OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionat del Món d'esgrima de 1961

El Campionat del Món d'esgrima de 1961 fou la setzena edició del Campionat del Món d'esgrima. Es va disputar a Torí, Itàlia.

## Resultats
### Resultats masculins

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Floret individual | Ryszard Parulski | Jenő Kamuti | Mark Midler |
| Floret per equips | Unió SovièticaMark Midler Jurij Rudov Aleksander Seveljov Jurij Sisikin German Svešnikov Viktor Ždanovič | HongriaFerenc Czvikovszky Jenő Kamuti László Kamuti Kázmér Pacséri Sándor Szabó József Gyuricza | PolòniaRyszard Parulski Egon Franke Witold Woyda Zbigniew Skrudlik Janusz Różycki Henryk Nielaba |
| Espasa individual | Jacques Guittet | Hans Lagerwall | Tamás Gábor |
| Espasa per equips | Unió SovièticaArnold Chernushevich Valentin Chernikov Bruno Habārovs Guram Kostava Dmitri Liulin | FrançaPhilippe Schraag Yves Dreyfus Jacques Guittet Armand Mouyal Gérard Lefranc Claude Bourquard | SuèciaGöran Abrahamsson Ivar Genesjö Hans Lagerwall Orvar Lindwall Berndt-Otto Rehbinder Axel Wahlberg |
| Sabre individual | Iàkov Rilski | Emil Ochyra | Wojciech Zabłocki |
| Sabre per equips | PolòniaJerzy Pawłowski Wojciech Zabłocki Emil Ochyra Ryszard Zub Franciszek Sobczak Jerzy Wandzioch | Unió SovièticaUmiar Mavlikhànov Núgzar Assatíani Ievheni Txerepovski Iàkov Rilski Valeri Shchitny | HongriaTamás Mendelényi Péter Bakonyi Gábor Delneky Zoltán Horváth Rudolf Kárpáti Miklós Meszéna |

### Resultats femenins

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Floret individual | Heidi Schmid | Aleksandra Zabelina | Valentina Rastvorova |
| Floret per equips | Unió SovièticaGalina Gorochova Diana Nikanchikova Tatiana Liubetskaia Valentina Prudskova Valentina Rastvorova Aleksandra Zabelina | HongriaKatalin Juhász-Nagy Ildikó Rejtő Magdolna Nyári-Kovács Lídia Dömölky-Sákovics Judit Ágoston-Mendelényi | RomaniaAna Ene Olga Orban-Szabo Ecaterina Orb-Lazăr Maria Vicol Geta Sachelarie |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 4 | 2 | 2 | 8 |
| 2 | Polònia | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 3 | França | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4 | RFA | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Hongria | 0 | 3 | 2 | 5 |
| 6 | Suècia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 7 | Romania | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ The Guinness Encyclopaedia of Sports Records & Results. Fencing World Championships, pages 165-167. Guinness Superlatives Ltd, 1987. ISBN 0-85112-492-5.
* ↑ Medaller masculí de floret
* ↑ Medaller masculí d'espasa
* ↑ Medaller masculí de sabre
* ↑ Medaller femení de floret
# Atousa Pourkashiyan

Atousa Pourkashiyan (persa: آتوسا پورکاشیان) (Iran, 16 de maig de 1988) és una jugadora d'escacs iraniana que té el títol de Gran Mestre Femení des del 2008.
A la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2020, hi tenia un Elo de 2322 punts, cosa que en feia la jugadora (en actiu) número 33 del rànquing absolut de l'Iran. El seu màxim Elo va ser de 2374 punts, a la llista del maig de 2011.

## Resultats destacats en competició

El 2000 fou campiona del món sub-12. El 2010 fou campiona d'Àsia a Subic Bay (Filipines). Va prendre part del Campionat del món d'escacs femení de 2012 on quedà eliminada a la primera ronda en perdre davant la xinesa GMF Ju Wenjun en el desempat de partides ràpides.
Fou campiona de l'Iran en sis ocasions en els anys 2008, 2009, 2010, 2012, 2014 i 2015.

### Participació en olimpíades d'escacs

Pourkashiyan ha participat, representant l'Iran, en vuit Olimpíades d'escacs entre els anys 2000 i 2014, amb el resultat de (+39=26−28), per un 55,9% de la puntuació. El seu millor resultat el va fer a les Olimpíada del 2008 en puntuar 8 de 11 (+7 =2 -2), amb el 72,7% de la puntuació, amb una performance de 2300.

## Notes i referències

* 1 2 «Nota biogràfica de Atousa Pourkashiyan» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 27 agost 2015].
* ↑ «Fitxa FIDE de Atousa Pourkashiyan» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 5 desembre 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Atousa Pourkashiyan «benoni.de». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 27 agost 2015]. (alemany)
* ↑ «Asia Continental Chess Championships 2010». chessdom.com. [Consulta: 27 agost 2015]. (anglès)
* ↑ «Campionat femení 2015». chess-results.com. [Consulta: 8 setembre 2015].
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
# Submyotodon moupinensis

Submyotodon moupinensis és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic del sud de la Xina. Té una llargada de cap a gropa de 40 mm, els avantbraços de 33 mm, la cua de 38 mm, les potes de 7,5 mm i les orelles de 12 mm. Té un lòbul arcat a la base de cada pavelló auricular. El seu nom específic, moupinensis, significa 'de Muping' en llatí.

## Referències

* 1 2 Ruedi et al., 2021, p. 5.
* ↑ Ruedi et al., 2021, p. 10.
* ↑ Milne-Edwards, 1872, p. 254.

## Bibliografia

* Milne-Edwards, A. «Mémoire de la faune mammalogique du Tibet Oriental et principalement de la principauté de Moupin». A: Milne-Edwards, H. Recherches pour servir à l'histoire naturelle des mammifères comprenant des considérations sur la classification de ces animaux (en francès). G. Masson, 1872, p. 231–304.
* Ruedi, M.; Saikia, U.; Thabah, A.; Görföl, T.; Thapa, S.; Csorbá, G. «Molecular and morphological revision of small Myotinae from the Himalayas shed new light on the poorly known genus Submyotodon (Chiroptera: Vespertilionidae)» (en anglès). Mammalian Biology, 2021, pàg. 1–16. DOI: 10.1007/s42991-020-00081-3.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Margaretamys

Margaretamys és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Conté quatre espècies, que viuen totes a Cèlebes. M. beccarii ja fou descrit el 1880 com a espècie de Mus i més tard com a Rattus.
Les espècies de Margaretamys tenen una llargada total d'entre 95 i 200 mm i mengen fruites i insectes.

## Bibliografia

* Musser, G. G. 1981. «Results of the Archbold Expeditions. No. 105. Notes on systematics of Indo-Malayan murid rodents, and descriptions of new genera and species from Ceylon, Sulawesi, and the Philippines». Bulletin of the American Museum of Natural History, 168: 225-334
* Musser, G. G.; Carleton, M. D. «Superfamily Muroidea». A: Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, p. 894-1.531. ISBN 978-0-8018-8221-0. OCLC 62265494.
# Arvid Holmberg

Nils Arvid Birger Holmberg (Malmö, Escània, 10 d'octubre de 1886 – Malmö, 11 de setembre de 1958) va ser un gimnasta suec que va competir a primers del segle xx. Era germà dels també gimnastes Oswald i Carl Holmberg.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla d'or en la prova del concurs complet per equips, com a membre de l'equip suec.

## Referències

* ↑ «Arvid Holmberg Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 d'octubre 2014. [Consulta: 10 novembre 2015].
# Batalla de Pol·lència

La batalla de Pol·lència es va lliurar el 6 d'abril del 402 (durant la Setmana Santa) entre els romans i els visigots.
Des de febrer, els visigots, dirigits per Alaric I, havien estat assetjant Mediolanum (Milà), la capital de l'Imperi Romà d'Occident d'Honori, defensada per les tropes romanes. L'arribada de Estilicó i el seu exèrcit va obligar a Alaric a alleujar el setge i traslladar-se cap a Hasta (actualment Asti) a l'oest d'Itàlia. Estilicó va seguir l'exèrcit visigot fins a Pol·lència (Pollenzo en l'actualitat) on el va atacar. Aquest atac va tenir lloc durant la Pasqua festa que els visigots celebraven. Estilicó va capturar familiars d'Alaric, mentre Saül Alan, general de l'exèrcit romà, va ocupar el campament de l'enemic. Els romans van trobar un gran botí al campament visigot, i van recuperar els tresors que havien anat acumulant des de la batalla d'Adrianòpolis de l'any 378. Estilicó va oferir el retorn dels presoners a canvi que els visigots es retiressin a Il·líria, però en arribar a Verona, Alaric va aturar la retirada i va ser derrotat en la batalla de Verona. Amb molts dels seus generals, Alaric es va veure obligat a sortir d'Itàlia.

## Referències

* ↑ Claudi Claudià. De Bello Gothico.
* ↑ Heim, Joseph. La théologie de la victoire: de Constantin à Théodose. París: Beauchesne, 2016, p. 258. ISBN 9782701012544.

## Bibliografia

* Schreiber, Hermann. De Goten: vorsten en vazallen. Amsterdam: Meulenhoff, 1979.ISBN 9789010024169
# Batalla de Bandiradley

La batalla de Bandiradley a Somàlia va començar el 23 de desembre de 2006, quan les forces de Puntlàndia i Etiòpia, juntament amb el líder de la facció Abdi Qeybdid, van lluitar contra militants de la Unió de Corts Islàmiques de Somàlia (UCI) que defensaven Bandiradley. Els combats van empènyer els islamistes fora de Bandiradley i per la frontera sud cap al districte d'Adado, regió de Galguduud, el 25 de desembre.
Es va lliurar a l'entorn de la ciutat de Bandiraley (ocupada per les Corts el 12 de novembre del 2006). Els islamites amenaçaven Galkacyo, ciutat compartida entre Puntland i Galmudug. Els etíops van enviar forces de terra i almenys vuit tancs. La batalla es va iniciar el 23 de desembre del 2006 quan els aliats van atacar els islamistes a Bandiradley; després de dos dies de lluita els milicians islamistes es van retirar cap al districte d'Adado, a la regió de Galguduud, el 25 de desembre.
L'UCI va abandonar les ciutats de Dhuusamareb i Abudwaq sense lluitar. Arran de la seva retirada d'Abudwaq, les milícies van establir punts de control i van començar a disparar les seves armes.

## Referències

* ↑ «Somalia: Islamist fighters and Ethiopian backed militias clash in Bandiradley» (en anglès). Arxivat de l'original el 27/11/2007. [Consulta: 1r gener 2022].
* ↑ Ethiopia edges closer to Somalia invasion Arxivat January 8, 2007, a Wayback Machine. The Independent
* ↑ Ethiopian troops returning warlords to power in Somalia Arxivat January 6, 2007, a Wayback Machine. Garowe Online
* ↑ Somalia: Insecurity rages in Islamist abandoned areas Arxivat September 30, 2007, a Wayback Machine. Shabelle Media Networks
# Shadi Paridar

Shadi Paridar (2 de juliol de 1986) és una jugadora d'escacs iraniana que té el títol de Gran Mestre Femení des del 2004.
Tot i que no està en actiu des de gener de 2011, a la llista d'Elo de la FIDE del gener de 2020, hi tenia un Elo de 2250 punts, cosa que en feia la jugadora número 88 de l'Iran. El seu màxim Elo va ser de 2274 punts, a la llista de gener de 2005.

## Resultats destacats en competició

Fou campiona de l'Iran en quatre ocasions en els anys 2001, 2004, 2005 i 2007.

### Participació en olimpíades d'escacs

Pourkashiyan ha participat, representant l'Iran, en cinc Olimpíades d'escacs entre els anys 2002 i 2010, amb el resultat de (+28=17−12), per un 64,0% de la puntuació. El seu millor resultat el va fer a les Olimpíada del 2002 en puntuar 9 de 13 (+7 =4 -2), amb el 69,2% de la puntuació, amb una performance de 2342.

## Notes i referències

* ↑ «Nota biogràfica de Shadi Paridar» (en anglès). Chessgames.com. [Consulta: 27 agost 2015].
* ↑ «Fitxa FIDE de Shadi Paridar» (en anglès). lloc web de la FIDE. [Consulta: 26 gener 2020].
* ↑ Posició al rànquing mundial i evolució Elo de Shadi Paridar «benoni.de». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 27 agost 2015]. (alemany)
* ↑ La notació (+x -y =z) vol dir que el primer jugador va guanyar x partides, en va perdre y, i va fer taules en z.
# Plecotus sacrimontis

Plecotus sacrimontis és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu al Japó i Rússia. Els seus hàbitats naturals són els boscos, on es refugia en forats d'arbres i en coves. També se'l pot trobar en habitatges. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, sacrimontis, significa 'mont sagrat' en llatí i es refereix a la localitat tipus de l'espècie, el Mont Fuji.

## Referències

* ↑ Maeda, K.; Sano, A. Plecotus sacrimontis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 abril 2014.
* ↑ Allen, G. M., 1908: «Notes on Chiroptera» (en anglès). Bulletin of the Museum of Comparative Zoology at Harvard College 52: 25–61
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Smutsia

Smutsia és un gènere de pangolins de la família dels mànids. El grup inclou les espècies terrestres africanes de pangolins. Tenen un àmbit de distribució extens. Els seus hàbitats són els boscos espessos i els paisatges oberts. Es tracta d'animals solitaris que s'alimenten principalment de formigues i tèrmits. La caça intensiva ha provocat una minva important de les seves poblacions. Encara hi ha molts científics que consideren Smutsia un subgènere de Manis, però una anàlisi morfològica confirmà que es tracta d'un gènere a part.

## Referències

* ↑ Gaudin, T. J.; Emry, R. J.; Wible, J. R. «The Phylogeny of Living and Extinct Pangolins (Mammalia, Pholidota) and Associated Taxa: A Morphology Based Analysis» (en anglès). Journal of Mammalian Evolution, 16, 2009, pàg. 235–305. DOI: 10.1007/s10914-009-9119-9.
# Alinyà

Alinyà és un nucli de població del municipi de Fígols i Alinyà, a l'Alt Urgell. Actualment té un total de 70 habitants i el 1991 n'havia arribat a tenir 104, 64 dels quals disseminats. El poble es troba a 958 metres d'altitud a la dreta del riu Perles, prop de la seva formació per la confluència dels torrents de Vall-Llonga i de l'Alzina. Al centre del poble s'hi pot trobar l'església parroquial de Sant Esteve, d'estil romànic. L'església fou consagrada pel bisbe Guillem d'Urgell el 1057.
L'origen del topònim és romà, en l'acta de consagració de la Catedral d'Urgell, constava com Helinniano. Al poble hi havia hagut el castell d'Alinyà que pertangué als Cardona, primer Vescomtat de Cardona, posteriorment comtat de Cardona i finalment ducat de Cardona, dins la Batllia de Solsona.
Alinyà havia estat el cap del seu propi municipi que incloïa l'Alzina d'Alinyà, i Perles, els llogarets de Llobera i de les Sorts, els veïnats de la Vall del Mig i la Vall Baixa i la capella de Sant Ponç d'Alinyà. El municipi va ser annexat el 1972 a Fígols d'Organyà, cap municipal de l'actual municipi de Fígols i Alinyà.

## Ball Pla d'Alinyà

D'uns anys ençà, s'ha recuperat el Ball Pla d'Alinyà que es balla per la festa major el dia 10 d'agost. És una dansa de parelles tradicional que es pot definir com a ball de gala i de tall noble. La seva música, de ritme ternari, marca dos temes diferenciats: el primer o de passeig i un segon que és el ball pròpiament dit.

## Referències

* 1 2 GGCC, Fígols i Alinyà: Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. Alinyà.
* ↑ «Alinyà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Per si voleu escoltar o baixar el Ball Pla d'Alinyà en format midi
* Aquí podeu veure un vídeo del Ball Pla d'Alinyà, l'any 2009
# Microplanus

Microplanus és un gènere d'aranyes araneomorfes de la subfamília Erigoninae, dins de la família Linyphiidae. Es pot trobar a Colòmbia i Panamà.
Fou descrit per primera vegada per Alfred Frank Millidge l'any 1991.

## Llista d'espècies

Segons The World Spider Catalog 12.0:
* Microplanus mollisMillidge, 1991 (Espècie tipus) – Colombia
* Microplanus odin Miller, 2007 – Panama

## Referències

* 1 2 Gloor, Daniel; Nentwig, Wolfgang; Blick, Theo; Kropf, Christian «Gen. Microplanus Millidge, 1991». . Natural History Museum Bern, 2019. DOI: 10.24436/2 [Consulta: 16 juny 2019].
* ↑ Millidge, A. F. «Further linyphiid spiders (Araneae) from South America». Bulletin of the American Museum of Natural History, vol. 205, 1991, pàg. 1–199.
* ↑ Platnick, 2011: The world spider catalog (American Museum of Natural History).

## Enllaços externs

* a ION (anglès)
* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Miquel de Torrelles i Sentmenat

Miguel de Torrelles i Sentmenat fou Gran Prior de l'Orde de Sant Joan de Jerusalem.
Va dirigir la Coronela de Barcelona durant la Batalla de Montjuïc de la Guerra dels Segadors el 1641.
El 27 de maig de 1645, va vendre el Castell de la Roca i les seves possessions a la comunitat de preveres de Santa Maria del Mar i la baronia d'Eramprunyà al canonge d'Urgell Jaume de Copons i de Tamarit qui en va fer donació al seu germà Ramon.

## Referències

* ↑ d'Arxius, Catalonia (Spain) Servei. Actes de les Primeres Jornades sobre els Ordes Religioso-militars als Països Catalans, segles XII-XIX: Montblanc, 8-10 de novembre de 1985. Diputació de Tarragona, 1994, p. 429. ISBN 978-84-88618-12-2.
* ↑ Gavà. Cossetània Edicions, 2001, p. 72. ISBN 978-84-95684-03-5.
# Bibimys

Bibimys és un gènere de rosegadors de la família dels cricètids. Habita el Con Sud de Sud-amèrica.
Aquest gènere fou descrit l'any 1979 pel zoòleg argentí Elio Massoia.
Les tres espècies tenen poblacions distanciades per centenars de quilòmetres. Les proves fòssils han demostrat que el gènere ha patit una recent contracció de la seva distribució, cosa que permetria explicar que, segons anàlisis filogenètiques, les tres presenten baixos nivells de variació morfològica i genètica.
Les seves espècies es distribueixen des del Brasil i el Paraguai fins al centre-est de l'Argentina. Habiten armenteres altes prop de l'aigua, aiguamolls, boscos humits i selves de galeria.

## Referències

* ↑ Musser, G. G.; M. D. Carleton (2005). Superfamily Muroidea. Pàg. 894–1.531 a Mammal Species of the World a Taxonomic and Geographic Reference. D. E. Wilson; D. M. Reeder eds. Johns Hopkins University Press, Baltimore.
* ↑ Massoia, E. (1979). Descripción de un género y especie nuevos: Bibimys torresi (Mammalia - Rodentia - Cricetidae - Sigmodontinae - Scapteromyini). Physis Seccion C los Continentes y los Organismos Terrestres C 38 pp 1-7.
* ↑ Pardiñas, U. F. J. (1996). El registro fósil de Bibimys Massoia, 1979 (Rodentia) en la Argentina. Consideraciones sobre los Scapteromyini (Cricetidae, Sigmodontinae) y su distribución durante el Plioceno-Holoceno en la región pampeana. Mastozoología Neotropical 3: 15-38.
* ↑ D'Elía, Guillermo; Ulyses F. J. Pardiñas and Philip Myers (2005). An introduction to the genus Bibimys (Rodentia: Sigmodontinae): Phylogenetic position and alpha taxonomy. Mammalian Diversification: From Chromosomes to Phylogeography (A Celebration of the Career of James L. Patton) (E Lacey y P Myers, eds.). University of California Publications in Zoology, Berkley, 147-182.
# Carl Martin Norberg

Carl Martin Norberg (Avesta, Dalarna, 18 de juliol de 1889 – Västerås, Västmanland, 25 de juliol de 1970) va ser un gimnasta suec que va competir a primers del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla d'or en la prova del concurs complet per equips, com a membre de l'equip suec.

## Referències

* ↑ «Carl Martin Norberg Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 11 novembre 2015].
# Josep Galceran de Pinós i de Rocabertí

Josep Galceran de Pinós i de Rocabertí, marquès de Santa Maria de Barberà, va ser un aristòcrata català, germà de Miquel de Pinós i de Rocabertí (1667-1713).

## Biografia

Era fill de Josep Galceran de Pinós i de Perapertusa, senyor de Santa Maria de Barberà, castlà d'Arraona, que era fill i hereu de Francesc Galceran de Pinós-Santcliment i de Corbera-Santcliment, i net de Bernat Galceran de Pinós-Santcliment i de Santcliment (mort el 1626), senyor de Santa Maria de Barberà, i de la seu muller, Elionor de Corbera-Santcliment. Bernat Galceran era fill de Jeroni de Pinós-Fenollet i Mai (mort vers el 1584), cavaller de Sant Jaume, dit també Jeroni de Pinós-Santcliment i Mai per una imposició a causa del seu matrimoni amb Maria Anna de Santcliment-Gualbes i de Santcliment, senyora de Badalona.
Exercí el càrrec de protector del Braç militar de Catalunya entre el 1697 i el 1699 i entre el 1706 i el 1708. Felip V d'Espanya creà per a ell el Marquesat de Santa Maria de Barberà (el 12 de juliol de 1702), però Josep Galceran conspirà a favor del rei arxiduc Carles III i quan aquest arribà a Barcelona es passà al seu bàndol. A les corts de 1705-06 va ser fet comte i poc després marquès. Va representar el rei arxiduc davant la Generalitat durant el setge de Barcelona del 1706, per a assumptes de defensa. El 1707 era Coronel del regiment de la Diputació del General i el mateix any l'arxiduc Carles III el va crear Gran d'Espanya (el 18 d'agost de 1707) qui abans, el 1705, ja l'havia premiat amb el títol de marquès d'Alentorn. Defensà la postura de la resistència a ultrança de Barcelona, el 1713-14, i en caure la ciutat va ser fet presoner i traslladat a Pamplona i a Burgos on morí.
Es va casar amb Agustina d'Urries i de Gurrea, i el seu fill, Esteve de Pinós i d'Urries (1687-1709), ingressà el 1703, als 16 anys, a l'Acadèmia dels Desconfiats.
Va fundar la vila de Bagà.

## Referències

* ↑ «Josep Galceran de Pinós i de Rocabertí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Pinós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Fluvià i Escorsa, Armand de «Relación de los Protectores del brazo militar del Principado de Cataluña y Condados del Rosellón y Cerdaña, y ahora Real Cuerpo de la Nobleza». Hidalguía, 93, 1969, pàg. 153-160 [Consulta: 21 maig 2015].
* ↑ Martí Fraga, Eduard. La classe dirigent catalana. Els membres de la Conferència dels tres comuns i del Braç militar (1697 - 1714). Barcelona: Fundació Noguera / Pagès Editors, 2009, p. 73-87.

## Enllaços externs

* Base de dades iec.cat
* la patumaire.com Arxivat 2015-04-17 a Wayback Machine.