OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mufulira Wanderers Football Club

El Mufulira Wanderers FC és un club de futbol de la ciutat de Mufulira, Zàmbia.

## Palmarès

* Lliga zambiana de futbol:
       1963, 1965, 1966, 1967, 1969, 1976, 1978, 1995, 1996
* Copa zambiana de futbol:
       1965, 1966, 1968, 1971, 1973, 1974, 1975, 1988, 1995
* Copa Challenge zambiana de futbol:
       1964, 1966 (com a Rhokana United)
       1967, 1968, 1969, 1978, 1984, 1986, 1994, 1996, 1997
* Copà Heinrich/Chibuku/Heroes and Unity:
       1964, 1965, 1968, 1976, 1985, 1987, 1988, 1991
* Copa Campió de Campions de Zàmbia:
       1974, 1976, 1977, 1978, 1985, 1988, 1992
* Charity Shield zambiana de futbol:
       1967, 1968, 1976, 1977, 1996, 1997
* Inter-Rhodesia Castle Cup:
       1965

## Referències

* ↑ «Wanderers in the wilderness», 04-03-2003. [Consulta: 23 gener 2018].
* ↑ Lombe, Humphrey "What Makes Wanderers Tick?" Times of Zambia, 7 December 1978, p. 8
* ↑ «Zambia – List of Champions». RSSSF.
* 1 2 3 4 5 «Zambia – List of Cup Winners». RSSSF.
# Alduí II d'Angulema

Alduí II d'Angulema (també Hilduí; † 1032) fou un comte d'Angulema de la casa Tallaferro. Era el fill gran del comte Guillem IV d'Angulema i de Gerberga d'Anjou.
Després de la mort del seu pare, Alduí que havia rebut acusacions de bruixeria, va fer cremar diverses dones públicament. Una crònica del segle xii informava tanmateix que la seva dona Alàusia fou responsable de la mort del pare per enverinament. Per això la seva successió com a comte d'Angulema fou disputada de seguida pel seu germà més jove Jofré Tallaferro; Alduí el va atacar al castell de Blaye. Després de vuit dies de setge va conquerir finalment el castell i va capturar a Jofré. Li va perdonar la revolta i li va donar dos castells a la Santonya en feu.
Alduin moria quatre anys després que el seu pare (1031). Estava casat amb Alaisia, la filla i hereva del vescomte Grimoard de Fronsac i de la seva esposa Dea de Montignac; els seus fills no van poder recollir la successió a Angulema, ja que Jofré es va apoderar del comtat.

## Referències

* ↑ Ademar de Chabannes, Ademari Historiarum Liber III, ed. de Georg Waitz a: Monumenta Germaniae Historica, Ss 4 (1861), pàg. 146-147; Chronicon III §66, ed. de Jules Chavanon (1897), pàg. 192
* ↑ Historia pontificum et comitum engolismensium, a: Recueil des Historiens des Gaules et de la France, 11 (1876), pàg. 264
* ↑ Historia pontificum et comitum engolismensium, a: Recueil des Historiens des Gaules et de la France, 11 (1876), pàg. 263. La crònica qualifica l'any 1030 com l'any en què va morir Alduí II, cosa que és evidentment un error, car Adémar de Chabannes esmenta la inscripció de la tomba de Guillem IV de la que queda clar que va morir l'any 1028.
* ↑ per a l'origen d'Alaisia se segueix la crònica de l'abadia de Guîtres (Segle XI), que inclou una genealogia dels vescomtes de Fronsac. Frédéric Boutoulle: Généalogie de La del premiers vicomtes de Fronsac d'après la chronique de Guîtres (Xe-XIe siècles), a: Château et stratégies familiales (2007), pàg. 29-50. A Adémar de Chabannes, Ademari Historiarum Liber III, ed. de Georg Waitz a: Monumenta Germaniae Historica Ss 4 (1861), pàg. 148. A Europäische Stammtafeln (banda III, lamina 817) és tractada equivocadament com a filla del duc Sanç Guillem de Gascunya († 1032).
# Microbiotèrids

Els microbiotèrids (Microbiotheriidae) són una família de marsupials de l'ordre dels microbioteris. L'únic membre vivent de la família és el colocolo (Dromiciops gliroides), però té un registre fòssil ric que es remunta fins al Paleocè. El seu representant més primitiu és Khasia cordillerensis, conegut a partir de dents fòssils de sediments del Danià de Tiupampa (Bolívia).

## Referències

* ↑ Entrada «Microbiotheriidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
# Un gat a París

Un gat a París (francès: Une vie de chat) és una pel·lícula animada de ficció criminal d'aventures del 2010 de l'estudi francès Folimage, dirigida per Jean-Loup Felicioli i Alain Gagnol. El film segueix una jove parisenca el gat de la qual la porta a esbrinar un misteri apassionant al llarg d'una sola vetllada. Ha estat doblada al català central i al valencià.
Es va estrenar al Festival de Cinema Ciné-Jeune de Saint-Quentin el 15 d'octubre de 2010. Es va estrenar als cinemes a França el 15 de desembre de 2010.
La pel·lícula va ser nominada a l'Oscar a la millor pel·lícula d'animació.

## Referències

* 1 2 Une Vie de Chat a Big Cartoon DataBase
* ↑ «Un gat a París». ésAdir. [Consulta: 28 desembre 2023].
* ↑ «Un gat a París». À Punt, 14-04-2022. [Consulta: 28 desembre 2023].
* ↑ «The 84th Academy Awards | 2012». Academy Awards. Arxivat de l'original el 17 abril 2018. [Consulta: 17 setembre 2023].
# Cardito

Cardito és un municipi italià, situat a la regió de Campània i a la Ciutat metropolitana de Nàpols. L'any 2004 tenia 20.752 habitants.
# Mutugen

Mutugen († 1221) fou fill de Txagatai i net de Genguis Kan. Era el fill preferit de Txagatai i el net preferit de Genguis.
Un dels oficials de Txagatai estava casat amb una dona especialment maca i Mutugen la volia; mentre el marit estava servint a la guerra, Mutugen la va posseir i la va deixar embarassada, però no s'hi va casar, només es va quedar amb l'infant que es va dir Buri.
El 1221 Genguis Kan era a Talikan i va creuar l'Hindu Kush per anar a assetjar Bamian. En el setge d'aquesta ciutat fou mort Mutugen. Fou el gran kan qui va comunicar a Txagatai la notícia i li va prohibir plorar; la ciutat fou destruïda fins als fonaments i no es va fer botí ni presoners, tot fou destruït i tots foren morts fins i tot els animals. El lloc de la ciutat fou declarat maleït.

## Referències

* ↑ Djuweyni i Rashid al-Din, però Nessawi i Djuzjant no parlen d'aquestos fets i fan anar directament a Genguis kan de Talikan fins a Gazni
# Kévin Vauquelin

Kévin Vauquelin (Bayeux, 26 d'abril de 2001) és un ciclista francès, professional des del 2021. Actualment corre a l'equip Arkéa-B&B Hotels. Combina el ciclisme en pista amb la carretera. En el seu palmarès destaca el Tour dels Alps Marítims i del Var de 2023.

## Palmarès

* 2018
** Campió de França en contrarellotge júnior
** 1r al Tour de la Vall de la Trambouze
* 2019
** Campió de França en ruta júnior
** 1r al Gran Premi Fernand-Durel i vencedor d'una etapa
* 2020
** Vencedor d'una etapa al Saint-Brieuc Agglo Tour
* 2021
** Campió de França en contrarellotge amateur
** Campió de França en contrarellotge sub-23
** Campió de Normandia de contrarellotge per equips
** 1r al Gran Premi Franco-Holandès
** 1r al Trio normand, amb Hugo Toumire i Florian Pardon
* 2023
** 1r al Tour dels Alps Marítims i del Var i vencedor d'una etapa
** 1r al Tour del Jura
* 2024
** Vencedor d'una etapa a l'Étoile de Bessèges
** Vencedor d'una etapa al Tour de França

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2023. No surt (15a etapa)

## Referències

* ↑ «Les coureurs» (en francès). Arkéa-Samsic. Arxivat de l'original el 13 febrer 2022. [Consulta: 13 febrer 2022].
* ↑ «Kévin Vauquelin gana el Tour de los Alpes Marítimos» (en spanish), 19-02-2023. [Consulta: 28 febrer 2023].
# Alejandro San Martín y Satrústegui

Alejandro San Martín y Satrústegui (Laraintzar, Ultzama, 17 d'octubre de 1847-Madrid, 10 de novembre de 1908) va ser un metge i polític espanyol. Va ser ministre d'Instrucció Pública i Belles arts durant el regnat d'Alfons XIII.

## Biografia

El 1868 es va llicenciar en Medicina a Madrid, Després d'obtenir el seu doctorat en 1869, per la Universitat Central de Madrid, exerceix com a metge d'esperó a Ituren, en la Navarra rural. En 1871 obté la càtedra de Terapèutica General en la Universitat de Cadis i, en 1882 la de Patologia Quirúrgica a la Universitat Central de Madrid. Durant l'assot de la malaltia del còlera a València en 1885 va estudiar les causes i efectes d'aquesta malaltia.
Va ingressar en la Reial Acadèmia Nacional de Medicina el 29 de gener de 1888, en la qual li va correspondre la Medalla acadèmica número 25, cobrint al difunt Jose de Arce y Luque.
Va iniciar la seva carrera política de senador com a membre del Partit Liberal en la legislatura de 1898. També va ser Ministre d'Instrucció Pública i Belles Arts entre el 9 de juny i el 6 de juliol de 1906 en un govern presidit per Segismundo Moret.
Va morir en Madrid el 10 de novembre de 1908.

## Referències

* ↑ Biografia al web de la Reial Acadèmia de Medicina
* ↑ Herrera Rodríguez, Francisco «Un cirujano y humanista singular: Alejandro San Martín y Satrústegui (1847-1908)», pàg. 338. Consultat el 10 de juny de 2014.
* ↑ Necrològica a ABC

## Enllaços externs

* Biografia a biografiasyvidas.com
* Biografia a historiadelamedicina.org
# Procynosuchus

Procynosuchus és un gènere extint de cinodonts basals que visqueren durant el Permià superior i el Triàsic inferior. Se n'han trobat restes fòssils a Alemanya, Sud-àfrica, Zàmbia i, més recentment, a Rússia. Feien aproximadament 60 cm de llargada. Les espècies d'aquest gènere tenien molts caràcters primitius, però també presentaven caràcters que els distingien de la resta de teràpsids primerencs. S'ha suggerit que alguns d'aquests trets podrien haver estat adaptacions a un estil de vida semiaquàtic.

## Referències

* ↑ Entrada «Procynosuchus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ T. S. Kemp: The Origin and Evolution of Mammals Oxford University Press, 2005. ISBN 0-19-850760-7
# Lluís August de Borbó

Lluís August de Borbó (Saint-Germain-en-Laye, 31 de març de 1670 - Sceaux, 14 de maig de 1736) va ser el primer dels fills il·legítims nascuts de la relació haguda entre Lluís XIV de França i Madame de Montespan.

## Primers anys de vida

Va néixer a Saint-Germain-en-Laye i va ser legitimitzat als 3 anys, el desembre de 1673, i el seu pare a més li va atorgar el títol de Duc de Maine. El mateix dia la seva germana Lluïsa Francesca de Borbó també va ser legitimada i coneguda des d'aquell moment com Mademoiselle de Nantes.

## Versalles

Al moment de ser introduït a la Cort reial del Palau de Versalles no va trigar a convertir-se en el favorit del seu pare el rei i va tenir importants tutors com François-Henri de Montmorency qui s'encarregà de l'entrenament militar de Lluís August, però aquest mai va demostrar grans habilitats com a soldat. L'amor del seu pare li valgué més títols com el de Príncep de Dombes, Duc d'Aumale i Comte d'Eu, alguns d'ells cedits per la Gran Mademoiselle, Anna Maria Lluïsa d'Orleans, duquessa de Montpensier, i per pressions del rei.

## Família

Com a fill legitimat del rei de França va tenir dret a un prestigiós matrimoni, se va plantejar fins i tot un compromís amb la seva cosina Elisabet Carlota d'Orleans, filla del seu oncle Felip IV de Valoi; finalment va triar per a convertir-se en la duquessa de Maine a Mademoiselle de Charolais Louise Bénédicte de Borbó, filla del príncep Enric III de Borbó-Condé i d'Anna Enriqueta de Baviera, que varen contraure matrimoni el 1692. La parella va tenir set fills:
* Mademoiselle de Dombes (1694)
* Lluís Constantí de Borbó, príncep de Dombes (1695-1698).
* Mademoiselle d'Aumale (1697-1699).
* Lluís August II de Borbó, príncep de Dombes (1700-1755).
* Lluís Carles de Borbó (1701-1755).
* Carles de Borbó (duc d'Aumale) (1704-1708).
* Lluïsa Francesca de Borbó, mademoiselle de Maine (1707-1743).
El 1714, el rei va posar-lo, junt amb el seu germà petit el Comte de Tolosa, a la línia de successió al tron després del dramàtic any que acabaria amb la vida de tres dels seus legítims hereus. L'any següent el rei va morir havent deixat com a última voluntat la regència del seu besnet Lluís XV de França al seu nebot el Felip III d'Orleans i al duc de Maine, però el primer va aconseguir l'anul·lació del desig del difunt monarca i es va quedar amb la regència en solitari. Davant d'això "Maine" i la seva esposa comencen una conspiració per a reemplaçar a Orleáns per Felip V d'Espanya, nebot de Lluís August. La conjura fou descoberta i el duc exiliat, anys després moria a Sceaux.

## Notes

* ↑ fou comprat a la duquessa Maria Joana de Savoia-Nemours el 1686
# Kisliakovka

Kisliakovka - Кисляковка (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. És a 14 km al sud de Kusxóvskaia i a 157 km al nord-est de Krasnodar. Pertany a l'stanitsa de Kisliakóvskaia.
# Mustelirallus

Mustelirallus és un gènere d'ocells de la família dels ràl·lids (Rallidae) que habita zones humides de l'àrea neotropical.

## Taxonomia

Les diferents espècies han estat ubicades dins altres gèneres: Porzana, Neocrex Sclater, PL et Salvin, 1869 (les dues espècies) i Cyanolimnas. Treballs d'investigació com ara Garcia-R et al. 2014, propiciaren la recuperació d'aquest gènere. Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional, versió 13.2 2023, aquest gènere està format per 4 espècies:
* Mustelirallus colombianus - rasclet de Colòmbia.
* Mustelirallus erythrops - rasclet becpintat.
* Mustelirallus albicollis - rasclet gorjagrís.
* Mustelirallus cerverai - rascló de Zapata.

## Referències

* ↑ JC García-R, GC Gibb et SA Trewick. 2014. Deep global evolutionary radiation in birds: Diversification and trait evolution in the cosmopolitan bird family Rallidae. Molecular Phylogenetics and Evolution 81: 96–108.
* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.2). doi : 10.14344/IOC.ML.13.2.
# Alexander Pope

Alexander Pope (Londres, 21 de maig del 1688 — Twickenham, 30 de maig del 1744) fou un poeta anglès, el tercer autor més citat en aquesta llengua, només per darrere de William Shakespeare i Alfred Tennyson. Va destacar en els poemes narratius de tema mitològic i en les traduccions dels clàssics grecollatins, així com en l'edició de contemporanis.
Es va enamorar de la feminista Mary Wortley Montagu, que no el va correspondre, i el rebuig a les pretensions amoroses de Pope el va dur a publicar diversos atacs contra Montagu.
El 1713, juntament amb els seus amics Jonathan Swift, John Gay i John Arbuthnot, va fundar el Club Scriblerus, que va ser força actiu políticament malgrat la seva brevetat.
Algunes obres destacades:
* Pastorals
* El rapte del rínxol (The Rape of the Lock), l'obra que el va fer famós
* Epístola d'Heloïsa a Abelard
* La Dunciada
* Assaig sobre l'Home

## Vegeu també

* David Mallet
* Carta al Dr. Arbuthnot

## Referències

* ↑ «Alexander Pope». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ The Oxford Dictionary of Quotations, 5th ed. (Oxford University Press) 1999
* ↑ Astell, Mary. Astell, Political Writings (en anglès). Cambridge University Press, 1996, p. 242. ISBN 0521428459.
# Uralocynodon tverdokhlebovae

Uralocynodon tverdokhlebovae és una espècie extinta de cinodont basal que visqué durant el Permià. Es tracta de l'única espècie del gènere Uralocynodon. Se n'han trobat restes fòssils a Rússia. És més petit i té l'apòfisi coronoide més estreta que Procynosuchus, un parent seu molt proper del qual s'han trobat fòssils a Alemanya, Sud-àfrica i Zàmbia, a més de Rússia.

## Referències

* ↑ Entrada «Uralocynodon tverdokhlebovae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Michael J. Benton; Mikhaïl A. Xixkin; David M. Unwin The Age of Dinosaurs in Russia and Mongolia (en anglès). Cambridge University Press, p. 114. ISBN 978-0-521-54582-2.
# Lluís de Baixa Lotaríngia

Lluís de Baixa Lotaríngia (nascut entre 975 i 9801, mort el 1023) fou un membre de la dinastia carolíngia, fill de Carles de Baixa Lotaríngia i la seva segona esposa, Adelais, d'origen desconegut, la filla d'un vassall d'Hug Capet.
Quan el seu pare va ser fet presoner per Hug Capet que li disputava la monarquia franca, Lluís va ser deixat per Hug sota la custòdia del bisbe d'Adalberó de Laon, però després va demanar la custòdia i el va tancar l'any 993 a Orleans (Loiret), on es perd el seu rastre.
La primavera del 993, Eudes I comte de Blois, decebut perquè Hug Capet i el seu fill s'havien negat a atorgar-li el títol de duc dels francs, en cooperació amb Adalberó de Laon, va planejar capturar a Hug i el fill durant una reunió prevista a Metz amb l'emperador Otó III i posar a Lluís en el tron franc. Eudes I de Blois es convertiria en duc dels francs i Adalberó en bisbe de Reims. Hug Capet i el seu fill van ser advertits i van frustrar l'intent.
Werner Karl Ferdinand diu que Lluís va recuperar la seva llibertat, i es va convertir en comte, i va ser estar probablement en possessió de Lorena. Va fer un viatge a Aquitània i seria el "Lodoicus, fill del rei Karolus" que apareix en una acta a l'abadia de Bourgueil el 1012. El seu epitafi a Sens (Yonne), diu que va morir al monestir de Saint-Pierre-le-Vif de malaltia, després de fer-se monjo in extremis, quan va tornar a França després d'una peregrinació al Mont Saint-Michel. Aquest epitafi fou publica. A la seva mort va deixar a aquest monestir la seva vila d'Ariscurt i un pal·li, sens dubte, un preciós record dels seus orígens reials.
Fou el darrer dels carolingis descendents de Lluís el Pietós, el tercer fill de Carlemany. Després de la seva mort, els carolingis ja només estaven representats pels Herbertians de Vermandois, descendents de Bernat, el fill il·legítim de Pipí d'Itàlia, fill gran de Carlemany.

## Notes

* ↑ La crònica de Saint-Pierre-le-Vif el qualifica de comes Alemanorum, a vegades traduït com comte dels Alamans, expressió que designava a un comte imperial
* ↑ Robert-Henri Bautier i Monique Gilles, Odorannus de Sens, Opera omnia, Paris 1972
* ↑ Ariscurt no ha estat identificada amb certessa, però probablement era a Lotaríngia, on els topònims acabats en "curt" (court) o "curtis" són nombrosos

## Referències

* Christian Settipani, La préhistoire des Capétiens, 1993,
* Karl Ferdinand Werner, Il y a mille ans, les Carolingiens : fin d'une dynastie, début d'un mythe, Annuaire-bulletin de la société d'histoire de France, 1991-1992, p.24.
* Hervé Pinoteau, La symbolique royale française, Ve - XVIIIe siècle, P.S.R. éditions, 2004
* Laurent Theis, Robert le Pieux, Librairie Acédémique Perrin, 1999
* Robert-Henri Bautier i Monique Gilles, Odorannus de Sens, Opera omnia, Paris 1972
* La chronique de Saint-Pierre-le-Vif de Sens, dite de Clarius, éd. Robert-Henri Bautier i Monique Gilles Paris, 1979
# Abanto

Abanto és un municipi de la província de Saragossa situat a la comarca de la Comunitat de Calataiud. La localitat se situa en un turó a la riba dreta de l'Ortiz (riu) riu, Ortiz, al sud de la serra de Pardos, a 922 m sobre el nivell del mar. El terme municipal té una àrea de 63,84 km² amb una població de 106 habitants (INE 2016) i una densitat de 1,77 km/km². En el segle xix s'esmentava com el terme abundava «en alzines, roures, savines, romers, argelagues, altres arbustos i mata baixa».

## Referències

* ↑ Madoz, 1845, p. 40.

## Bibliografia

* Madoz, Pascual. «Abanto». A: Diccionario geográfico-estadístico-histórico de España y sus posesiones de Ultramar, 1845.
# Llista de peixos del llac Bosten

Aquesta llista de peixos del llac Bosten -incompleta- inclou 22 espècies de peixos que es poden trobar al llac Bosten.
| Ordre | Família | Espècie | Hàbitat | Observacions |
| Beloniformes | Adrianichthyidae | Oryzias latipes | Bentopelàgic | Nadiu |
| Cypriniformes | Balitoridae | Triplophysa bombifrons | Bentopelàgic | Nadiu |
| Cypriniformes | Balitoridae | Triplophysa stoliczkai | Bentopelàgic | Nadiu |
| Cypriniformes | Cyprinidae | Abbottina rivularis | Bentopelàgic | Nadiu |
| Cypriniformes | Cyprinidae | Brema (Abramis brama) | Bentopelàgic | Nadiu |
| Cypriniformes | Cyprinidae | Aspiorhynchus laticeps | Bentopelàgic | Nadiu |
| Cypriniformes | Cyprinidae | Carassius auratus auratus | Bentopelàgic | Nadiu |
| Cypriniformes | Cyprinidae | Carassius cuvieri | Demersal | Introduït |
| Cypriniformes | Cyprinidae | Ctenopharyngodon idella | Demersal | Nadiu |
| Cypriniformes | Cyprinidae | Cyprinus carpio haematopterus | Bentopelàgic | Nadiu |
| Cypriniformes | Cyprinidae | Diptychus maculatus | Bentopelàgic | Nadiu |
| Cypriniformes | Cyprinidae | Hypophthalmichthys molitrix | Bentopelàgic | Nadiu |
| Cypriniformes | Cyprinidae | Hypophthalmichthys nobilis | Bentopelàgic | Nadiu |
| Cypriniformes | Cyprinidae | Plagiognathops microlepis | Bentopelàgic | Nadiu |
| Cypriniformes | Cyprinidae | Schizopyge curvifrons | Bentopelàgic | Nadiu |
| Cypriniformes | Cyprinidae | Tinca tinca | Demersal | Nadiu |
| Perciformes | Gobiidae | Rhinogobius giurinus | Demersal | Nadiu |
| Perciformes | Osphronemidae | Macropodus ocellatus | Bentopelàgic | Nadiu |
| Perciformes | Osphronemidae | Macropodus opercularis | Pelàgic | Nadiu |
| Perciformes | Percichthyidae | Siniperca chuatsi | Bentopelàgic | Nadiu |
| Perciformes | Percidae | Perca fluviatilis | Demersal | Introduït |
| Perciformes | Percidae | Lucioperca (Sander lucioperca) | Pelàgic | Nadiu |

## Referències

* ↑ FishBase (actualitzat el 6 de febrer del 20102) (anglès)

## Bibliografia

* Chen Guexin, 1962. Economic fish species in Erqishi River, Ulungur Lake, Bosten Lake. Symposium on Animal Fauna and Classification of Chinese Zoological Society. (Abstract). P. 131. Scientific Publisher, Beijing.
* Lu Guei, Chen MakKan i Tong Heyi, 1979. Fishery investigation in Bosten Lake. Shanghai Fisheries University (Internal Press). 61 pp.
* Liu Lipen, 1983. Suggestion of the resources proliferation for Bosten Lake. Freshwater Fisheries 3: 15-17.
* Liu Yiaoguang, 1984. Improvement and utilization of the Bosten Lake. Xinjiang Geography 4:5-9.

## Enllaços externs

* Fish and Fisheries in Western China (anglès)
* Fish and fisheries at higher altitudes: Asia (anglès)
# Dolores Gallardo Núñez

Dolores Gallardo Núñez (Sevilla, 10 de juny de 1993), més coneguda com a Lola Gallardo, es una portera de futbol, jugadora del Club Atlético de Madrid Féminas i internacional amb Espanya, amb la qual ha jugat l'Eurocopa 2013 i el Mundial 2015.
El 2010 va ser nomenada millor jugadora de l'Eurocopa sub-17 i millor portera del Mundial sub-17. Amb l'Atlético ha jugat la Lliga de Campions i ha guanyat una Copa de la Reina.

## Palmarès

Títols — Seleccions nacionals :
| 1 Eurocopa sub-17 | 2010 |
| Títols — Clubs ||||||||||||||||||||
| 1 Copa | 2016 |
| Reconeixements — Premis ||||||||||||||||||||
| Millor portera del Mundial sub-17 | 2010 |
| Millor portera de l'Eurocopa sub-17 | 2010 |
| Reconeixements — Seleccions de jugadores ||||||||||||||||||||

## Referències

* ↑ UEFA
* ↑ Marca
# Cromptodon mamiferoides

Cromptodon mamiferoides és una espècie extinta de cinodont que visqué durant el Triàsic mitjà en allò que avui en dia és l'oest de l'Argentina. Se n'han trobat restes fòssils al Cerro Bayo (província del Neuquén). És conegut únicament a partir d'una mandíbula. A partir d'aquest material, s'ha calculat que el crani devia fer uns 2,7 cm de llargada. La morfologia i la distribució de les cúspides de les dents postcanines són molt semblants a les de Thrinaxodon liorhinus, però el cíngol és més ample a la part lingual.

## Referències

* 1 2 Entrada «Cromptodon mamiferoides» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].