OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# I Premis Turia

Els I Premis Turia foren convocats el juliol de 1992 per la revista valenciana Cartelera Turia amb la intenció de guardonar les persones i col·lectius que haguessen destacat l'any anterior en qualsevol de les categories i seccions que cobria la revista: cinema (pel·lícula espanyola i estrangera, actor i actriu), teatre, arts plàstiques, literatura, gastronomia, mitjans de comunicació, esports, música, literatura, etc. La llista de guanyadors era escollida per l'equip de redactors i col·laboradors de la revista.
El premi consistia en una estàtua que imitava la que sortia a la mítica pel·lícula El falcó maltès (1950) de John Huston. En aquesta primera gala, celebrada a la discoteca Arenas, hi van actuar el grup valencià Seguridad Social,Revólver i Jah Macetas, i va compar amb la presència de Joan Lerma, Enric Valor i Anna Galiena.

## Guardons

Els guanyadors de la primera edició foren:
| Categoria | Premiat | Labor premiada |
| Millor Pel·lícula Espanyola | Amantes Innisfree | Vicente Aranda José Luis Guerín |
| Millor Pel·lícula Estrangera | Kuroi ame | Shohei Imamura |
| Millor director estranger | Alain Tanner | L'Homme qui a perdu son ombre |
| Millor Actor | Juan Diego | El rey pasmado La noche más larga |
| Millor Actriu | Victoria Abril | Amantes |
| Menció especial cinema | Luis García Berlanga | --- |
| Millor muntatge teatral | Cómeme el coco, negro | La Cubana |
| Menció especial de teatre | Albert Boadella | -- |
| Millor artista plàstic | Joan Cardells Alemán Joan Antoni Toledo | -- |
| Millor contribució gastronòmica | Jaume Subirós | Restaurant Empordà de Figueres |
| Millor contribució esportiva | Ricardo Penella Arias Expedició Valenciana a l'Everest 91 | |
| Millor contribució musical | Perico Sambeat | -- |
| Millor contribució als mitjans de comunicació | Jaume Figueras (Cinema 3) Fulles grogues (Canal 9) Rotativa Uniman (Levante-EMV) | |
| Millor contribució literària | Enric Valor | -- |
| Premi Huevo de Colón | Amadeu Fabregat | Director de RTVV |

## Referències

* ↑ Manuel Salvador i Jardí 50 anys de Cartelera Turia. Una publicació insòlita en el sistema comunicatiu valencià, p. 42
* ↑ Web de Bodegas Vinetur, guanyadores d'un premi a la XXI Edició, amb una foto de l'estatueta
* ↑ SEGURIDAD SOCIAL EN LA FIESTA I PREMIOS TURIA 1991, Cartelera Turia n. 1460, 27 gener-2 febrer 1992. Hom pot veure la caràtula de l'exemplar a todocoleccion.net
* ↑ FA 30 ANYS QUE ELS TURIA TENEN 30 ANYS a Cartelera Turia
* ↑ Guardonats als I Premis Turia al web de Cartellera Turia
* ↑ Cicle Premis Turia 50 aniversari, Mostra Viva del Mediterrani
* ↑ Cronologia dels Joglars Arxivat 2020-08-21 a Wayback Machine. al Cervantes Virtual
* ↑ Perico Sambeat a clasijazz.com
* ↑ Gemma Nierga i Jaume Figueras El cine que ens va obrir els ulls
* ↑ Enric Valor Paraula de la terra, p. 65

## Vegeu també

* Fotogramas de Plata 1991
* Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics de 1991
* VI Premis Goya
* I Premis de la Unión de Actores
* 36a edició dels Premis Sant Jordi de Cinematografia
* X Premis de Cinematografia de la Generalitat de Catalunya
# Reginald Martin

Reginald George Warren Martin (Greenwich, Londres, 25 de juny de 1887 – Worthing, West Sussex, 29 de gener 1981) va ser un jugador de lacrosse anglès que va competir a primers del segle xx. El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata en la competició per equips de Lacrosse, com a membre de l'equip britànic.

## Referències

* ↑ «Reginald Martin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de novembre 2012. [Consulta: 3 desembre 2015].
# Ingar Nielsen

Ingar H. Nielsen (Oslo, 29 d'agost de 1885 - Oslo, 21 de gener de 1963) va ser un regatista noruec que va competir a començaments del segle xx.
El 1920 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va guanyar la medalla d'or en els 10 metres (1907 rating) del programa de vela, a bord de l'Eleda. Quatre anys més tard, als Jocs de París, guanyà una nova medalla d'or en la prova dels 8 metres del programa de vela, a bord del Bera.

## Referències

* 1 2 «Ingar Nielsen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 28 setembre 2017].
# Senyús (Cabó)

Senyús és un nucli de població del municipi de Cabó, a l'Alt Urgell. Actualment despoblat es troba a 1.134 metres d'altitud a la vall de Senyús drenada pel barranc de Senyús, que desguassa per la dreta al riu de Cabó. Encara s'hi pot trobar l'església de Sant Iscle d'estil romànic.

## Referències

* ↑ GGCC, Cabó: Arxivat 2021-06-24 a Wayback Machine. Senyús, el Pujal d'Organyà i el Cap de la Vall.
# Sepvigny

Sepvigny és un municipi francès situat al departament del Mosa i a la regió del Gran Est. L'any 2007 tenia 81 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Sepvigny era de 81 persones. Hi havia 28 famílies, de les quals 4 eren unipersonals (4 dones vivint soles i 4 dones vivint soles), 16 parelles sense fills i 8 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 47 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família, 10 eren segones residències i 5 estaven desocupats. 46 eren cases i 1 era un apartament. Dels 32 habitatges principals, 31 estaven ocupats pels seus propietaris i 1 estava llogat i ocupat pels llogaters; 3 tenien tres cambres, 13 en tenien quatre i 16 en tenien cinc o més. 22 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 13 habitatges hi havia un automòbil i a 14 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Sepvigny el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 8 | 75 a 79 | 4 |
| 8 | 70 a 74 | 8 |
| 4 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 8 |
| 0 | 55 a 59 | 0 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 4 | 35 a 39 | 8 |
| 4 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 0 |
| 8 | 15 a 19 | 0 |
| 8 | 10 a 14 | 4 |
| 4 | 5 a 9 | 8 |
| 8 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 38 persones, 25 eren actives i 13 eren inactives. Les 25 persones actives estaven ocupades(16 homes i 9 dones).. De les 13 persones inactives 7 estaven jubilades, 2 estaven estudiant i 4 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'any 2000 a Sepvigny hi havia 3 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 300 hectàrees.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Exploitations agricoles
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Sepvigny a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Sepvigny a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Gerald Mason

Gerald Mason (Ashton upon Mersey, Gran Manchester, 1877 – Woolacombe, Devon, 30 de setembre de 1951) va ser un jugador de lacrosse anglès que va competir a primers del segle xx. El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata en la competició per equips de Lacrosse, com a membre de l'equip britànic.

## Referències

* ↑ «Gerald Mason Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de novembre 2012. [Consulta: 26 novembre 2015].
# Enzo Provenzale

Enzo Provenzale (Messina, 1920 - Roma, 1990) és un productor, guionista i director de cinema italià.

## Biografia

Guionista des del 1947, ha treballat amb directors com Fellini, Rosi, Luchino Visconti, Bernardo Bertolucci.. Va començar com a director de producció el 1951 a Lo sceicco bianco, mantenint una difícil relació amb el director, Federico Fellini,. Als anys seixanta va ser el guionista de confiança de Francesco Rosi, amb qui va signar "Salvatore Giuliano" i "Le mani sulla città". Anteriorment havia signat la seva única pel·lícula com a director Vento del Sud.
Ha rebut una nominació al Nastri d'argento 1959 al millor guió per La sfida i un Nastri d'argento 1963 per "Salvatore Giuliano".

## Filmografia
### Com a productor

* La sfida (1958)
* Le ragazze di San Frediano (1955)

### Com a guionista

* Le mani sulla città (1963)
* Salvatore Giuliano (1962)
* Vento del Sud (1959)
* La sfida (1958)
* Gioventù perduta (1947)

### Com a director

* Vento del sud (1959)

### Com a director de producció

* L'últim tango a París (1972)
* Trastevere (1971)
* Colpo grosso ma non troppo (1965)
* Le mani sulla città(1963)
* Il Gattopardo (1963)
* Salvatore Giuliano (1962)
* Lo sceicco bianco (1952)

## Notes

* ↑ Tullio Kazich, Federico: Fellini, la vita e i film
* ↑ Roberto Poppi: Dizionario del cinema italiano. I Registi. Gremese Editore, Rom 2002, S. 348
# Segle XIII aC

El segle XIII aC és una època de l'edat antiga caracteritzada pel domini d'Assíria, Egipte i Micenes a les seves respectives àreees d'influència, al mateix temps que creixen les zones del planeta habitades.

## Política

Egipte, amb la Dinastia XIX i sobretot el regnat de Ramsès II, assoleix noves quotes de poder, malgrat la puixança dels hitites, amb els quals signa el primer tractat de pau conegut el 1274 aC, després de la batalla de Cadeix, considerada una de les més grans de l'antiguitat. A Assíria cal destacar el regnat de Salmanassar I, qui va derrotar Mittani. La Guerra de Troia podria haver tingut lloc per aquestes dates. Dos nous pobles que tindran un paper rellevant en el futur, els doris i els filisteus, s'instal·len a Grècia i Palestina respectivament. Comença la colonització de la Polinèsia, amb la qual cosa tots els continents, tret de l'Antàrtida, estan habitats per humans.

## Economia i societat

Els pobles de Palestina van intensificar el comerç amb altres civilitzacions del nord i de l'oest, fent de pont amb els rics pobles del sud-est. Micenes va convertir-se en el principal exportador de teixits, decorats profusament, que s'usaven als palaus i cases dels nobles de diversos estats. Els habitatges de la gent més rica imitaven l'arquitectura i ornamentació d'aquests palaus, incloent una sala d'audiències on la família rebia visites.

## Invencions i descobriments

S'inventa la llança llarga, que esdevindrà una de les armes més usades a l'Antiga Grècia. El desenvolupament de la indústria del ferro facilita la creació massiva d'armes i eines més resistents.

## Art, cultura i pensament

S'il·lustren alguns manuscrits del Llibre dels Morts encara conservats. A Ugarit es recopila una important biblioteca amb els textos cabdals de la literatura mesopotàmica.
Segons la Bíblia, Moisès va encarar-se al faraó egipci Ramsès II i després d'enviar-li set plagues va aconseguir que alliberés els israelites, que treballaven com a esclaus. La cronologia històrica difereix segons les fonts usades per datar l'èxode.
# James Baxter

James "Bim" Baxter (Rock Ferry, Merseyside, 8 de juny de 1870 - Rock Ferry, Merseyside, 4 de juliol de 1940) va ser un regatista i jugador de rugbi a 15 anglès que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on va guanyar la medalla de plata en la categoria de 12 metres del programa de vela com a membre de la tripulació del Mouchette.
El 1927 presidí la Rugby Football Union i fou l'entrenador dels British and Irish Lions en la gira que van fer a l'Argentina aquell mateix any, així com a la gira de 1930 a Nova Zelanda i Austràlia.

## Referències

* ↑ Perfil a scrum.com
* ↑ «James Baxter Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 1 d’octubre 2015. [Consulta: 23 desembre 2015].
* ↑ Rugger - The History, Theory and Practice of Rugby Football: The History, Theory and Practice of Rugby Football, By W. W. Wakefield, H. P. Marshall, p422, 1928
# Sandy Cowan

Alexander "Sandy" Cowan (Chesley, Ontario, 5 de febrer de 1879 - Victoria, Colúmbia Britànica, 8 de gener de 1915) va ser un jugador de lacrosse canadenc que va competir a principis del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla d'or en la competició per equips de Lacrosse, com a membre de l'equip Shamrock Lacrosse Team.

## Referències

* ↑ «Sandy Cowan Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 24 d’agost 2011. [Consulta: 12 octubre 2015].
# Half Moon (jugador de lacrosse)

Half Moon va ser un jugador de lacrosse canadenc, membre dels mohawks de les Primeres Nacions, que va competir a principis del segle xx. El 1904 va prendre part en els Jocs Olímpics de Saint Louis, on guanyà la medalla d'or en la competició per equips de Lacrosse, com a membre de l'equip Mohawk Indians.

## Referències

* ↑ «Half Moon Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 11 de novembre 2012. [Consulta: 13 octubre 2015].
# Sergenon

Sergenon és un municipi francès situat al departament del Jura i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. L'any 2007 tenia 37 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Sergenon era de 37 persones. Hi havia 20 famílies de les quals 8 eren unipersonals (4 homes vivint sols i 4 dones vivint soles), 8 parelles sense fills i 4 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 34 habitatges, 21 eren l'habitatge principal de la família, 9 eren segones residències i 4 estaven desocupats. 30 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 21 habitatges principals, 16 estaven ocupats pels seus propietaris, 4 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 2 estaven cedits a títol gratuït; 2 tenien dues cambres, 4 en tenien tres, 11 en tenien quatre i 5 en tenien cinc o més. 19 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 9 habitatges hi havia un automòbil i a 7 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Sergenon el 2009 :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 4 |
| 4 | 80 a 84 | 0 |
| 0 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 0 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 4 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 4 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 4 |
| 0 | 40 a 44 | 0 |
| 0 | 35 a 39 | 0 |
| 0 | 30 a 34 | 0 |
| 0 | 25 a 29 | 0 |
| 0 | 20 a 24 | 4 |
| 4 | 15 a 19 | 0 |
| 0 | 10 a 14 | 0 |
| 0 | 5 a 9 | 0 |
| 0 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 20 persones, 15 eren actives i 5 eren inactives. De les 15 persones actives 13 estaven ocupades (6 homes i 7 dones) i 2 estaven aturades (1 home i 1 dona). De les 5 persones inactives 2 estaven jubilades, 1 estava estudiant i 2 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

Dels 2 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de construcció i 1 d'una empresa de comerç i reparació d'automòbils.
L'únic servei als particulars que hi havia el 2009 era una fusteria.
L'any 2000 a Sergenon hi havia 4 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999» (en francès). INSEE. Arxivat de l'original el 5 desembre 2008.
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* ↑ Nombre d'équipements des services aux particuliers
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Sergenon a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Sergenon a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# Worringen

Worringen (neerlandès Woeringen) és el barri més septentrional del districte urbà de Chorweiler de la ciutat de Colònia a l'estat federal de Rin del Nord-Westfàlia a Alemanya. L'1 d'agost de 2009 tenia 9607 habitants a una superfície de 11,72 km², a la riba esquerra del Rin. És el punt més septentrional de la metròpoli de Colònia. El poble va esdevenir la localitat més important entre Colònia i Neuss. La seva principal activitat econòmica era l'agricultura, la pesca i el port fluvial. La creació d'un llarg polígon d'indústria química (amb una de les fàbriques principals de Bayer) a Dormhagen tot just a la frontera nord en va accelerar la urbanització.

## Història

Ja s'ha documentat la presència d'eburons des del segle v aC. Molt probablement el nom del barri deriva d'una castrum romà anomenat Castrum Boruncum construït per protegir la via romana entre Xanten, Neuss i Colònia que continua sent un eix important, ara l'anomenat B9, que continua seguint grosso modo sempre el mateix traçat de la vella carretera romana. El primer esment escrit de Worringen data del 922. El 1151 el comte de Jülich va vendre la vegueria de Worringen al capítol de la catedral de Colònia. El 3 d'octubre del 1247 Guillem d'Hollanda (1228-1256) va ser coronat rei d'Alemanya. L'arquebisbe de Colònia hi tenia un burg. El 1288 els camps al sud de la localitat van ser l'escenari de la batalla de Worringen, entre el duc de Brabant, Joan I, el seu aliat Arnold V de Loon i els ciutadans de la ciutat de Colònia d'un costat i les tropes del Luxemburg, Gueldre, l'arquebisbe de Colònia i de Limburg. El duc de Brabant i els seus aliats van guanyar la batalla i en conseqüència, el burg de Worringen va ser enderrocat i mai no serà reconstruït. Malgrat que tenia muralles i tres portes, mai no va obtenir els drets de ciutat.
Després de la revolució francesa va ser ocupat per França el 1794. L'ocupant va reorganitzar la divisió administrativa i va crear el municipi de Worringen, al districte de Colònia dins del departament del Roer. El 1796 es va inaugurar la nova casa de la vila. Sota el govern prussià el 1815 va esdevenir la seu d'una mancomunitat («Bürgermeisterei») que reunia Worringen amb els municipis de Roggendorf-Thenhoven, Weiler, Fühlingen i Langel, dins del districte de Colònia. El 1922 va fusionar amb la ciutat de Colònia.

## Llocs d'interès

* El parc natural Worringer Bruch
* El passeig al dic del Rin i els prats humits de la riba.

## Referències

* ↑ Ajuantament de Colònia «Stadtfläche, Einwohnerdichte und Einwohner nach Wohnstatus am 31.12.2014» (pdf). Kölner Stadtteilinformationen, 2014, pàg. 5.
* ↑ «Worringen» (en alemany). Ajuntament de Colònia, s.d.. [Consulta: 10 juliol 2015].
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Worringen
# Zhang Xiu

    En aquest nom xinès, el cognom és Zhang.
Zhang Xiu (mort el 207) va ser un senyor de la guerra menor durant l'era de la tardana Dinastia Han de la història xinesa. Finalment es va rendir a Cao Cao en el 200. Havent contribuït en gran manera a la decisiva batalla de Guandu i les campanyes posteriors contra els hereus de Yuan Shao, Zhang Xiu va morir de camí a Liucheng (柳城) en una campanya per conquerir la tribu Wuhuan en el 207.

## Biografia

Nascut en Zuli (祖厲, avui en dia Jingyuan, Gansu), Zhang Xiu era un nebot llunyà del General de Cavalleria Valenta (驃騎將軍) Zhang Ji (張濟), que va servir als senyor de la guerra tirànic Dong Zhuo. Després de la mort de Dong Zhuo en el 192, els seus antics súbdits, incloent Zhang Ji, va fer un colp d'estat i van prendre el control de la capital Chang'an. Per la seva part en el cop d'estat, Zhang Xiu va ser ascendit també a General que Construeix Lleialtat (建忠將軍) i se li conferí el títol de Marquès Xuanwei (宣威侯).
Després de la mort de Zhang Ji, Zhang Xiu es va fer càrrec de les tropes del seu oncle i ocupà Wancheng (宛城, en l'actualitat Nanyang, Henan). Es va aliar amb Liu Biao, governador de Jingzhou (荆州) i un senyor de la guerra més important de l'època. En el 197, Cao Cao va començar la seva expansió cap al sud. Quan l'exèrcit de Cao Cao n'arribà al riu Bai (白河), Zhang Xiu ràpidament es va rendir i se li va permetre mantenir el control de Wancheng.
Cao Cao després prengué la vídua de Zhang Ji com a concubina, el qual li bullí la sang a Zhang Xiu. Cao Cao va sentir parlar del desgrat de Zhang Xiu i va conspirar per matar a aquest l'últim. No obstant això, el pla es va filtrar i Zhang Xiu va llançar l'atac sorpresa conegut com la batalla de Wancheng en contra de Cao Cao. El guardaespatlles personal de Cao Cao Dian Wei va morir defensant la porta d'entrada al campament per tal que Cao Cao pogués escapar per la part posterior. En la retirada, el fill gran de Cao Cao, Cao Ang, oferí el seu propi cavall al seu pare, ja que el seu corser n'havia estat abatut per les fletxes enemigues, i va ser assassinat pels perseguidors al ja no tenir cavall.
Més endavant, Cao Cao va estar enviant exèrcits contra Zhang Xiu durant anys sense cap èxit. En el 200, això no obstant, Zhang Xiu va prendre el consell de l'assessor Jia Xu i es va rendir a Cao Cao de nou. Deixant arrere les seves disputes, Cao Cao prengué les mans de Zhang Xiu i feu un banquet per a ell. Cao Cao també va proposar un matrimoni entre el seu fill Cao Jun (曹均) i la filla de Zhang Xiu.
Per aquest moment Cao Cao n'era lluitant contra el senyor de la guerra del nord Yuan Shao en la decisiva batalla de Guandu. Tenint un bon acompliment durant el conflicte, Zhang Xiu va ser prompte ascendit a General que Derrota els Qiang (破羌將軍). En el 207, Zhang Xiu torcí el coll de camí a Liucheng en una campanya del nord contra la tribu wuhuan. Se li va conferir el títol pòstum de Marquès Ding (定侯), literalment significant el marquès infrangible.

## Vegeu també

* Llista de persones dels Tres Regnes

## Referències

* Chen Shou. San Guo Zhi. Yue Lu Shu She, 2002. ISBN 7-80665-198-5.