la carn, i que dona al procés la fortor característica.
Està relacionada amb la cadaverina; ambdues es formen per la descomposició dels aminoàcids en organismes vius i morts. La putrescina és produïda en petites quantitats per les cèl·lules vives mercès a l'acció de l'ornitina-descarboxilasa. Les poliamines, de les que la putrescina n'és un dels exemples més simples, sembla que són factors de creixement necessaris per a la divisió cel·lular. D'altres composts químics que es caracteritzen per la seva pudor són el metanotiol i l'àcid butíric.

## Vegeu també

* Cadaverina
# Consell departamental de les Costes d'Armor

El consell departamental de les Costes d'Armor és l'assemblea deliberant executiva del departament francès de les Costes d'Armor a la regió de Bretanya. La seva seu es troba a Saint-Brieuc. Des de 1997, el president és Claudy Lebreton (PS).

## Antics presidents

* Charles Josselin (PS) de 1976 a 1997
* René Pleven (UDSR - Démocrate-Chrétien) de 1948a 1976

## Els vicepresidents

* Michel Lesage (PS), 1 vicepresident encarregat de l'Educació i de la Ciutadania
* Yannick Botrel (PS), vicepresident encarregat de Finances i l'Administració General
* Félix Leyzour (PCF), vicepresident encarregat de Treballs i Infraestructures
* Charles Josselin (PS), vicepresident encarregat d'Afers Europeus
* Jean-Jacques Bizien (PS), vicepresident encarregat de Solidaritats
* Monique Le Clezio (PS), vicepresidente encarregate del Desenvolupament Econòmic, de Turisme i de la Recerca
* Jean Le Floc'h (PS), vicepresident encarregat de l'Agricultura i desenvolupament rural
* Jean Derian (PCF), vicepresident encarregat d'Esports i Lleure
* Christian Provost (PS), vicepresident encarregat de la Cultura i de la Joventut
* Pierrick Perrin (PS), vicepresident encarregat del Servei Públic Territorial
* Michel Brémont (PS), vicepresident encarregat de la Mar, dels Transports i la Seguretat Civil
* Paule Quéméré (PS), vicepresidente encarregate d'Habitatge i integració
* Denis Mer (PS), vicepresident encarregat de desenvolupament Local, i de l'Economia Social i Solidària
* Patrick Boullet (PS), vicepresident encarregat de la Cooperació Descentralitsada
* Loïc Raoult (PS), vicepresident encarregat de Desenvolupament Durable

## Els consellers generals

El Consell General de Costes del Nord comprèn 52 consellers generals escollits dels 52 cantons de les Costes del Nord.
| Grup | Nombre de consellers generals | President de Grup | Estatut |
| Grup de l'Oposició | 10 | Alain Cadec | Oposició |
| Grup Socialista i Relacionats | 37 | Christian Coail | Majoria |
| Grup Comunista i Relacionats | 4 | Gérard Le Caer | Majoria |
El Consell General compta amb un conseller no adscrit.

## Pressupost

El pressupost del Consell General per al 2007 era de 528,5 milions d'euros.

## Vegeu també

* Consell Regional de Bretanya
* Llista dels presidents dels Consells Generals de França
# Òpera Teatre de Saint Louis

L'Òpera Teatre de Saint Louis (OTSL) és una festival d'òpera que té lloc a Saint Louis, Missouri (Estats Units). Típicament conformada per quatre òperes, cantades totes en anglès, es presenten cada temporada que va des de finals de maig fins a finals de juny. Les representacions les acompanya l'Orquestra Simfònica de Saint Louis, que es divideix en dos grups, cobrint cadascun d'ells dues de les òperes, per temporada. Les representacions es duen a terme al Loretto-Hilton Center al campus de la Universitat de Webster. El 2005, l'OTSL va adoptar incorporar subtítols en anglès al teatre.

## Referències

* ↑ Hugh Canning «Strongly reigns over us». The Times, 03-07-2005 [Consulta: 21 setembre 2007]. Arxivat 2011-05-17 a Wayback Machine.
* ↑ Anthony Tommasini «No Supertitle Goes Here, and That’s a Good Thing». New York Times, 22-07-2007 [Consulta: 22 juliol 2007].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial de l'Òpera Teatre de Saint Louis
# Čremošné

Čremošné és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Žilina, al centre-nord del país. La primera menció escrita de la vila es remunta al 1340.

## Referències

* ↑ «Žilinský kraj (Slovakia): Districts, Towns and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 21 desembre 2021].
* ↑ webex.digital. «História | Čremošné | Oficiálne stránky obce» (en eslovac). Arxivat de l'original el 2021-12-21. [Consulta: 21 desembre 2021].
# Pacaner

El Pacaner (Carya illinoinensis) és un arbre de la mateixa família botànica que el noguer (Juglandaceae) originari del centre dels Estats Units.

## Descripció

Arbre monoic que pot superar els 30 metres d'alçada, caducifoli, fulles alternes i pinnades de fins a 70 cm de llarg. Flors de pol·linització anemòfila les masculines en forma d'ament de color verd les femenines en forma d'espiga. Els fruits es disposen en raïms i són oblongs de 6 cm de llarg i 3 cm d'ample.

## Conreu

Necessita prop de mil hores de fred (hores en què la temperatura ha estat per sota del llindar dels 7°C) per la qual cosa no pot conrear-se en climes tropicals. A l'hivern suporta temperatures per sota dels -20°C. No aguanta la secada, es fa en climes humits o en regadiu. Algunes varietats americanes són: Curtis, Frotscher, Moneymaker o Pabst. Arbre de creixement lent, tarda uns 10 anys a donar fruit però quan és adult pot donar 100 kg de nous. Viu molts anys.

## Usos

Les nous del pacaner s'anomenen pacanes (pacana en singular) i són comestibles (70% d'oli) i la fusta (pesant i dura) té molts usos en ebenisteria i com a combustible o fusta per fumar productes alimentaris.
L'oli de llavors del pacaner (en anglès: Cashew shell oil) és tòxic pels humans però hi ha estudis que indiquen que actua contra la càries dental. L'oli de pacaner es fa servir per al tractament de la fusta i contra l'atac dels tèrmits, a més es fa servir com additiu als líquids dels frens en automoció. També són utilitzades com a acompanyant a formatges com el rocafort.

## Referències

* ↑ «Institut d'Estudis Catalans». Arxivat de l'original el 2011-04-29. [Consulta: 1r maig 2011].
* ↑ Masaki Himejima, Isao Kubo «Cashew oil may conquer cavities». Journal of Agricultural and Food Chemistry, 39, 2-1991, pàg. 418–421. DOI: 10.1021/jf00002a039.
* ↑ Daniel J. McConville «Cardolite saga in a nutshell». Chemical Week, 29-10-1997.

## Enllaços externs

* Flora of North America: Carya illinoinensis
* Carya illinoinensis images at bioimages.vanderbilt.edu Arxivat 2006-08-28 a Wayback Machine.
* National Center for Home Food Preservation - Home Preservation of Pecans Arxivat 2005-04-02 a Wayback Machine.
# Ľudovít Ódor

Ľudovít Ódor (hongarès: Ódor Lajos) (Komárno, 2 de juliol de 1976) és un banquer, polític i economista eslovac, primer ministre de l'Eslovàquia interí des del 15 de maig de 2023. A més, és el vicepresident del Banc Nacional d'Eslovàquia.
És el primer cap de govern de l'Estat de la minoria hongaresa i també el primer d'un gabinet format per experts i tecnòcrates en la història d'Eslovàquia i va ser un dels introductors de l'euro al país.
Graduat en Matemàtiques i Gestió Empresarial a la Universitat Comenius de Bratislava, ha treballat com a analista al banc txecoslovac Československá obchodní banka i al Ministeri de Finances d'Eslovàquia, entre d'altres.

## Referències

* ↑ «Notable economist Odor to serve as Slovakia’s interim PM» (en anglès). TVP World, 16-05-2023. Arxivat de l'original el 15 de maig 2023. [Consulta: 16 maig 2023].
* 1 2 3 «Ludovit Odor, el experto financiero que dirigirá Eslovaquia hasta octubre» (en castellà). Swissinfo, 15-05-2023. [Consulta: 16 maig 2023].
# How to Steal 2 Million

How to Steal 2 Million (Com Robar 2 Milions) és una pel·lícula d'acció dramàtica de 2011, escrita i dirigida per Charlie Vundla, produïda per Karen E. Johnson, Jeremy Nathan, Mfundi Vundla i Michelle Wheatley i com a actors principals John Kani, Hlubi Mboya, Menzi Ngubane, Terry Pheto i Rapulana Seiphemo. La pel·lícula va rebre 11 nomenaments i va guanyar quatre premis als Premis de l'Acadèmia de Cinema Africà durant 2012, incloent els premis per Millor Fotografia, Millor Director, Millor Actriu secundària i Millor Consecució en l'Edició.

## Trama

Un lladre surt de presó després de cinc anys, per trobar que el seu soci, qui mai va ser enxampat, s'ha casat amb la seva xicota. Desesperat per diners, acorda ajudar que el seu soci robi al seu propi pare per valor de dos milions de Rand. Tanmateix el robatori va malament, i els plans secrets surten a la llum. Tal com la pressió els ve damunt, la tensió va construint un final sorprenent i explosiu.

## Repartiment

* John Kani
* Hlubi Mboya
* Menzi Ngubane
* Terry Pheto
* Rapulana Seiphemo

## Enllaços externs

* How to Steal 2 Million - Lloc web oficial

## Referències

* ↑ «South Africa takes nine Africa Movie Academy Awards». Times LIVE [Johannesburg, South Africa], 23-04-2012 [Consulta: 23 abril 2012].
* ↑ «How 2 Steal 2 Million wins four prizes at the African Movie Academy Awards». Screen Daily [Kent, England], 23-04-2012 [Consulta: 23 abril 2012].
* ↑ «How to Steal 2 Million». [Consulta: 23 abril 2012].
# "The Spaghetti Incident?"

"The Spaghetti Incident?" és el cinquè àlbum de la banda estatunidenca de hard rock Guns N' Roses, editat el 23 de novembre de 1993.
És un disc especial, ja que es tracta només de versions de temes d'altres grups, principalment de punk rock i hard rock de finals de la dècada del 1970 i començaments de la dècada del 1980, amb l'excepció del tema que obre el disc, «Since I Don't Have You», gravat originàriament per The Skyliners el 1958. El març de 2018, se n'havien venut 6.100.000 còpies arreu del món.

## Curiositats

«Look at Your Game, Girl» és un tema ocult; comença als 2:17 minuts després de finalitzar «I Don't Care About You».

## Llista de cançons

| Número | Títol | Autor(s) | Artista original | Durada |
| 1 | «Since I Don't Have You» | Joseph Rock, James Beaumont | The Skyliners | 4:20 |
| 2 | «New Rose» | Brian James | The Damned | 2:38 |
| 3 | «Down on the Farm» | Alvin Gibbs, Charlie Harper, Nicholas Garrett | U.K. Subs | 3:29 |
| 4 | «Human Being» | Johnny Thunders, David Johansen | New York Dolls | 6:48 |
| 5 | «Raw Power» | Iggy Pop, James Williamson | The Stooges | 3:12 |
| 6 | «Ain't It Fun» | Cheetah Chrome, Peter Laughner | Dead Boys | 5:06 |
| 7 | «Buick Mackane (Big Dumb Sex)» | Marc Bolan / Chris Cornell | T. Rex / Soundgarden | 2:40 |
| 8 | «Hair of the Dog» | Dan McCafferty, Pete Agnew, Manny Charlton, Darrell Sweet | Nazareth | 3:55 |
| 9 | «Attitude» | Glenn Danzig | The Misfits | 1:27 |
| 10 | «Black Leather» | Steve Jones, Paul Cook | The Professionals | 4:09 |
| 11 | «You Can't Put Your Arms Around a Memory» | Johnny Thunders | Johnny Thunders | 3:35 |
| 12 | «I Don't Care About You» | Lee Ving | Fear | 4:51 |
| 13 | «Look at Your Game, Girl» | Charles Manson | Charles Manson | 2:34 |

## Membres

* Axl Rose: veu, teclats i mirlitó.
* Slash: guitarra solista, guitarra rítmica, veu, segona veu.
* Gilby Clarke: guitarra rítmica
* Duff McKagan: baix, veu, segona veu, guitarra acústica, bateria.
* Matt Sorum: bateria, percussions, segona veu.
* Dizzy Reed: teclats, piano, segona veu.

### Col·laboracions

* Michael Monroe – veu a «Ain't It Fun»
* Mike Staggs – guitarra addicional a «Ain't It Fun»
* Mike Fasano – percussió a «Hair of the Dog»
* Richard Duguay – guitarres solista i rítmica a «You Can't Put Your Arms Around a Memory»
* Eddie Huletz – segona veu a «You Can't Put Your Arms Around a Memory»
* Blake Stanton – segona veu a «I Don't Care About You»
* Eric Mills – segona veu a «I Don't Care About You»
* Rikki Rachtman – segona veu a «I Don't Care About You»
* Stuart Bailey – segona veu a «I Don't Care About You»

## Referències

* ↑ Moskowitz, David V. The 100 Greatest Bands of All Time: A Guide to the Legends Who Rocked the World (en anglès). ABC-CLIO, 2015, p. 296. ISBN 1440803404.
* ↑ Abbott, Jim «Here's what's new in the record racks:Guns N' Roses». Orlando Sentinel, 26-11-1993 [Consulta: 21 juny 2013]. Arxivat 2013-06-24 at Archive.is «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-06-27. [Consulta: 24 juliol 2018].
* ↑ GNR chartmasters
* ↑ «It's No Illusion: Guns N' Roses Does Charles Manson» (en anglès). , 21-11-1993 [Consulta: 7 maig 2015].
# Josep Vila i Sans

Josep Vila Sans (Tagamanent, 2 de febrer de 1918 - 12 de setembre de 2002) fou un empresari picapedrer i batlle de Tagamanent en el decurs de la primera i segona legislatures de la democràcia (1979-1983 i 1983-1987).
Fill d'una família de pagès originària del mas de can Pere Torn del Serrat de Tagamanent, va ser el primer de nou germans nascut al mas de La Casa Nova, vora l'antiga carretera de Ribes a Santa Eugènia del Congost, municipi de Tagamanent.
De molt jove començà a treballar d'aprenent de picapedrer a les pedreres de Folgueroles i Tagamanent amb el seu pare en Jacint Vila, que era gran mestre picapedrer. Feien voravies, llambordes i lloses de pedra vermella a mà.
L'any 1937 va anar a lluitar al front de guerra al bàndol republicà, un cop finalitzada la contesa bèl·lica va ser internat al camp de concentració de Villagodio, (Medina de Rio Seco-Valladolid), força temps. Després, com tants catalans republicans represaliats, fou obligat a fer el servei militar a la Corunya, perdent vuit anys de joventut lluny de la Família i de la seva estimada Pàtria Catalana.
Quan tornà a Tagamanent el seu pare en Jacint i l'oncle Jaume estaven empresonats, i la seva família vivia en unes condicions extremadament penoses. Tornà a treballar de picapedrer, primerament en la reconstrucció del pont de ca l'Andreu del Figueró, esfondrat durant la guerra, i també va fer de paleta (ofici) i de constructor molt de temps. En el decurs dels anys va assolir una gran anomenada en el ram de la pedra natural al nostre país. Va constituir una empresa que va arribar a tenir més de quaranta treballadors, amb pedreres a Tagamanent i Folgueroles, on produïa lloses i peces per a la construcció. Entre altres, va realitzar les obres de reconstrucció i consolidació de l'Església de Santa Maria (Tagamanent) del Turó. A finals dels anys 1980 es retirà de la feina per motius de salut.
Els anys 60 s'enamorà de na Rosa Guillot, quan ella pujava algun cap de setmana a La Casa Nova a hostatjar-s'hi, a finals dels 60 tingueren un fill, van viure plegats a La Casa Nova d'ençà l'any 1988.
Fou el primer alcalde de Tagamanent de la democràcia, encapçalant la candidatura de CDC (Convergència Democràtica de Catalunya) com a independent, fins que l'any 1987 deixà definitivament l'activitat a l'Ajuntament a causa de la seva malaltia. Va ser un gran lluitador i un defensor de les Llibertats de la nació Catalana.

## Referències

* ↑ Arxiu Família Vila-Torn de Tagamanent, Fons documental notarial, eclesiàstic i de feines del camp. Arxiu Nacional de Catalunya, 1599-2012
* ↑ Fons documental i fotogràfic "Arxiu Josep Vila i Sans", 1919-2012, p. secció Guerra Civil.
* ↑ Alcaldes i Alcaldesses del Vallès Oriental, 1901-2012.
# Primer setge d'Alacant de 1706

El Setge d'Alacant fou un dels episodis de la Guerra de Successió Espanyola, en la qual els aliats van assetjar Alacant l'estiu de 1706.
L'agost del 1705 l'arxiduc embarca a Lisboa en direcció al Mediterrani. S'atura a Altea on és proclamat rei i la revolta valenciana dels maulets s'expandeix liderada per Joan Baptista Basset. Mentrestant, encoratjats constantment pel príncep Jordi de Darmstadt, escamots armats barren el pas als borbònics a la plana de Vic i en la Batalla de Montjuïc capturen la fortalesa, que seria fortificada i usada per bombardejar la ciutat de Barcelona, que envoltada de les tropes aliades va capitular el 9 d'octubre de 1705, de manera que el 22 d'octubre entra a Barcelona l'Arxiduc Carles, que el 7 de novembre de 1705 jura les constitucions catalanes, nomenat Carles III. A final d'any, l'arxiduc ja controla la major part de Catalunya i el Regne de València
A principi de 1706, Alacant era l'única ciutat del Regne de València en mans borbòniques, i la seva ocupació era d'importància estratègica, doncs el seu port tenia bones defenses i estava situat en bona posició per abastir l'exèrcit que havia d'ocupar Madrid.
La intervenció de Luis Belluga y Moncada va evitar l'ocupació austriacista de la ciutat. Després del fracàs del setge d'Alacant, el mateix gener de 1706, Jaume Rosell de Rocamora i Ruíz, marquès de Rafal, va recuperar Sant Joan d'Alacant, Busot, Mutxamel, el Palamó, Agost, Montfort i Novelda.

## Referències

* ↑ Giménez López, Enrique. «El municipio borbónico» (en castellà).
# Badia Repulse

Repulse Bay :
| Xinès: | Xinès: | 淺水灣 |
| Mandarí |
| Mandarí | Pinyin: | qiánshuìwan |
| Cantonès |
| Cantonès | Jyutping: | Cin² Seoi² Waan¹ |
| | Yale: | Chin Seui Waan |
| Hakka | Pinyim: | Cien$^3$ Sui$^3$ Van¹ |
| Significat literal: | Significat literal: | Shallow Water Bay |
Badia Repulse, Repulse Bay, és una badia en la part meridional de l''illa de Hong Kong, Hong Kong.

## Geografia

Badia Repulse Bay està situada al sud de l'Illa de Hong Kong Island, a l'est de Deep Water Bay i a l'oest de Middle Bay i South Bay. Middle Island, Hong Kong està entre Badia Repulse i la Badia Deep Water.

## Història

Els orígens del nom anglès d'aquesta badia són extremadament obscurs. Tanmateix n'hi ha diversos relats una d'elles parla dels estralls, el 1841, dels pirates en els vaixells mercants Aquests pirates van ser expulsats (repulse) per la Royal Navy, d'aquí el nom. També podria ser pel vaixell HMS Repulse
A la dècada de 1910, Repulse Bay va ser una platja i el 1920 s'hi va fer un hotel Repulse Bay Hotel. Durant la batalla de Hong Kong en la Segona Guerra Mundial, Repulse Bay va ser un lloc estratègic.
Fins a principi de la dècada de 1960, els edificis residencials es van restringir força. Se n'hi van fer de luxe.

## Enllaços externs

* Plantilla:Commons category-inline
Plantilla:Gazetted beaches in Hong Kong