OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# RV del Taure

RV del Taure (RV Tauri) és un estel variable a la constel·lació del Taure. És l'estel prototípic d'un tipus de variables que porten el seu nom, les variables RV Tauri.

## Història

La variabilitat de RV Tauri va ser descoberta en 1905 per Lydia Ceraski. Posteriors estudis fotomètrics van posar de manifest que la seva corba de llum mostrava evidències d'irregularitat. No obstant això, es va detectar certa semblança amb la de les cefeides; actualment se sap que tant les variables RV Tauri com les cefeides són estels polsants.
No obstant això, no seria fins al 1926 quan les variables RV Tauri van ser considerades una classe de variables diferent.

## Característiques

RV del Taure és una supergeganta groga de tipus espectral G2 amb una massa aproximada de 6,5 masses solars. Durant el seu període de 78,7 dies, la seva lluentor varia des de magnitud +9,8 a +13,3. La variació de lluminositat va acompanyada d'un canvi en el tipus espectral, des de G2 (groc) en màxima lluentor fins a M2 (vermell) quan la lluentor és mínima. A més del període fonamental, RV Tauri mostra variacions en una escala de temps més àmplia, propiciant que la seva lluminositat mitjana vaja canviant al llarg d'un període aproximat de 1.100 dies.
Hom pensa que, gairebé amb certesa, les variables RV Tauri són estels post-branca asimptòtica geganta (RAG) que estan en les etapes de finals de la seva vida, just abans de l'expulsió de les seves capes per formar una nebulosa planetària i la contracció del seu nucli que dona lloc a una nana blanca. Així mateix, hom pensa que probablement les variables RV Tauri són estels binaris.
Inicialment hom va pensar que RV del Taure estava a uns 1.607 parsecs (5240 anys llum) del sistema solar —assumint una magnitud absoluta de -3,65—; atès que l'estel s'hi troba envoltat per un disc circumestel·lar, s'ha revisat la seva distància fins als 2.170 parsecs (7.100 anys llum) aproximadament.

## Referències

* ↑ «The Henry Draper Extension Charts: A catalogue of accurate positions, proper motions, magnitudes and spectral types of 86933 stars». Astronomy and Astrophysics, 1995.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ «Vitesses radiales. Catalogue WEB: Wilson Evans Batten. Radial velocities: The Wilson-Evans-Batten catalogue». Astronomy and Astrophysics, 12-1995, pàg. 269–280.
* ↑ «RV Tauri» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 20 maig 2021].
* 1 2 3 RV Tauri (AAVSO)
* 1 2 de Ruyter, S.; van Winckel, H.; Dominik, C.; Waters, L. B. F. M. & Dejonghe, H. «Strong dust processing in circumstellar discs around 6 RV Tauri stars. Are dusty RV Tauri stars all binaries?». SAO/NASA ADS Astronomy Abstract Service. pp. 161-166.
* ↑ Straižys; Meishtas, E. «Interstellar Reddening of the Star RV-Tau and its Distance». Centre de Données astronomiques de Strasbourg. Bibcode: 1981SvA....25..206S.
# Valentina Kozlóvskaia

Valentina Iàkovlevna Kozlóvskaia (en rus: Валенти́на Я́ковлевна Козло́вская; Iessentukí, 18 d'abril de 1938), és una jugadora d'escacs russa, que té el títol de Gran Mestre Femení (WGM) des de 1976. És també bioquímica de professió, i fou muller del Gran Mestre Ígor Bondarevski.
A la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2131 punts, cosa que en feia la jugadora número 911 (en actiu) de Rússia.

## Resultats destacats en competició

El 1965 va guanyar el Campionat femení de l'URSS. El 1967 fou 2a al Torneig de Candidates. El mateix any fou 2a, rere Nona Gaprindaixvili al torneig internacional femení de Kíev. Va guanyar una medalla d'or a l'Olimpíada d'escacs de l'Havana de 1966.
El 1996 guanyà el Campionat del món sènior femení.
El 2014, a Porto es proclamà Campiona d'Europa sènior en la categoria de + de 65 anys.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Valentina Kozlóvskaia» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 11 novembre 2011].
* ↑ «Fitxa de Valentina Kozlóvskaia» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ «Women's Chess Olympiads Soviet Union, Individual Record» (en anglès). OlimpBase. [Consulta: 11 novembre 2011].
* ↑ Weeks, Mark. «Historial de guanyadors del Campionat del món sènior» (en anglès). mark-weeks.com. [Consulta: 10 novembre 2011].
# Manel Martínez i Rodríguez

Manel Martínez i Rodríguez (Saragossa, 31 de juliol de 1960) és un físic, investigador i professor de recerca especialitzat en el camp de la física experimental de partícules i astropartícules. Va ser el líder del projecte internacional del Telescopi MAGIC (Major Atmospheric Gamma-ray Imaging Cherenkov) situat a l'Observatori del Roque de los Muchachos a La Palma (Illes Canàries).
Manel Martínez és Professor d'Investigació a l'Institut de Física d'Altes Energies (IFAE), de la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB). Ha encapçalat la comunitat d'astronomia de raigs gamma de molt alta energia a nivell estatal, i va co-liderar el projecte internacional de telescopis per a la detecció de raigs gamma còsmics Cherenkov Telescope Array (CTA), sent fins a l'actualitat president del comitè directiu del projecte del LST (Large Size Telescopes).
Anteriorment va treballar en diferents experiments com el Mark-J al col·lisionador e+ e- PETRA al Deutsches Elektronen-Synchrotron (DESY) d'Hamburg (Alemanya), l'experiment ALEPH al col·lisionador e + e- LEP al CERN a Ginebra (Suïssa), i el Dark Energy Survey (DES) al Cerro Tololo (Xile).
Actualment participa en la construcció d'un computador quàntic a Barcelona.

## Premis

El seu treball ha rebut diversos premis traduïts en finançament i subvencions per a la investigació entre els quals destaca el programa Severo Ochoa, amb el que fou guardonat l'IFAE com a centre d'excel·lència i del qual n'és el Director Científic.
* 2012: Guardó Severo Ochoa.
* 2016: Guardó Severo Ochoa.
* 2019: Premio Tecnología Siglo XXI 2019 en Hito Tecnológico.

## Referències

* ↑ 324cat. «Inauguraran divendres a La Palma MAGIC, el telescopi de raigs gamma més gran del món», 08-10-2003. [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ «Astronomia de raigs gamma d'alta energia amb el telescopi MAGIC», 2n semestre 2000.
* ↑ «El Roque pone la primera piedra para potenciar su capacidad en la exploración del universo más violento y extremo» (en castellà). Eldiario.es, 09-10-2015. [Consulta: 14 juliol 2019].
* ↑ Barcelona, UAB-Universitat Autònoma de. «Els telescopis MAGIC troben l'origen d'un neutrí còsmic». [Consulta: 14 juliol 2019].
* ↑ «CTA: Laying the first stone of the prototype Large Size Telescope» (en anglès), 14-10-2015.
* ↑ «Entrevista a Ramon Miquel, Manel Martínez i Martine Bosman» (en castellà). RTVE, 08-12-2015.
* ↑ «El Cherenkov será uno de los telescopios más importantes» (en castellà). Canarias7, 09-10-2015.
* ↑ «El Dark Energy Survey publica la mesura més precisa de l'estructura de la matèria fosca a l'univers». IFAE, 03-08-2017. Arxivat de l'original el 2019-07-14. [Consulta: 14 juliol 2019].
* ↑ «Entrevista de Josep Cuní amb Manel Martínez, José Ignacio Latorre i Mariona Badenas-Agustí. Supercomputador i astrofísica». Cadena SER, 14-06-2019.
* ↑ «Entrevista a Manel Martínez sobre el programa Severo Ochoa». 100xciencia Communicating Frontier Science, 01-10-2015.
* ↑ «Premio Tecnología Siglo XXI 2019 TELESCOPIO LST-1». El Suplemento.
# Torre dels Moros (Llagostera)

La torre dels Moros és un jaciment arqueològic al veïnat de Panedes de Llagostera. Tot i el seu nom, són les restes d'unes termes tardoromanes que van servir fins a l'alta edat mitjana. Feien part d'una vil·la romana encara no identificada.
L'any 2003 s'hi va realitzar una primera intervenció arqueològica. Els treballs consistiren en la neteja del sotabosc i del nivell superficial què descobrí una construcció quadrangular de 35 metres quadrats, ben delimitada per murs de pedres lligades amb morter de calç i subdividida en tres àmbits. El 2005 es van recuperar alguns fragments de materials ceràmics situats en època tardoromana i baixmedieval. Els murs de l'estructura estan elaborats per fileres regulars de pedres sense desbastar, de mida mitjana i lligades amb morter de calç.
El 2009, l'ajuntament va efectuar treballs per tal de preservar les restes i fer-les visitables, que van consistir bàsicament en la consolidació de les estructures existents, respectant al màxim els materials originals i el seu sistema constructiu.

## Referències

* ↑ Mallorquí, Elvis. «Els termes de Llagostera». A: Història de LLagostera : les claus del passat. Llagostera: Ajuntament de Llagostera, 2010, p. 102. ISBN 978-84-937089-4-8.
* 1 2 «Torre dels Moros». Invarquit, Patrimoni Gencat. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 març 2020].
* ↑ Signinum. «La Torre dels Moros, de Llagostera». Signinum. [Consulta: 28 març 2020].

## Bibliografia

* Masvidal i Fernández, Cristina. La Torre dels moros : el veïnat de Panedes de Llagostera entre els segles iii-xiii (pdf). Llagostera: Ajuntament de Llagostera, 2008, p. 100 (núm 3 de Col·lecció Beca Esteva Fa Tolsanas). ISBN 978-84-922266-8-9. OCLC 804119448.
# Vladímir Potkin

Vladímir Aleksèievitx Potkin (en rus: Владимир Алексеевич Поткин), (Erevan, 28 de juny de 1982), és un jugador d'escacs rus, que té el títol de Gran Mestre des de 2001. Fou Campió d'Europa absout el 2011, i és un dels segons de Levon Aronian, un dels millors jugadors del món.
A la llista d'Elo de la FIDE del desembre de 2021, hi tenia un Elo de 2571 punts, cosa que en feia el jugador número 49 (en actiu) de Rússia, i el 333è millor jugador al rànquing mundial. El seu màxim Elo va ser de 2684 punts, a la llista de novembre de 2011 (posició 62 al rànquing mundial).

## Resultats destacats en competició

Fou 2n a Kíev el 2001, i 1r al torneig "Internet KO" de Dos Hermanas el 2003. El 2007 empatà als llocs 1r-9è al Memorial Aratovski, a Saràtov. El 2009, fou 2n al Memorial Capablanca a l'Havana.
L'abril de 2011 va vèncer a la 12a edició del Campionat d'Europa absolut, celebrat a Aix-les-Bains; vencé per desempat, després d'empatar al primer lloc, amb 8½/11 punts, amb Radosław Wojtaszek, Judit Polgar, i Oleksandr Moissèienko.
Entre l'agost i el setembre de 2011 participà en la Copa del món de 2011, a Khanti-Mansisk, un torneig del cicle classificatori pel Campionat del món de 2013, i hi va tenir una bona actuació. Avançà fins a la quarta ronda, quan fou eliminat per Aleksandr Grisxuk (1½-2½).
El setembre de 2013 empatà al segon lloc amb Jorge Cori, Jan Gustafsson i Burak Firat al XVI Obert d'escacs de Sants, Hostafrancs i la Bordeta, amb una puntuació de 8 sobre 10, en un torneig on hi havia 23 GMs i 28 MIs (el campió fou Baskaran Adhiban).

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Vladímir Potkin» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 1r maig 2011].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Rússia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 27 desembre 2021].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Vladímir Potkin «benoni.de». Arxivat de l'original el 2013-12-30. [Consulta: 25 novembre 2011]. (alemany)
* ↑ «Dades de torneigs d'octubre 2007: Aratovsky Memorial 2007 open». FIDE. [Consulta: 3 abril 2011].
* ↑ «Vladimir Potkin Becomes European Champion» (en anglès). Chessdom. Arxivat de l'original el 2011-04-09. [Consulta: 7 novembre 2011].
* ↑ FIDE has announced qualifiers for the World Cup 2011, Chessbase, 15 de juliol de 2011 (en anglès). Consultat el dia 26 de novembre de 2011 (anglès)
* ↑ «FIDE World Cup 2011» (en anglès). chess.com, 27-08-2011. [Consulta: 26 novembre 2011].
* ↑ «Resultats de la Copa del món de 2011» (en anglès). ugrasport.com. Arxivat de l'original el 2011-11-22. [Consulta: 26 novembre 2011].
* ↑ «Adhiban wins Barcelona Sants Open» (en anglès). chessvibes.com, 02-09-2013. Arxivat de l'original el 2014-02-05. [Consulta: 1r març 2014].

## Enllaços externs

* Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Vladímir Potkin «benoni.de». Arxivat de l'original el 2013-12-30. [Consulta: 1r maig 2011]. (alemany)
# Jacob Bernstein

Jacob Bernstein (nascut el 24 de febrer de 1885 i mort el 21 de desembre de 1959) va ser un mestre d'escacs jueu estatunidenc.
Nascut en una família jueva a Kaunas, Lituània, va viure a Nova York. Va guanyar tres campionats d'escacs de l'estat de Nova York consecutius (1920-1922), i va compartir el primer lloc amb Herman Steiner el 1929, però va perdre un desempat contra ell.
També va empatar als llocs 8è-9è a Nova York 1913 (torneig Rice, guanyat per José Raúl Capablanca), va empatar als llocs 5è-6è a Nova York 1915 (va guanyar Capablanca), va empatar als llocs 7è-8è a Nova York 1916 (Torneig Rice, va guanyar Capablanca), i va perdre un matx contra Abraham Kupchik (1,5 : 3,5) a Nova York 1916.
Després de la Primera Guerra Mundial, va empatar als llocs 3è-6è a Nova York 1922 (el campió fou Edward Lasker), va ocupar el 13è lloc a Carlsbad (Karlovy Vary) 1923 i va empatar als llocs 7è-10è a Pasadena 1932 (el campió fou Aleksandr Alekhin). Es va casar amb l'actriu d'escenari ídix Nellie Casman el 1948 i va viure a la ciutat de Nova York. Van estar casats fins a la seva mort el 1959.

## Referències

* ↑ Edward Winter, Chess Notes 10321, cites Lietuvos žinios, 1 maig 1923
* ↑ «New York State Chess Champions 1878–1972». Monmouth.com. Arxivat de l'original el 2008-05-17. [Consulta: 11 novembre 2011].
* ↑ The Web Novice. «California Chess Reminiscences». Chessdryad.com. [Consulta: 11 novembre 2011].
* ↑ «New York Rice 1913». Xoomer.alice.it. [Consulta: 11 novembre 2011].
* ↑ «The Frank James Marshall Electronic Archive and Museum: Tournament and Match Record». Rci.rutgers.edu. Arxivat de l'original el 2008-07-04. [Consulta: 11 novembre 2011].
* ↑ «New York, Torneo Rice 1916». Xoomer.alice.it. Arxivat de l'original el 2020-08-05. [Consulta: 11 novembre 2011].
* ↑ «Welcome to the Chessmetrics site». Chessmetrics.com. Arxivat de l'original el 14 abril 2006. [Consulta: 11 novembre 2011].
* ↑ «Samuel Reshevsky – szachowe cudowne dziecko». Astercity.net. Arxivat de l'original el 2011-09-28. [Consulta: 11 novembre 2011].
* ↑ «Chess Notes by Edward Winter». Chesshistory.com. [Consulta: 11 novembre 2011].
* ↑ The Web Novice. «American Chess Bulletin». Chessdryad.com. [Consulta: 11 novembre 2011].

## Enllaços externs

* Jacob Bernstein a Chess Tempo
* Jacob Bernstein a Red Hot Pawn
* Fotografia del Torneig de Nova York el 1915. Bernstein és el segon per la dreta, jugant contra Marshall
# Geurt Gijssen

Geurt Gijssen (nascut el 15 d'agost de 1934) és un àrbitre internacional d'escacs neerlandès (1979), membre honorari de la FIDE (2013).

## Biografia

Geurt Gijssen va néixer a Alemanya, on el seu pare treballava per a una empresa de tabac, però després de la Segona Guerra Mundial la família va tornar als Països Baixos. Viu a Nimega des de 1952, on va treballar com a professor de matemàtiques en una escola secundària fins que es va jubilar el 1983.
Geurt Gijssen és conegut com a àrbitre de torneigs d'escacs. Ha estat àrbitre principal de diverses Olimpíades d'escacs (1998, 2000, 2002, 2006), així com de diversos torneigs i matxs per títols del Campionat del món d'escacs:
* Garri Kaspàrov - Anatoli Kàrpov (1987, 1990),
* Anatoli Kàrpov - Gata Kamsky (1996),
* Anatoli Kàrpov - Viswanathan Anand (1998),
* Campionat del Món d'escacs de la FIDE (1999),
* Vladímir Kràmnik – Vesselín Topàlov (2006).
El 2013 es va convertir en membre d'honor de la FIDE i el 2019 va rebre el Peó d'Or al millor àrbitre europeu d'escacs de la Unió Europea d'Escacs.

## Referències

* ↑ FIDE Honorary Members
* ↑ 1st GOLDEN PAWN AWARD CEREMONY
# Sébastien Lifshitz

Sébastien Lifshitz (París, 21 de gener de 1968) és un guionista i director de cinema francès.
Entre 1987 i 1992 va estudiar Història de l'Art en la École du Louvre i en La Sorbona. Després va assistir al Centre Pompidou per a ser realitzador. És professor de l'escola La Fémis (École Nationale Supérieure des Métiers de l'Image et du Son), escola d'imatge i so de França.
Obertament gai, la seva filmografia se centra en temàtiques LGBT. En el 1998, després d'haver dirigit el curtmetratge "Les corps ouverts", li va ser atorgat el Premi Jean Vigo que anualment es lliura al director francès que més s'ha distingit pel seu esperit independent i originalitat estilística.
El 2000 va dirigir Presque rien, la història d'amor d'un jove parella gai, composta per Mathieu (Jérémie Elkaim) i Cèdric (Stéphane Rideau).
En 2001 el seu documental La traversée va ser seleccionat en la categoria Quinzaine des Réalisateurs del Festival Internacional de Cinema de Canes.
En 2004 dirigeix la pel·lícula Wild Side que conta la història d'una prostituta transsexual, un chapero magrebí i un desertor rus de la guerra de Txetxènia, amb la qual va guanyar el Teddy Award en el Festival de Berlín i el premi del Festival de cinema LGBT de Milà.

## Filmografia

* Il faut que je l'aime, 1994, director i guionista
* Les Corps ouverts, 1997, director, guionista i actor
* Les Terres froides, 1999, directory y actor
* Presque rien, 2000, director y guionista
* La Traversée, 2001, documental, director
* Wild Side, 2004, director i guionista
* Les Invisibles, 2012, documental, director
* Les vies de Thérèse, 2016, director

## Premios y distinciones
### Festival Internacional de Cinema de Canes

| Any | Categoria | Pel·lícula | Resultat |
| 2016 | Queer Palm | Les vies de Thérèse | Guanyador |

### Fire!! Mostra Internacional de Cinema Gai i Lesbià (2013)

    Premi al millor documental

## Referències

* ↑ «Les Corps ouverts». centrepompidou.fr..
* ↑ «Identities 2017 | Queer Film Festival». identities.at. Arxivat de l'original el 2019-02-25. [Consulta: 28 febrer 2022]..
* ↑ John Hopewell. «Cannes: Naomi Kawase Jury Awards 'Anna' Cinefondation First Prize». Variety, 20-05-2016. [Consulta: 21 maig 2016].
* ↑ Guanyadors de l'edició de 2013 al web de Lambda

## Bibliografia

* Rees-Robertsn, N. French Queer Cinema (2008).
* Reeser, T. "Representing gay male domesticity in French film of the late 1990s," In Queer Cinema in Europe (2008).
* Reeser, T. "Transsexuality and the Disruption of Time in Sebastien Lifshitz's Wild Side," in Studies in French Cinema (2007).
# Tennis als Jocs Olímpics d'estiu de 1912 - Individual femení interior

La competició individual femenina interior va ser una de les vuit proves del programa de tennis als Jocs Olímpics d'Estocolm de 1912. La competició es disputà entre el 6 i l'11 de maig de 1912, amb la participació de només 8 tennistes de 3 nacions.

## Classificació

| Posició | Nom | País |
| | Edith Hannam | Regne Unit |
| | Thora Castenschiold | Dinamarca |
| | Mabel Parton | Regne Unit |
| 4 | Sigrid Fick | Suècia |
| 5 | Edith Arnheim | Suècia |
| 5 | Margareta Cederschiöld | Suècia |
| 5 | Annie Holmström | Suècia |
| 5 | Francis Aitchison | Regne Unit |

## Quadre

| Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Quarts de final | Semifinals | Semifinals | Semifinals | Final | Final | Final | Final |
| Edith Hannam | 7 | 6 | |
| Edith Arnheim | 5 | 1 | |
| Edith Arnheim | 5 | 1 | | Edith Hannam | 7 | 6 |
| | | | | Mabel Parton | 5 | 2 |
| Mabel Parton | 6 | 6 | | Mabel Parton | 5 | 2 |
| Margareta Cederschiöld | 0 | 1 | | | | |
| | | | | | | | Edith Hannam | 6 | 6 | |
| | | | | | | | Thora Castenschiold | 4 | 3 | |
| Sigrid Fick | 6 | 6 | | | | |
| Annie Holmström | 1 | 1 | | | | |
| Annie Holmström | 1 | 1 | | Sigrid Fick | 4 | 4 |
| | | | | Thora Castenschiold | 6 | 6 | Final de consolació | Final de consolació | Final de consolació | Final de consolació | Final de consolació |
| Thora Castenschiold | 2 | 6 | 6 | Thora Castenschiold | 6 | 6 | Final de consolació | Final de consolació | Final de consolació | Final de consolació | Final de consolació |
| Helen Aitchison | 6 | 2 | 1 | | | | Mabel Parton | 6 | 6 | |
| | | | | | | | Sigrid Fick | 3 | 3 | |

## Bibliografia

* Bergvall, Erik (ed.) (1913). a Adams-Ray, Edward (trans.).: The Official Report of the Olympic Games of Stockholm 1912. Stockholm: Wahlström & Widstrand

## Enllaços externs

* Quadre individual femení Arxivat 2016-07-12 a Wayback Machine. a ITF (anglès)
# Joan del Castillo

Juan del Castillo Rodríguez (Belmonte, Conca, 14 de setembre de 1595 – Paraguai, 17 de novembre de 1628) va ser un missioner catòlic que morí màrtir a Sud-amèrica. El 1988 va ser canonitzat per l'església catòlica.

## Biografia

De família noble, fou el fill gran de deu germans. Els seus pares van ser Alonso del Castillo, que fou regidor de Belmonte, i María Rodriguez, un matrimoni distingit per la seva honradesa. Va ser educat al col·legi jesuïta de Belmonte i després a la universitat d'Alcalá de Henares, on va estudiar Dret. Va ingressar a la Companyia de Jesús el 1614. Va conèixer el pare Juan Viana, que li transmeté l'entusiasme per les missions d'Amèrica, on va anar com a missioner.
Va arribar a Buenos Aires el 15 de febrer de 1617, amb 37 companys més. Hi continuà els estudis i marxà a Xile, on fou ordenat sacerdot el 1625. Missioner al Paraguai i el sud de Brasil, va treballar a la reducció de San Nicolás de Paratiní, a l'actual estat de Rio Grande do Sul de Brasil, fent-se conegut per la seva vida austera i la simpatia que tenia amb tothom. El 14 d'agost de 1628 arriba a prop del riu Ijuhí, on hi funda una nova reducció a la qual dona el nom de la festa del dia: Nuestra Señora de la Asunción de Ijuhí, que esdevindrà la ciutat d'Asunción (Paraguai).
Va morir el 17 de novembre de l'any 1628 a mans dels nadius, moguts pel cacic Ñezú que segons explica la llegenda li tenia enveja pels molts seguidors que tenia. Va ser lligat a uns cavalls i arrossegat per terra, colpejat i assagetat fins a la mort.

## Veneració

A la col·legiata de Belmonte es conserva, segons la tradició, terra portada del lloc on va morir, on es diu que hi ha senyals de sang, i trossos de les cordes amb què va ser lligat.
Fou beatificat per Pius XI el 28 de gener de 1934, i canonitzat pel Papa Joan Pau II el 16 de maig de 1988, amb els també sants Roque González i Alonso Rodríguez Olmedo, que havien mort amb ell. El seu santuari és a Caibaté a Rio Grande do Sul (Brasil).

## Referències

* ↑ «Martyrs of Paraguay (STS. Roque Gonzalez, Juan Castillo, Alonso Rodriguez) | Saints Resource».
* ↑ Cabrera Molino, David. Els màrtirs del Paraguai : una vida entregada. Primera edició. Barcelona: Centre de Pastoral Litúrgica, setembre 2024, p. 21 (Sants i Santes ; 301). ISBN 9788491656456.
* ↑ FATAS CABEZA G. (ed.), "Gran enciclopedia de Espana", c. 5, Camino - Cataluna, Encyclopedia of Espana, S.A., 1992, p. 2419
* ↑ TYLENDA JN, op cit ., p. 391
* ↑ STORNi HSI, Catalogo de los jesuitas de la Provincia del Paraguay (Cuenca del Plata) 1585 - 1768, Rome, Institutum Historicum SI, 1980, p.59.
* ↑ TYLENDA JN, op cit ., p. 391
* ↑ STORNI H. S.I., op. cit. , p. 59
* ↑ «Santos do Brasil». [Consulta: 21 agost 2018].
* ↑ «16 de maig de 1988, Canonización de los beatos Roque González de Santa Cruz, Alfonso Rodríguez y Juan del Castillo en Campo "Ñu Guazú" de Asunción (Paraguay) | Juan Pablo II». [Consulta: 22 agost 2018].
# Jiang Wenwen (ciclista)

    En aquest nom xinès, el cognom és Jiang.
Jiang Wenwen (en xinès: 姜吻吻, en pinyin: Wenwen Jiang, 23 de novembre de 1986) és una ciclista xinesa, especialista en el ciclisme en pista. Ha participat en els Jocs Olímpics de Londres de 2012.

## Palmarès en pista

* 2010
** Campiona d'Àsia en Persecució per equips (amb Jiang Fan i Liang Jing)
* 2011
** Campiona d'Àsia en Persecució per equips (amb Jiang Fan i Liang Jing)
* 2012
** Campiona d'Àsia en Persecució per equips (amb Jiang Fan i Liang Jing)
* 2014
** Medalla d'or als Jocs Asiàtics en Persecució per equips (amb Jing Yali, Huang Dongyan i Huang Dongyan)
** Campiona d'Àsia en Persecució per equips (amb Jing Yali, Huang Dongyan i Huang Dongyan)
* 2015
** Campiona d'Àsia en Persecució per equips (amb Jing Yali, Huang Dongyan i Huang Dongyan)

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a procyclingstats.com