OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rellotge d'altura

El rellotge d'altura és una família de rellotges solars que mesura el temps amb la lectura de la altura del sol sobre el horitzó. Molts d'ells a causa del reduït de la seva grandària són portàtils. Molts d'elos tenen Pinula si tenen disposicions similars a les dels quadrants. Els almucantarats de diferents alçades es projecten a paràbolas en aquest tipus de rellotges, independentmentment de la seva orientació, sempre que les superfícies siguin planes.

## Concepte

El fonament d'aquests rellotges és la projecció gnomònica dels almucantarats sobre una superfície. L'escala horària es construeix amb la intersecció dels plànols horaris amb aquests almucantarats. Aquesta altura del sol al llarg de l'any es veu modificada per la declinació solar δ. L'altura del sol sobre l'horitzó es calcula mitjançant una transformació de coordenades equatorials a horitzontals. En coordenades equatorials el sol té una altura sobre el pla del equador celeste igual a la declinació solar, en ser transformat aquest moviment a un horitzó de latitud $\varphi$:
       $\sin h=\sin \delta \sin \varphi +\cos \phi \cos \delta \cos \varphi$
Que en ser aclarida pel terme que conté l'angle horari.
       $\cos \phi ={\frac {\sin h-\sin \delta \sin \varphi }{\cos \delta \cos \varphi }}$
Mostrant angle horari com a funció únicament de l'altura mesura del sol, la declinació i la latitud del lloc d'observació.

## Tipus de Rellotges

Dins aquesta tipologia es troben nombrosos rellotges que combinen la lectura de les hores amb escales d'altures. Existeixen diferents formes com ara anulars, cilíndrics, plans, etc. Poden ser horitzontals o verticals. Poden incloure la representació de les hores iguals o les temporànies.

## Referències

* ↑ Denis Savoie, (2010), Sundials: Design, Construction, and Use

## Vegeu també

* Rellotge azimutal
* Rellotge bifilar
* Sciotèric
* Skaphe
* Sol zenital
# Remistan

Remistan (llatí Remistagnus, català Remistany) fou fill del duc Eudes I d'Aquitània. El continuador de Fredegari l'esmenta com "Remistanius avunculus Waiofario" i "Remistanius filius Eudone quondam", i recorda les seves activitat a Gascunya on va combatre. Als Annales Metenses apareix com "Remistanius avunculus Waifarii" i diu que es va refugiar amb el rei Pipí I el Breu el 765 que li va donar Argenton i una part del Berry per defensar el territori contra el duc Waifré, el seu nebot, però el 767 va trair al rei i va tornar a ser lleial a Waifré. El Annales Laurissenses diuen que Pipí el va fer presoner el 768 junt amb la seva muller (de nom no esmentat) i portat a Saintes on fou condemnat a ser penjat, morint vers 768 o 769. Detalls dels esdeveniments es poden trobar a la biografia de Waifré.
Algunes genealogies el suposen el primer comte o senyor d'Aragó, pare d'Asnar I, suposat comte o senyor d'Aragó (vers 768-795), i avi de Galí (comte o senyor vers 795-815) i besavi d'Asnar I Galí (comte vers 815-820)

## Nota

* ↑ avunculus vol dir oncle matern, germà de la mare, marit de la germana de la mare o besoncle; no obstant Remistan seria oncle patern de Waifré

## Referències

* Monumenta Germaniae Historica, Continuador de Fredegari, 45 and 50, SS rer Merov II, pp. 189 i 191.
* Monumenta Germaniae Historica, Annales Metenses 765, MGH SS I, p. 334.
* Monumenta Germaniae Historica, Annales Laurissenses 768, MGH SS I, p. 146.
# Retroflexió

La retroflexió és un procés psicològic que, en teràpia gestalt suposa la inhibició de l'acció dirigint-la cap a un mateix. El subjecte es converteix en objecte i diana de la seva pròpia acció. Suposa fer-se a si mateix allò que voldria fer-li a l'altre, o fer-se a si mateix allò que voldria que l'altre li fes.
En la seva forma patològica, la retroflexió es dona quan evitem enfrontar-nos a l'ambient conduint la pulsió cap a nosaltres mateixos. Sol esdevenir com a renúncia o incapacitat per actuar sobre el món. Un exemple de disfunció en aquest mecanisme psicològic es dona quan experimentem situacions incòmodes prement fort la mandíbula. Les úlceres i dolors de cap solen també ser una repressió de les accions que ens desperta viure la situació present. El retroflector acaba convertint-se en enemic de si mateix per una escissió de la personalitat i falta de coordinació entre pensament i acció.
La retroflexió té una funció de seguretat personal per la qual cosa és útil en situacions on exposar la ràbia o la còlera són perjudicials per a la salut del subjecte. Una retroflexió sana és la que es dona en l'autocontrol i la disciplina. Es retroflexiona quan regulem la nostra conducta d'acord amb les exigències de la situació, quan prenem atenció en una activitat per aprendre a desenvolupar-la o quan regulem l'esforç i la hidratació durant una activitat física.

## Referències

* ↑ Pierret, G. Plenitud. Aquí y ahora. Ed. Mandala
* ↑ Polster, Erving y Miriam. Terapia Gestáltica. Amorrortu Editores.
* ↑ Jordi Serret Taixà Psicologia Barcelona http://www.jserret.com Arxivat 2019-01-24 a Wayback Machine.
* ↑ Perls, Fritz. El enfoque gestáltico. Testimonios de terapia. Ed. Cuatro Vientos.
* ↑ Latner, J. El libro de la terapia gestalt. Ed.Diana

## Bibliografia

* Zinker, J. El proceso creativo en terapia gestalt. Ed. Paidós
* Peñarrubia, F. Terapia Gestalt. Alianza Editorial.
# Rotor de cua

El rotor de cua, o rotor antiparell, és un component típic en els helicòpters que tenen un únic rotor principal que consisteix en una hèlix muntada al travesser de cua de l'helicòpter, amb un eix de rotació lateral. L'empenta que crea està desplaçat del centre de gravetat, contrarestant el parell motor creat pel rotor principal, mantenint l'aparell estable en l'aire. El pas de les pales del rotor de cua és regulable pel pilot mitjançant els pedals, això permet al pilot girar l'helicòpter sobre el seu eix vertical, proporcionant el control de direcció.

## Tecnologies alternatives

Alternatives al rotor de cua convencional:
* Fenestron
* NOTAR
* Rotors coaxials
* Rotors en tàndem
* Rotors entrellaçats

## Vegeu també

* Helicòpter
* Rotor d'helicòpter
* Autorotació (helicòpter)

## Referències

* ↑ Jorge García de la Costa Terminologia aeronàutica

## Enllaços externs

* Torque o parell motor
# Judith Espígol i Aguilera

Judith Espígol i Aguilera va néixer a Bescanó, Girona, l'any 2002. Com a escriptora va començar a escriure als 13, i als 15 es va registrar a la plataforma Wattpad. Allà publicà la seva primera triologia en català intitulada Reasons, la qual es va publicar en físic, per Fanbooks, l'any 2023.
A part de l'escriptura, la seva professió és l'infermeria, carrera de la qual en cursava el 3r curs quan va publicar la triologia esmentada anteriorment. També dedica una part del seu temps a les xarxes socials, sobretot a TikTok, on publica vídeos explicant el seu punt de vista sobre l'escriptura, la llengua catalana, l'infermeria i altres temes que viu molt de prop com a escriptora i infermera.

## Referències

* 1 2 3 SER, Redacció. «Judith Espígol: "Escric en català perquè és la meva llengua natal i m'hi sento més còmode"» (en espanyol europeu), 12-04-2023. [Consulta: 2 novembre 2024].
* ↑ «Convuls amor d’adolescència». [Consulta: 2 novembre 2024].
* 1 2 «Entrevista a Judith Espígol, autora de 'Million Reasons'» (en castellà), 01-03-2023. [Consulta: 2 novembre 2024].
* 1 2 3 Carmona, Alba. «Triomfar a la xarxa publicant novel·les per entregues en català», 22-02-2023. [Consulta: 2 novembre 2024].
* 1 2 3 «Vèncer l'amor amb Judith Espígol». [Consulta: 2 novembre 2024].
# Miguel Alcantú y Palacios

Miguel Alcantú y Palacios (Madrid, 1 de gener de 1823- ?) va ser un metge i diputat constituent el 1869.
Nascut en una família humil, la seva vocació va portar-lo a cursar la carrera de medicina, a pesar de les dificultats econòmiques familiars. El 1848 va marxar a exercir de metge a Alburquerque (Badajoz), a llur província es va ser ben considerat i conegut, sovint se'l reclamava per dur a terme consultes amb casos greus. El 1854 va ser comandant del batalló de la Milícia Nacional i el 1868, quan es va saber la victòria de la batalla d'Alcolea, president de la Junta Revolucionària d'Alburquerque, així com diputat provincial de Badajoz i diputat constituent a les corts de 1869 per la mateixa província, en qualitat d'afiliat al Partit Republicà Democràtic Federal. i va ser reelegit per la mateixa província el 10 de maig de 1873.

## Referències

* ↑ AADD. Los diputados pintados por sus hechos : colección de estudios biográficos sobre los elegidos por el sufragio... (en castellà). Madrid: R. Labajos y Compañía, 1869.
* ↑ Ballesteros Robles, Luis. Ajuntament de Madrid. Diccionario biográfico matritense (en castellà), 1912.
* ↑ «Històric de diputats: Miguel Alcantú y Palacios» (en castellà). Diputació Provincial de Badajoz.
# Milícies Populars Gallegues

Les Milícies Populars Gallegues van ser un batalló republicà format per voluntaris provinents de Galícia. Van ser creades en 1936 pel comunista Santiago Álvarez Gómez i l'intel·lectual Alfonso Daniel Rodríguez Castelao. Van tenir certa rellevància en la Defensa de Madrid. Al final, a causa de la falta d'armament i material militar, van ser integrades dins de la XI Divisió, en el Cinquè Regiment.

## Origen

Quan es produí el cop d'estat del 18 de juliol a Melilla, Santiago Álvarez i Castelao es trobaven a Madrid. Allí, van decidir sens dubte fer costat al bàndol republicà, i per això van convocar a desenes de voluntaris gallecs perquè s'allistessin en el seu nou grup armat: les Milícies Populars Gallegues. La gran majoria dels milicians eren segadors gallecs que treballaven als camps de cultiu de Castella.

## Organització

El president efectiu de les Milícies era Ramón Suárez Picallo, un dels fundadors del Partido Galeguista, encara que el president honorari era Santiago Casares Quiroga, expresident del Govern Espanyol. Juan José Pla exercia el càrrec de secretari general; no obstant això, el secretari efectiu era el tipògraf Agapito García Atadell. El cap de milícies era el capità Manuel López Iglesias. La resta del consell directiu el conformaven el mateix Castelao, Vicente Risco, el general Cecilio Bedia i Pedro Penabad.
Les Milícies tenien la seva seu al carrer Juan Montalvo, 28 (Madrid). També tenien una oficina de reclutament en Gran Via, 12.

## Efectius

Les Milícies estaven formades per uns 1000 voluntaris gallecs. Entre ells, cal destacar que també hi havia dones en les files, com la infermera Marciana Pimentel, l'oficial Esperanza Rodríguez o Paulina Rodríguez.
Malgrat tot, les Milícies comptaven amb molt poc suport armamentístic. En total, posseïen 500 fusells, que no servien per proveir a tot el grup. L'agost de 1936, les Milícies s'integren dins de l'Exèrcit Popular de la República. En concret, es converteixen en el 4t Batalló de la 1a Brigada de la XI Divisió del Cinquè Regiment de l'EPR.

## Referències

* ↑ (gallec) As mulleres nas primeiras décadas do século XX per Aurora Marco

## Enllaços externs

* (castellà) Milicias popularesa sbhac.net Arxivat 2005-12-26 a Wayback Machine.
# Mitrobarzanes d'Armènia Sofene

Mitrobarzanes d'Armènia Sofene (segle II aC - valor desconegut) (Μιθροβαρζάνης – Mithrobarzánēs) va ser sàtrapa o rei de l'Armènia Sofene. Formava part de la dinastía dels Zariàdrides.
El seu pare, Zariadris havia alliberat Sofene del domini de l'Imperi Selèucida després de la batalla de Magnèsia (190 aC/189 aC). Quan va morir, ja vell al voltant del 163 aC, el seu fill Mitrobarzanes es trobava a Capadòcia, mentre que un altre fill estava a Armènia. El rei armeni Artàxies va suggerir llavors al seu col·lega de Capadòcia Ariarates V de matar als fills de Zariadris i dividir la Sofene entre els dos regnes. No obstant això Ariarates no va molestar a Mitrobarzanes i li va permetre prendre el control de Sofene, però a canvi va haver de cedir Tomisa a Ariarates. Mitrobarzanes conquerir Taron o Taronítida (Tauranítida) i Acilisene. A la primera regió segurament només en va expulsar els soldats selèucides i la segona podria haver consistit en una consolidació del poder, ja que aquesta regió havia estat bastanta anys abans de Capadòcia (Acilisene era una part de la Cataònia).
No se sap quan va morir Mitrobarzanes, però es creu que ja era gran quan va arribar al tron, pel que no devia ser gaire després del 150 aC. El següent rei conegut és Artanes que governava a final de segle.

## Referències

* ↑ Marciak, Michal. Sophene, Gordyene, and Adiabene : three regna minora of northern Mesopotamia between east and west. Leiden: Brill, 2017, p. 127-128. ISBN 9789004350700.

## Bibliografia

* Martin Schottky: Mithrobuzanes. In: Der Neue Pauly (DNP). Band 8, Metzler, Stuttgart 2000, ISBN 3-476-01478-9, Sp. 292.
# Much Hadham

Much Hadham és una entitat de població al districte d'East Hertfordshire a Hertfordshire (Anglaterra), anteriorment coneguda com a Great Hadham. Està situada a la carretera B1004, a mig camí entre Ware i Bishop's Stortford. En el cens de 2001 s'hi va registrar una població de 1994 habitants.
Hi ha una escola primària i dues esglésies mantingudes per l'església d'Anglaterra. L'església parroquial de Much Hadham, construïda en gran part entre 1225 i 1450, es caracteritza per ser compartida entre dues parròquies, catòliques i anglicanes. L'entrada a l'església està adornada amb dues escultures de Henry Moore, que vivia al llogaret pròxim de Green Perry fins a la seva mort el 1986.
Al costat de l'església, hi ha un palau que havia estat la casa de camp dels bisbes de Londres durant 800 anys. És possible que la dinastia Tudor hagués començat aquí, donat que la vídua d'Enric V d'Anglaterra, Caterina de Valois, podria haver donar a llum a Edmund Tudor, el primer comte de Richmond, el fill del qual, Enric VII d'Anglaterra va ascendir al tron després de la batalla de Bosworth Field.
# HD 155117

HD 155117 és un estel a la constel·lació de l'Altar. De magnitud aparent +8,48, no és observable a ull nu, però amb un petit telescopi és fàcil de localitzar a uns 2º a l'oest de δ Arae.
Actualment s'hi troba a 270 anys llum del sistema solar, amb un marge d'error en la mesura del 10,9%, però fa 6,4 milions d'anys —a la fi del Miocè— va estar a només 4,2 anys llum de distància. Llavors la seva magnitud aparent era -0,56, comparable a la qual té Canopus (α Carinae) en l'actualitat.
HD 155117 és una nana groga de tipus espectral F7V de semblants característiques a les primàries dels sistemes χ Draconis o 99 Herculis. Té una temperatura efectiva de 6220 K —uns 445 K més calenta que el Sol— i és 2,5 vegades més lluminosa que aquest. El seu radi pot ser un 34% més gran que el radi solar i gira sobre si mateixa amb una velocitat de rotació d'almenys 3 km/s. Posseeix una massa amb prou feines un 3% major que la massa solar. La seva edat s'estima entre 3900 i 6500 milions d'anys, i la seva edat més probable és 5300 milions d'anys. És un estel pobre en metalls, amb una metal·licitat —abundància relativa d'elements més pesats que l'heli—, inferior a la solar en un 40% ([Fe/H] = -0,23).

## Referències

* ↑ Afirmat a: Catalogue of two dimentional spectral types for the HD stars, Vol. 1. Autor: Nancy Houk. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1975.
* 1 2 3 4 5 6 7 Afirmat a: Gaia Data Release 2. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ Martin Asplund «New constraints on the chemical evolution of the solar neighbourhood and Galactic disc(s)» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 26-05-2011, pàg. A138. DOI: 10.1051/0004-6361/201016276.
* ↑ HD 155117 -- Star (SIMBAD)
* 1 2 HD 155117. Extended Hipparcos Compilation (XHIP) (Anderson+, 2012)
* ↑ Masana, E.; Jordi, C.; Ribas, I. «Effective temperature scale and bolometric corrections from 2MASS photometry». Astronomy and Astrophysics, 450, 2, 2006. pp. 735-746.
* ↑ Holmberg, J.; Nordström, B.; Andersen, J. «The Geneva-Copenhagen survey of the solar neighbourhood. III. Improved distances, ages, and kinematics». Astronomy and Astrophysics, 501, 3, 2009. pp. 941-947.
# Richmond Phiri

Richmond Phiri (Zàmbia, 15 de març de 1988) és un jugador d'escacs zambià, que té el títol de Mestre Internacional des del 2015.
A la llista d'Elo de la FIDE del novembre de 2015, hi tenia un Elo de 2249 punts, cosa que en feia el jugador número 7 (en actiu) de Zàmbia. El seu màxim Elo va ser de 2305 punts, a la llista del maig de 2015.

## Resultats destacats en competició

L'abril de 2015 fou campió del Torneig Zonal 4.3 de la Fide a Malawi i vàlid per a la classificació a la Copa del Món de 2015, on fou eliminat a la primera ronda pel GM Hikaru Nakamura.

### Participació en olimpíades d'escacs

Phiri ha participat, representant Zàmbia, en dues Olimpíades d'escacs els anys 2006 i 2014, amb un resultat de (+8 =2 –4), per un 64,3% de la puntuació. El seu millor resultat el va fer a les Olimpíada del 2006 en puntuar 6½ de 7 (+6 =1 -0), amb el 92,9% de la puntuació i una performance de 2252, i que li significà aconseguir la medalla d'or individual del segon tauler reserva.

## Notes i referències

* ↑ «Fitxa de Richmond Phiri». fide.com. [Consulta: 18 novembre 2015].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Zàmbia"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 18 novembre 2015].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Richmond Phiri «benoni.de». Arxivat de l'original el 19 de novembre 2015. [Consulta: 18 novembre 2015]. (alemany)
* ↑ «Nota biogràfica». [Consulta: 18 novembre 2015].
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
# El sol negre

El sol negre (títol original en francès: Soleil noir) és una pel·lícula franco-italiana de Denys de La Patellière estrenada el 1966. Ha estat doblada al català.

## Argument

El patriarca de la família Rodier acaba de morir; hom es disputa l'herència, però falta un fill desaparegut fa 20 anys. La seva jove germana decideix anar a la seva recerca.

## Repartiment

* Michèle Mercier: Christine Rodier
* Daniel Gélin: Guy Rodier
* Valentina Cortese: Maria
* Denise Vernac: Elise Rodier
* Michel de Ré: Ergy
* Jean Topart: Bayard
* Denis Savignat: Simon
* Patrick Balkany: Patrick Rodier

## Rebuda

El "Lexikon der internationalen Films" fa un comentari succint afirmant que el treball és un "melodrama amb els ingredients del sexe, delicte i sentiments". < El "Protestant Film Observer diu: "Desafortunadament, l'èpica era massa amargament dolça per a ell, en llocs brutals, en llocs estrets, i en general - sobretot perquè és exagerat - poc convincent, només per a adults no crítics. "

## Referències

* ↑ esadir.cat. El sol negre. esadir.cat.
* ↑ «Soleil noir». The New York Times.
* ↑ 'Lexikon des internationalen Films' ', rororo- Rústica No. 6322 (1988), pàg. 1551
* ↑ Evangelischer Presseverband München, Kritik Nr. 92/1968, S. 84–85
# Kłecko

Kłecko és una ciutat de Polònia, es troba al voivodat de Gran Polònia, a 16 km al nord-oest de Gniezno i a 44 km al nord-est de Poznań, la capital de la regió. El 2016 tenia 2.647 habitants.
# Ruïnes del Castell (Castell de Cabres)

El Castell de Castell de Cabres són unes poques ruïnes que queden de l'antic castell de la vila. Està catalogat, de manera genèrica, Bé d'Interès Cultural amb el codi: 12.03.037-002.

## Descripció

Les poques restes que queden del que fos el castell de Castell de Cabres estan situades en la part més alta de la població, en el cim de la coneguda com a Mola del Castell. En el seu moment es va haver de tractar d'un castell d'estructura simple, mur senzill i dotat d'una torre Central. Es tractava d'una típica fortificació de roca.
Actualment del castell amb prou feines queda gens, podent-se observar i distingir algunes restes del que va haver de ser el recinte emmurallat d'un típic castell roquer. Es conserven algunes restes lítiques i fragments de ceràmica prehistòrica i medieval, que van ser trobades en el cim i vessants del Castell durant l'any 1989.

## Referències

* ↑ URL de la referència: https://eduwp.edu.gva.es/patrimonio-cultural/ficha-inmueble.php?id=2588. Data de consulta: 11 setembre 2024.
* ↑ Fitxa BIC’s Generalitat Valenciana. Conselleria d'Educació, Investigació, Cultura i Esport.
* ↑ Ajuntament. Castell de Castell de Cabres. Arxivat 2016-05-05 a Wayback Machine. Consulta 27 d'abril de 2016
* ↑ Pueblos de España. CASTELL DE CABRES (Castellón) (en castellà)
* ↑ Castellón Rural. Castell de Cabres. Consulta 27 d'abril de 2016
# Rinat Jumabayev

Rinat Jumabayev (23 de juliol de 1989), és un jugador d'escacs kazakh, que té el títol de Gran Mestre des de 2009.
A la llista d'Elo de la FIDE del novembre de 2021, hi tenia un Elo de 2658 punts, cosa que en feia el jugador número 1 (en actiu) del Kazakhstan, i 84è del món. El seu màxim Elo va ser de 2658 punts, a la llista de l'octubre de 2021.

## Resultats destacats en competició

El 2007 fou 3r al Campionat del Kazakhstan, el 2009 fou segon.
El 2011 va participar en la Copa de Món de 2011 on fou eliminat a la primera ronda per Laurent Fressinet. El 2015 va participar en la Copa de Món de 2015 on fou eliminat a la primera ronda per Pàvel Eliànov.
El maig de 2014 fou campió del Kazakhstan a Astanà amb 9 punts d'11, un punt més que Anuar Ismagambetov.
El novembre de 2015 fou campió de la 4t Copa d'escacs de l'Àsia central amb 7½ punts de 9, els mateixos punts que Farrukh Amonatov i Petr Kostenko però amb millor desempat.
A l'abril de 2017 esdevingué per segon cop campió del Kazakhstan amb 8 punts de 9, un més que el segon classificat Anuar Ismagambetov. L'agost de 2017 guanyà l'Obert Internacional de Sants amb 8½ punts de 9, mig punt per davant del segon classificat Dmitri Svetuşkin.

### Participació en olimpíades d'escacs

Jumabayev ha participat, representant Kazakhstan, en tres Olimpíades d'escacs entre els anys 2008 i 2012 (dos cops com a 2n tauler), amb un resultat de (+18 =6 –6), per un 70,0% de la puntuació. El seu millor resultat el va fer a l'Olimpíada del 2010 en puntuar 8½ d'11 (+7 =3 -1), amb el 77,3% de la puntuació, amb una performance de 2652.

## Referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Rinat Jumabayev» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 13 març 2016].
* ↑ «"Rànquing d'escaquistes per federació: Kazakhstan"» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 2 novembre 2021].
* ↑ «Evolució Elo de Rinat Jumabayev» (en anglès). FIDE consulta= 2 de novembre de 2021.
* ↑ «Resultats Copa del Món 2011». fide.com. [Consulta: 13 març 2016].
* ↑ «Resultats Copa del Món de 2015». Arxivat de l'original el 2017-02-20. [Consulta: 13 març 2016].
* ↑ «Rinat Jumabayev is champion of Kazakhstan». chessdailynews.com. [Consulta: 13 març 2016]. (anglès)
* ↑ «GM Rinat Jumabayev winner of 4th Central Asia Chess Cup». chessdom.com. [Consulta: 13 març 2016].
* ↑ «GM Jumabayev wins Kazakh Championship». Arxivat de l'original el 1 de desembre 2017. [Consulta: 25 novembre 2017]. Plantilla:2017
* ↑ «Rinat Jumabayev, campeón en Barcelona». [Consulta: 25 novembre 2017].
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.