OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Saga pedo

Saga pedo, coneguda en català com a saga, és una espècie d'ortòpter de la família dels tetigònids. Amb uns 12 cm, es tracta d'un dels insectes més grans que es pot trobar a Europa.
Es troba des del sud i centre d'Europa fins al centre d'Àsia. A Espanya té poblacions aïllades per tot el territori.
És una espècie insectívora (s'alimenta quasi exclusivament d'altres ortòpters) i es reprodueix per partenogènesi. Pot arribar a passar cinc anys en estadi d'ou, encara que el normal són dos anys.

## Referències

* ↑ Olmo Vidal, Josep M. Els ortòpters de Catalunya. Brau, 2021, p. 139. ISBN 978-84-18096-26-6.
* 1 2 3 «Saga pedo» (en anglès). IUCN Red List. Orthopteroid Specialist Group. 1996. [Consulta: 31 agost 2015].
* 1 2 3 «Saga pedo» (en castellà). Bases ecológicas preliminares para la conservación de las especies de interés comunitario en España: invertebrados. JUAN JOSÉ PRESA ASENSIO Y RICARDO GÓMEZ LADRÓN DE GUEVARA. 2012. [Consulta: 31 agost 2015].
# Clarisse Agbégnénou

Clarisse Agbégnénou (Rennes, 25 d'octubre de 1992) és una judoka francesa que competeix en la categoria de pes semi mitjà (actualment -63Kg). Ha participat en 2 Olimpíades, guanyant 3 medalles (2 d'or). A més, ha guanyat 9 medalles (9 d'or) en els Campionats del Món i 7 medalles (5 d'or) en els Campionats d'Europa.
Es va graduar a HEC Paris.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Indret | Medalla | Categoria |
| 2016 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 2 | –63 kg |
| 2020 | Tòquio ( Japó) | 1 | –63 kg |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Indret | Medalla | Categoria |
| 2010 | Tòquio ( Japó) | 1a ronda | -63 Kg |
| 2011 | París ( França) | | |
| 2013 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 2 | –63 kg |
| 2014 | Txeliàbinsk ( Rússia) | 1 | –63 kg |
| 2015 | Astanà ( Kazakhstan) | 2 | –63 kg |
| 2017 | Budapest ( Hongria) | 1 | –63 kg |
| 2018 | Bakú ( Azerbaidjan) | 1 | –63 kg |
| 2019 | Tòquio ( Japó) | 1 | –63 kg |
| 2021 | Budapest ( Hongria) | 1 | –63 kg |
| 2023 | Doha ( Qatar) | 1 | -63 kg |
| 2024 | Abu Dhabi ( Emirats Àrabs Units) | 3 | -63 kg |
| Jocs Europeus ||||
| Any | Indret | Medalla | Categoria |
| 2015 | Bakú ( Azerbaidjan) | 3 | –63 kg |
| 2019 | Minsk ( Belarús) | 1 | –63 kg |
| Campionat Europeu ||||
| Any | Indret | Medalla | Categoria |
| 2012 | Txeliàbinsk ( Rússia) | 3 | –63 kg |
| 2013 | Budapest ( Hongria) | 1 | –63 kg |
| 2014 | Montpeller ( França) | 1 | –63 kg |
| 2015 | Bakú ( Azerbaidjan) | 3 | –63 kg |
| 2018 | Tel-Aviv ( Israel) | 1 | –63 kg |
| 2019 | Minsk ( Belarús) | 1 | –63 kg |
| 2020 | Praga ( Txèquia) | 1 | –63 kg |
| 2023 | Montpeller ( França) | 7a posició | -63 kg |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). Olympics.com. [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ «Resultats oficials» (en anglès). Federació Internacional de Judo. [Consulta: 12 juliol 2024].
* ↑ Clarisse Agbegnenou, médaille d’or de judo aux JO de Tokyo et étudiante à HEC
# Kayla Harrison

Kayla Harrison (Middletown, 2 de juliol de 1990) és una esportista estatunidenca que competeix en judo.
Va participar en dos Jocs Olímpics d'Estiu els anys 2012 i 2016, obtenint dues medalles, or a Londres 2012 i or a Rio de Janeiro 2016. Als Jocs Panamericans va aconseguir dues medalles d'or els anys 2011 i 2015.
Va guanyar tres medalles al Campionat Mundial de Judo entre els anys 2010 i 2014, i cinc medalles al Campionat Panamericà de Judo entre els anys 2010 i 2016.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 1 | –78 kg |
| 2016 | Rio de Janeiro ( Brasil) | 1 | –78 kg |
| Campionat Mundial ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2010 | Tòquio ( Japó) | 1 | –78 kg |
| 2011 | París ( França) | 3 | –78 kg |
| 2014 | Txeliàbinsk ( Rússia) | 3 | –78 kg |
| Jocs Panamericans ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2011 | Guadalajara ( Mèxic) | 1 | –78 kg |
| 2015 | Toronto ( Canadà) | 1 | –78 kg |
| Campionat Panamericà ||||
| Any | Lloc | Medalla | Categoria |
| 2010 | San Salvador ( El Salvador) | 3 | –78 kg |
| 2011 | Guadalajara ( Mèxic) | 1 | –78 kg |
| 2013 | San José ( Costa Rica) | 3 | –70 kg |
| 2015 | Edmonton ( Canadà) | 2 | –78 kg |
| 2016 | l'Havana ( Cuba) | 1 | –78 kg |

## Referències

* ↑ Kayla Harrison Arxivat 2012-09-20 a Wayback Machine. en Sports-reference.com (SR/Olympic Sports) (anglès)
* 1 2 Kayla Harrison en Judoinside.com (anglès)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2012-07-28 a Wayback Machine.
* Kayla Harrison on Twitter
* 2012 Olympic −78 kg gold medal match: Kayla Harrison (United States) vs. Gemma Gibbons (United Kingdom) (International Olympic Committee on YouTube)
* Kayla Harrison a JudoInside.com
# Muhammad Dervix Barles

Muhammad Dervix Barles fou un amir de Tamerlà, membre de la tribu mongola turquitzada dels Barles. Se'l esmenta al segle xiv per tres accions concretes.
El 1387 l'exèrcit timúrida va acampar al Shaki. Des d'allí es van enviar destacaments a territori cristià i es van fer diversos saquejos i presoners. Un d'aquests destacaments anava manat per Muhammad Dervix Barles i va operar a les muntanyes de Shaki, on va fer molts presoners.
Vers el 1398 Muhammad Dervix Barles, amb un exèrcit regular de 40.000 homes, va arribar a la fortalesa d'Alinjak i va llançar un fort atac al castell. El setge es va estrenyer i el menjar va començar a faltar. Aleshores, Amir Altun, el defensor d'Alanjik, va sortir de la fortalesa amb alguns dels defensors, a la recerca de menjar. A la tornada a la fortalesa, van veure que les portes de la fortalesa havien estat capturades per les tropes de Tamerlà i que hi havia una situació difícil. Valorant correctament la situació, Amir Altun va atacar les tropes de Tamerlà per darrere i els va derrotar. Durant la batalla, les tropes de Tamerlà van patir grans pèrdues i dos dels quatre emirs que dirigien el setge van morir, però l'amir principal dels quatre, Muhammad Dervic Barles, va sobreviure.
El 14 de desembre de 1393 Muhammad Dervix Barles va arribar al campament reial d'Harbi, a l'Iraq, junt amb Ismail Barles i Shaikh Ali Marghub; havien establert les lleis de Genguis Khan a l'Iraq Arabí i havien imposat la obediència als caps de tribu i prínceps, matant molts àrabs sobretot als que atacaven caravanes de pelegrins, i saquejant els seus territoris.

## Referències

* ↑ Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, Ibid, 55
* ↑ Història de l'Azerbaidjan, Bakú, Acadèmic Ziya Bunyadov, Editat per Y. Yusifov, 1994, pàg. 352
* ↑ Yazdi Sharaf al-Din Ali, Zafarnama, Trad. al francès de Petis de la Croix sota el títol “Histoire de Timur Bec”, Ibid, III, 34
# Summa contra Gentiles

Summa contra gentiles és una obra escrita per Tomàs d'Aquino en llatí, que defensa la fe cristiana i és considerada un dels escrits de l'apologètica medieval. La seva funció és fornir d'arguments els missioners i altres persones que es trobessin en contacte amb persones no creients. La tradició, no demostrada, afirma que fou Ramon de Penyafort qui encarregà aquest llibre, el qual en un principi es titulava Liber de veritate catholicae fidei contra errores infidelium (‘Llibre de la veritat de la fe catòlica contra els erros dels infidels’). Es va publicar una traducció a l'hebreu per mirar de convertir els jueus al cristianisme aprofitant les extenses citacions del Pentateuc que aquests ja acceptaven.
L'obra es divideix en quatre llibres. El primer tracta el concepte de Déu. El segon s'ocupa de la seva creació, on destaca l'home i la seva ànima immortal. Al tercer s'aborden qüestions ètiques i es nega l'existència d'un destí prefixat i al darrer llibre es detallen els fonaments de la fe cristiana en assumptes com la Santíssima Trinitat, els sagraments, la resurrecció de Jesús i el judici final.
La diferència entre els tres primers llibres i el quart és que els temes d'aquest no són accessibles per la raó, que s'ha de subordinar a la doctrina. El llibre iv és un mirall dels altres tres: si al primer llibre es parlava de la naturalesa divina, a la primera part del quart s'aborda el fet que aquesta és trinitària; si al segon llibre s'estudiava l'acció d'aquest Déu (crear el món), a l'últim es contempla l'acció definitiva que és enviar el seu fill a la Terra, i si al tercer llibre s'analitzava la correcta conducta del creient, a la darrera part es relaciona amb la condemna o salvació eterna de la seva ànima com a conseqüència dels seus actes.
Cada llibre està al seu torn dividit en diversos capítols, que sempre tenen la mateixa estructura: exposició d'una doctrina considerada herètica o errònia, contraarguments i citacions bíbliques que emparen el raonament de l'autor. Aquesta estructura respon al model dels debats de l'escolàstica. Segons l'audiència de cada teoria que es vol combatre, s'usen diferents tipus d'arguments: es citen passatges de l'Antic Testament si la crida està dirigida a jueus, de tota la Bíblia si els destinataris són heretges cristians i arguments purament filosòfics si s'apel·la a seguidors d'altres religions, donat que Tomàs d'Aquino considera que la raó és comuna a tots els éssers humans (anomena a la capacitat d'entendre els assumptes debatuts «raó natural»).
La summa comprèn gran part del pensament filosòfic de Tomàs d'Aquino, que es basa en la teoria d'Aristòtil, que és molt citat, juntament amb els seus principals comentaristes, Averrois i Maimònides (censurats per la seva fe).

## Referències

* ↑ d'Aquino, Tomàs. Summa contra gentiles (en llatí).
* ↑ Volpi, Franco. Enciclopedia de obras de filosofía. Herder, 2011. ISBN 978-84-254-2924-8.
# Societat Coral Art i Unió

La Societat Coral Art i Unió va ser una societat coral de Parets del Vallès. Els seus orígens els podem trobar en primera agrupació coral va ser la Unió Paretense fundada l'any 1913. Anys més tard es va fusionar amb la Societat Cooperativa La Progressiva.
L'any 1929 va néixer la Societat Coral El Jardí i l'any 1953 l'Orfeó Sant Esteve que formava part de la parròquia del poble, que va durar prop de deu anys. Posteriorment, el 1974, es va crear la Societat Coral Art i Unió com a resultat de la fusió de les tres agrupacions anteriors. L'entitat pertanyia a la Federació de Cors de Clavé i va mantenir la tradició de cant coral a Parets fins a la seva dissolució l'any 2020.

## Referències

* ↑ «Parets commemora els 100 anys de cant coral al municipi». Diari El9nou, 24-05-2013 [Consulta: 1r gener 2016]. Arxivat 26 de febrer 2018 a Wayback Machine.
* ↑ «La Societat Coral Art i Unió mostra els cent anys d'història». Diari el Contrapunt, 07-05-2013 [Consulta: 1r gener 2016]. Arxivat 14 de novembre 2013 a Wayback Machine.
* ↑ «La Societat Coral Art i Unió de Parets rebrà una rèplica de la Creu de Sant Jordi i de la medalla del mèrit». La Xarxa, 31-05-2002 [Consulta: 1r gener 2016].
# Mecynidis

Mecynidis és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. Col·locat originalment amb les Theridiidae, es va traslladar a la família Linyphiidae el 1964.
Es pot trobar a l'Àfrica subsahariana: Angola, Kenya, Sud-àfrica, i Tanzània:
Fou descrit per primera vegada l'any 1894 per Eugène Louis Simon.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Mecynidis antiqua Jocqué & Scharff, 1986 – Tanzània
* Mecynidis ascia Scharff, 1990 – Tanzània
* Mecynidis bitumida Russell-Smith & Jocqué, 1986 – Kenya
* Mecynidis dentipalpis Simon, 1894 (Espècie tipus) – Sud-àfrica
* Mecynidis laevitarsis Miller, 1970 – Angola
* Mecynidis muthaiga Russell-Smith & Jocqué, 1986 – Kenya
* Mecynidis scutata Jocqué & Scharff, 1986 – Tanzània
* Mecynidis spiralis Jocqué & Scharff, 1986 – Tanzània

## Referències

* ↑ Levi, H. W. «Redescription of the type species of the spider genera Artonis, Chorizopes and Mecynidis (Araneae: Araneidae and Linyphiidae)». Annals of the Natal Museum, vol. 16, 1964, pàg. 209.
* ↑ «Gen. Mecynidis Simon, 1894». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2.
* ↑ Simon, E. Histoire naturelle des araignées. Roret, 1894. DOI 10.5962/bhl.title.51973.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Stefan Denifl

Stefan Denifl (Fulpmes, 22 de setembre de 1987) és un ciclista austríac, ja retirat, que fou professional del 2007 al 2018.
El 2017 va guanyar la Volta a Àustria i una etapa de la Volta a Espanya. A la fi de la temporada del 2018 va fitxar per l'equip CCC Team de l'UCI World Tour per a la temporada següent, però finalment va decidir rescindir el contracte per motius personals.
El març del 2019 va ser detingut en el marc de l'Operació Aderlass que es va fer pública durant el Campionat del Món d'esquí nòrdic de 2019. Davant la policia austríaca va admetre que havia recorregut al dopatge sanguini. A l'espera d'un possible recurs davant el Tribunal d'Arbitratge Esportiu fou suspès durant quatre anys per la UCI, del 5 de març de 2019 al 4 de març de 2023, perdent tots els resultats obtinguts entre l'11 de juny de 2014 i el 5 de març de 2019, incloent les seves victòries a la classificació general de la Volta a Àustria i la 17a etapa de la Volta a Espanya.
El gener del 2021 va ser condemnat a 24 mesos de presó pel tribunal regional d'Innsbruck per frau comercial esportiu greu, així com una multa de 349.000 euros.

## Palmarès

* 2004
** 1r a la Volta a Àustria júnior
* 2005
** Campió d'Àustria en ruta júnior
* 2006
** Campió d'Àustria en contrarellotge sub-23
* 2007
** Campió d'Àustria en ruta sub-23
* 2008
** Campió d'Àustria en contrarellotge
** Campió d'Àustria en contrarellotge sub-23
** 1r al Gran Premi de Frankfurt sub-23
* 2009
** 1r a la Volta a Turíngia
* 2017
** 1r a la Volta a Àustria
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2010. Abandona (14a etapa)
* 2017. 58è de la classificació general. Vencedor d'una etapa

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2012. 75è de la classificació general
* 2016. 52è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Stefan Denifl rompe su contrato con CCC por “razones personales”» (en castellà), 23-12-2018. [Consulta: 26 desembre 2018].
* ↑ «Le coureur Stefan Denifl a aussi avoué son dopage sanguin, révèlent des médias autrichiens», 03-03-2019.
* ↑ Déclaration de l’UCI au sujet de Georg Preidler et Stefan Denifl
* ↑ Int. Österreich-Rundfahrt-Tour of Austria 2017
* ↑ L'Autrichien Stefan Denifl condamné à deux ans de prison pour dopage sanguin

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2014-05-28 a Wayback Machine.
* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Ludo Dierckxsens

Ludo Dierckxsens (Geel, 14 d'octubre de 1964) és un ciclista belga, ja retirat, que fou professional entre 1994 i 2005.
Tot i el seu pas al professionalisme a l'edat avançada de 29 anys tingué temps d'aconseguir un bon palmarès en què destaca el campionat de Bèlgica en ruta de 1999 i una etapa del Tour de França del mateix any. Pocs dies després d'aquesta victòria el seu equip el va obligar a abandonar el Tour perquè, tot i estar en coneixement dels comissaris antidopatge, dos mesos abans havia fet servir un fàrmac a base de corticoides per tractar el seu genoll. Fou sancionat durant mig any per la federació belga, però no se li retirà la victòria.

## Palmarès

* 1986
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Limburg amateur
* 1993
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Limburg amateur
* 1994
** 1r al Gran Premi del Nord-Pas de Calais
* 1997
** 1r al Gran Premi de Denain
** 1r a la Zellik-Galmaarden
* 1998
** 1r a la París-Bourges
* 1999
** Campió de Bèlgica en ruta
** Vencedor d'una etapa del Tour de França
* 2003
** 1r al Gran Premi d'Obertura La Marseillaise
* 2004
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Àustria

### Resultats al Tour de França

* 1999. Abandona (15a etapa). Vencedor d'una etapa
* 2001. Abandona (13a etapa)
* 2002. 108è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2000. Abandona (14a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1998. 34è de la classificació general

## Referències

* ↑ «DIERCKXSENS Ludo». [Consulta: 7 desembre 2022].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Ludo DIERCKXSENS» (en italià). [Consulta: 7 desembre 2022].
* ↑ « Dierckxsens invente l'abandon inopiné », L'Humanité, 20 juillet 1999.
* ↑ « Dierckxsens en cale sèche », L'Humanité, 9 février 2000.

## Enllaços externs

* Fitxa de Ludo Dierckxsens a sitiodeciclismo.net
# Ivailo Gabrovski

Ivailo Gabrovski (en búlgar, Ивайло Габровски) (Sofia, 31 de gener de 1978) va ser un ciclista búlgar, que fou professional del 2000 al 2014. Múltiple campió nacional tant en ruta com en contrarellotge, també va guanyar cinc cops la Volta a Bulgària
El juliol de 2012 va donar positiu per EPO en un control a la Volta a Turquia que havia guanyat. Va ser suspès durant dos anys i se li va retirar el triomf.

## Palmarès

* 1999
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Turquia
* 2000
** 1r al Circuit des monts du Livradois
* 2001
** Campió de Bulgària en contrerellotge
** 1r al Tour de l'Ain
** Vencedor d'una etapa al Tour de Poitou-Charentes
* 2002
** Campió de Bulgària en ruta
* 2003
** Campió de Bulgària en contrerellotge
** 1r a la Volta a Bulgària i vencedor de 3 etapes
* 2004
** Campió de Bulgària en contrerellotge
** 1r al Premi Slantchev Brjagi i vencedor de 3 etapes
** Vencedor d'una etapa al Circuit des Mines
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Bulgària
* 2005
** Campió de Bulgària en ruta
** Campió de Bulgària en contrerellotge
** 1r a la Volta a Romania i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bulgària
* 2006
** Campió de Bulgària en ruta
** Campió de Bulgària en contrerellotge
** 1r a la Volta a Bulgària i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Volta a Sèrbia i vencedor de 2 etapes
* 2007
** Campió de Bulgària en ruta
** Campió de Bulgària en contrerellotge
** 1r a la Volta a Turquia i vencedor de 2 etapes
** 1r a la Romsée-Stavelot-Romsée
** 1r a la Volta a la Província de Lieja i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Bulgària
* 2008
** Campió de Bulgària en contrerellotge
** 1r a la Volta a Bulgària
** Vencedor d'una etapa al The Paths of King Nikola
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Sèrbia
* 2009
** Campió de Bulgària en ruta
** 1r a la Volta a Bulgària i vencedor de 2 etapes
** 1r al Gran Premi de Xarm al xeic
** 1r al Tour de Voivodina II
* 2011
** 1r a la Volta a Bulgària i vencedor d'una etapa
* 2012
** 1r a la Volta a Turquia i vencedor d'una etapa

## Referències

* ↑ «Gabrovski, sancionado dos años por EPO». marca.com, 07-10-2012. [Consulta: 27 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Mattia Gavazzi

Mattia Gavazzi (Iseo, Província de Brescia, 14 de juny de 1983) és un ciclista italià, que fou professional entre 2006 i 2016. Del seu palmarès destaca les dues victòries finals al Giro de Toscana.
Al llarg de la seva carrera ha tingut diferents positius per cocaïna.
El seu pare Pierino i el seu germà Nicola també s'han dedicat al ciclisme.

## Palmarès

* 2003
** 1r al Trofeu Antonietto Rancilio
* 2004
** 1r al Trofeu Papà Cervi
** 1r al Circuit del Porto-Trofeu Arvedi
** 1r a l'Alta Padovana Tour
** 1r al Trofeu Visentini
** Vencedor d'una etapa al Baby Giro
* 2007
** Vencedor de 2 etapes a l'Istrian Spring Trophy
** Vencedor de 3 etapes al Tour de Normandia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Navarra
* 2008
** 1r al Giro de Toscana
** Vencedor d'una etapa a la Setmana Ciclista Llombarda
** Vencedor d'una etapa al Circuit de Lorena
** Vencedor d'una etapa al Brixia Tour
* 2009
** Vencedor d'una etapa al Tour de San Luis
** Vencedor de 3 etapes al Tour de Langkawi
** Vencedor d'una etapa a la Setmana Ciclista Llombarda
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a Veneçuela
** Vencedor de 2 etapes al Brixia Tour
* 2013
** 1r al Giro de Toscana
** Vencedor d'una etapa al Tour de San Luis
** Vencedor d'una etapa al Sibiu Cycling Tour
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Veneçuela
* 2014
** Vencedor de 2 etapes a la Volta al llac Qinghai
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Xina I
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Xina II
** Vencedor d'una etapa al Tour de Fuzhou
* 2015
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Mèxic
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Estònia
** 1r a la Volta a la Xina II i vencedor de 3 etapes
** Vencedor de 4 etapes a la Volta al llac Qinghai
** Vencedor de 2 etapes al Tour de Fuzhou

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2013. Exclòs (16a etapa)

## Referències

* ↑ Llamas, Fernando «Mattia Gavazzi, tercer positivo por cocaína». Marca.es, 12-04-2016 [Consulta: 5 març 2017].
* ↑ «Cocaina, Mattia Gavazzi squalificato per quattro anni». gazzetta.it, 10-06-2016 [Consulta: 5 març 2017].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Michele Gazzoli

Michele Gazzoli (Ospitaletto, 4 de març de 1999) és un ciclista francès, professional des del 2018. Actualment corre a l'equip Astana Qazaqstan Development Team.
El 2016 va guanyar una etapa del Giro de Basilicata i fou tercer al Tour de Flandes júnior. L'any següent es va proclamar campió d'Europa en ruta júnior. El 2018 fitxà per l'equip Polartec-Kometa.
El 2022 fitxà per l'Astana Qazaqstan Team per a dues temporades, però el 10 d'agost de 2022 va ser suspès durant un any per una infracció no deliberada de les normes antidopatge després d'haver donat positiu durant la Volta a l'Algarve.

## Palmarès

* 2014
** 1r al Gran Premi San Gottardo
* 2016
** Vencedor d'una etapa al Giro de Basilicata
* 2017
** Campió d'Europa en ruta júnior
** 1r al Gran Premi General Patton i vencedor d'una etapa
* 2020
** 1r al Gran Premi Ezio Del Rosso
* 2021
** 1r al Gran Premi della Liberazione
** 1r al Gran Premi de la vila d'Empoli
** 1r al Gran Premio San Luigi
* 2023
** Vencedor d'una etapa a l'Arctic Race of Norway
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Bulgària

## Referències

* ↑ Frattini, Kirsten. «Arctic Tour of Norway: Gazzoli and Scaroni strike for Astana 1-2 in Hammerfest on stage 2». Cycling News, 18-08-2023. [Consulta: 18 agost 2023].
* ↑ Nicolas Mabyle. «Michele Gazzoli, à la « Sagan style »», 04-08-2017.
* ↑ Luca Stamerra. «Varata la nuova squadra di Contador e Basso: c'è il Campione d'Europa juniores Michele Gazzoli», 21-09-2017.
* ↑ Nicolas Gauthier. «Transfert - Astana Qazaqstan officialise 3 recrues, dont Simone Velasco», 22-10-2021.
* ↑ Cyclisme : Michele Gazzoli suspendu un an pour dopage non intentionnel
* ↑ «UCI give Astana's Matteo Gazzoli one-year ban for unintentional use of stimulant» (en anglès), 11-08-2022. [Consulta: 26 agost 2022].

## Enllaçox externs

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a cqranking.com
* Fitxa a procyclingstats.com
* Fitxa a siteducyclisme.net