OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Michael Ruzic

Michael Ruzic (Besançon, França, 4 d'octubre de 2006) és un jugador de bàsquet amb nacionalitat croata. És fill del també jugador professional Tomislav Ruzic.

## Carrera esportiva

Es va formar a les categories inferiors del KK Zadar, equip amb el que va destacar a l'Adidas Next Generation Tournament, una competició en la que participen els millors jugadors júniors del continent europeu. Aquell estiu, el de 2023, rep ofertes d'equips grans, així com d'algunes importants universitats estatunidenques, però decideix fitxar pel Club Joventut Badalona per prioritzar la seva formació.
Arriba a Badalona per formar part de l'equip júnior i comença la temporada alternant les seves participacions amb l'equip filial de LEB Plata, el CB Prat, però diverses baixes al primer equip de la Penya com les d'Onuaku, Brodziansky i Tomić, fan que Carles Duran el convoquin amb el primer equip i debuti a l'ACB. El seu debut amb la samarreta del primer equip es va produir a Badalona en partit d'Eurocup davant l'Hamburg, el 31 d'octubre de 2023.
L'11 de novembre de 2023 fa el seu debut a l'ACB en un partit davant del CB Breogan amb tot just 17 anys, en què anotaria 3 punts, convertint-se en el sisè jugador més jove en debutar amb la samarreta verd-i-negre. Tres dies després, va anotar 17 punts i va fer 21 de valoració contra el Paris Basketball a la Eurocup. L'1 de febrer de 2024, renova el seu contracte amb Club Joventut Badalona fins al 2029. A la darrera jornada de Lliga Endesa va aconseguir diversos topalls anant-se fins a les 14 punts i 11 rebots (23 de valoració). Els seus registres a l'any del debut amb el Joventut van ser de 5 punts i 3 rebots de mitjana a l'ACB, i 6 punts i 2,5 rebots a Eurocup, sent peça important en els esquemes de Carles Duran i Dani Miret.
Ruzic i Usman Garuba han sigut els únics jugadors capaços de signar un doble doble a l'ACB sent menors d'edat. També és un dels únics cinc jugadors a la història en arribar a 20 punts de valoració en un partit d'ACB amb menys de 18 anys (amb Ricky Rubio, Luka Dončić, Usman Garuba i Aday Mara).
Al juny de 2024 participa a l'Adidas Eurocamp promitjant 17 punts, 4,6 rebots i 20 de valoració, sent nomenat Rising Star.

## Referències

* ↑ «Michael Ruzic». Euroleague basketball. [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «¿Quién es Michael Ruzic? Te presentamos al joven croata que llama a la puerta en la Penya». Gigantes, 15-11-2023 [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ Gozalbo, Àlex «Michael Ruzic, la promesa de la Penya que priorizó su formación al «business»». Jot Down Sport, 02-11-2023 [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «Michael Ruzic». verdinegres.cat. [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «Michael Ruzic, sexto debutante más joven del Joventut en Liga Endesa». ACB, 11-11-2023 [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «El Joventut renova Michael Ruzic, la perla del planter verd-i-negre». esport3, 01-02-2024. [Consulta: 10 juny 2024].
* ↑ «La irrupció de Michael Ruzic». Diari de Badalona, 01-12-2023 [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «News - Adidas Eurocamp 2023: recap» (en anglès). Eurohopes Basketball Prospects. [Consulta: 10 juny 2024].
# Forcada

La forcada és un cep de raïm blanc retrobat a la falda de la muntanya Roca Foradada, propera a la Vall de Bianya (la Garrotxa), el 2005. Els raïms són de mida petita. Les baies són esfèriques, de color groc verdós i pell gruixuda.

## Ampelografia

És una varietat de cicle llarg i port erecte, molt vigorosa i productiva. Brotada primerenca a mitjana (principis d'abril) i maduració tardorenca (principis d'octubre). Manté la seva acidesa durant la maduració.

## Característiques agronòmiques

Extremadament resistent a la sequera i a les altes temperatures. Només trobem 2,69 Ha plantades a Catalunya: a la Vall de Bianya (la Garrotxa) i a la finca Mas Palau de Santa Maria de Miralles (Anoia, Penedès). Obté el seu òptim rendiment en parcel·les situades a una altitud superior als 400 metres d'altitud, en sòls argilosos i allunyada de la influència marina.

## Característiques enològiques

Els vins elaborats amb raïm forcada tenen molt bona acidesa, amb un pH baix de 3 - 3,10 i una graduació alcohòlica que pot arribar fàcilment als 13 % vol. En nas destaquen les seves aromes cítriques, florals (flors blanques) i de sotabosc mediterrani (romaní i farigola). En boca són elegants i amb un final lleugerament afruitat.

## Història

El nom de forcada prové del lloc on un viticultor de la Vall de Bianya la va trobar: la falda de la muntanya Roca Foradada (topònim). És una de les varietats recuperades per la família Torres amb el projecte de recuperació de varietats ancestrals iniciat fa més de 35 anys per Miguel A. Torres. De les 50 varietats recuperades, només 7 tenen interès enològic: la forcada, el garró, la gonfaus, la moneu, la pirene, la querol i la selma blanca.
La primera verema va tenir lloc el 2015 i va sortir per primer cop al mercat el 2019. Només es van elaborar 500 litres.

## Vegeu també

* Moneu

## Referències

* ↑ «FORCADA Blanca i ancestral». Cellers Torres. [Consulta: 1r febrer 2020].
* ↑ «Variedades autóctonas: un cambio de paradigma». Cellers Torres. [Consulta: 31 gener 2020].
# Joan Bauzà Bauzà

Joan Bauzà Bauzà (Vilafranca de Bonany, 1944) és un sacerdot mallorquí. Ordenat prevere a Palma el 18 de juny de 1967 i cursà estudis eclesiàstics al Seminari Diocesà de Mallorca. És llicenciat en filosofia i lletres per la Universitat de València; llicenciat en ciències socials per la Universitat Pontifícia de Sant Tomàs d'Aquino de Roma, i diplomat en ciències i tècniques de l'opinió pública per la Universitat Internacional Lliure Pro Deo de Roma.
Ha estat assessor religiós i professor al Col·legi Lluís Vives de Palma; director tècnic del Col·legi Sant Josep Obrer de Palma; professor de sociologia i de mitjans de comunicació social a la Facultat Pontifícia i Civil de Teologia de Lima, al Perú, país en el qual fou missioner diocesà del 1991 al 1996; professor de filosofia de la ciència al Centre d'Estudis Teològics de Mallorca; professor de religió i la seva didàctica a la Universitat de les Illes Balears i professor d'ètica de les comunicacions al Centre Universitari Alberta Jiménez.
Ha estat director gerent i delegat diocesà a Ràdio Popular de Mallorca, delegat diocesà de Mitjans de comunicació social. Vicari episcopal de la diòcesi de Mallorca i vicari episcopal de l'Arxidiòcesi de Lima. Ha estat rector de les parròquies de Nostra Senyora dels Dolors de Manacor, de Sant Antoni de la Platja de Can Pastilla, de Sant Joan Maria Vianney de Lima, del Seminari Major de Mallorca, i de Sant Alonso Rodríguez de Palma.
Ha exercit de comentarista de ràdio, de columnista de premsa i és autor de Bon dia. Comentaris radiofònics, Dietari de canvis. Discontinuïtats espirituals, Entendre la Seu de Mallorca, Comprendre la Seu: Una mirada gòtica a la catedral de Mallorca. El 2007 va rebre el Premi Ramon Llull. Des de 2002 és canonge de la Seu de Mallorca exercint de degà-president (2010-2017) del Capítol Catedral. Actualment és canonge emèrit.
# Amblydoras

Amblydoras és un gènere de doràdids propis dels rius de l'Amèrica del Sud tropical. Amblydoras és un de diversos gèneres classificats dins de la subfamília Astrodoradinae. Les espècies d'Amblydoras van des del voltant de 7,5 a 10,2 centímetres de llargada.

## Taxonomia

Hi ha cinc espècie reconeguda en aquest gènere:
* Amblydoras affinis (Kner, 1855)
* Amblydoras bolivarensis (Fernández-Yépez, 1968)
* Amblydoras gonzalezi (Fernández-Yépez, 1968)
* Amblydoras monitor (Cope, 1872)
* Amblydoras nauticus (Cope, 1874)

## Referències

* ↑ Higuchi, Horácio; Birindelli, José L. O.; Sousa, Leandro M.; Britski, Heraldo A. «Merodoras nheco, new genus and species from Rio Paraguay basin, Brazil (Siluriformes, Doradidae), and nomination of the new subfamily Astrodoradinae» (PDF). Zootaxa, 1446, 2007, pàg. 31–42.
* 1 2 "Amblydoras". FishBase. Ed. Ranier Froese i Daniel Pauly. December del 2011. N.p.: FishBase, 2011.
# Rabosa de roca

La rabosa de roca o bavosa verda (Aidablennius sphynx) és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Alimentació

Menja invertebrats bentònics i algues.

## Hàbitat

És un peix marí de clima mediterrani.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental (el Marroc), la Mediterrània i la mar Negra.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Zander, C.D., 1986. Blenniidae. p. 1096-1112. A: P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (editors) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean, volum 3. UNESCO, París.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Zander, C.D., 1986.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mikhaïl Stakhóvitx

Mikhaïl Aleksàndrovitx Stakhóvitx, rus: Михаи́л Алекса́ндрович Стахо́вич, (Rússia, 1861-1923) fou un polític rus, que va ocupar el càrrec de Governador General de Finlàndia durant uns mesos l'any 1917.

## Biografia

Stakhóvitx va estudiar dret, i va treballar en càrrecs governamentals des de 1892. Políticament, es va fer conegut a tota Rússia arran del seu discurs transgressor. Abogava per la llibertat de consciència a Rússia.
Després de la Revolució Russa de 1905, va ser elegit el 1906 membre de la Duma Estatal i el 1907 a la segona Duma, tot liderant el Partit renovador per la pau. Durant la tercera Duma, va ser membre del Consell d'Estat.

## Governador General de Finlàndia

Fou nomenat Governador General de Finlàndia pel Govern Provisional Rus el 20 de març de 1917, tot i que no era la primera opció triada pel govern, i després que el càrrec fos refusat per Vladímir Nabókov entre d'altres. Va assumir el càrrec oficialment el dia 31 de març, i hi va ser fins que va dimitir el 17 de setembre de 1917. El seu successor va ser el polític liberal Nikolai Nekràssov Vissariónovitx.
| Precedit per: Franz Albert Seyn | Governador General de Finlàndia 1917 | Succeït per: Nikolai Vissarionovitx Nekrasov |
# (944) Hidalgo

(944) Hidalgo és un planeta menor que forma part dels centaures descobert per l'astrònom Wilhelm Heinrich Walter Baade en 1920 des de l'observatori d'Hamburg-Bergedorf, Bergedorf, Hamburg (Alemanya).
Porta el seu nom en honor del militar Miguel Hidalgo y Costilla (1753-1811).
S'estima que té un diàmetre de 38 km. La seva distància mínima d'intersecció de l'òrbita terrestre és d'1,14775 ua. El seu T$_J$ és de 2,068.
Les observacions fotomètriques recollides d'aquest asteroide mostren un període de rotació de 10,06 hores, amb una variació de lluentor de 10,77 de magnitud absoluta.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a ed.. Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* 1 2 JPL Small-Body Database
# Voltadora de Vilafranca de Bonany

La Voltadora de Vilafranca era una instal·lació dedicada al ciclisme en pista a l'aire lliure de Vilafranca de Bonany (Mallorca, Illes Balears, Espanya), activa entre 1963 i 1999.

## Història

La voltadora fou construïda cap a 1963 al voltant del camp d'esports parroquial de la localitat, dedicat a la práctica de futbol. Durant 1964 es va celebrar la primera prova d'importància: el Torneig Intervelòdroms, disputat entre quatre pistes de Mallorca: Tirador (Palma), Campos, Ca n'Escarrinxo (Pollença) i la pista vilafranquera.
L'1 d'agost de 1970 la pista va ser modernitzada i reinaugurada i va viure els seus anys de més activitat. Entre altres proves, la voltadora va participar en dues edicions del Torneig Intervelòdroms a escala estatal: l'edició de 1970 en l'equip de Balears, i l'edició de 1971 en l'equip Palma-Vilafranca.
El 26 de maig de 1984 fou reinaugurada i va continuar activa uns anys més, però el seu estat de conservació anava empitjorant. Devers 1996 la voltadora ja es trobava en molt mal estat, i el fet de trobar-se al voltant del camp de futbol generava constants problemes per fer ús de les instal·lacions. A finals de 1997 encara romania activa.
Finalment, amb la instal·lació de gespa artificial en el camp de futbol devers 1999 (fins llavors havia estat de terra) es va aprofitar per reformar i ampliar el terreny de joc a costa de la voltadora, que va desaparèixer completament.

## Esdeveniments

* Torneig Intervelòdroms (Mallorca): 1964
* Revenja del Campionat d'Espanya rere moto comercial (professionals): 1970
* Torneig Intervelòdroms (Espanya): 1970, 1971

## Referències

* ↑ Última Hora, 01-08-1970.
* ↑ «Dissabte, 26». Santa Bàrbara p. 11, 01-06-1984.
* ↑ «La Voltadora de Vilafranca presenta les primeres conseqüències de l'oblit». Es Molí Nou p. 14, 01-01-1996.
* ↑ «La mala distribució d'hores del poliesportiu només deixa una hora setmanal pels ciclistes». Es Molí Nou p. 23, 01-02-1997.
* ↑ «La voltadora estarà oberta els dimarts i els dissabtes als ciclistes». Es Molí Nou p. 22, 01-12-1997.
* ↑ Flaquer Palmer i Vidal Perelló, 2005.

## Bibliografia

* Flaquer Palmer, Mateu; Vidal Perelló, Miquel. Ciclistas de Mallorca. Palma: Última Hora, 2005.
# Biswamoyopterus

Biswamoyopterus és un gènere d'esquirols originaris del sud-est asiàtic. Conté tres espècies, dues de les quals són conegudes a partir d'un sol exemplar. Els animals d'aquest gènere són esquirols relativament grans, amb una llargada corporal d'aproximadament 40 cm, sense comptar la cua, que mesura uns 60 cm. Ambdues espècies de Biswamoyopterus tenen el pelatge del dors majoritàriament marró vermellós, però amb alguns pèls negres, grisos o de color gris blanquinós, mentre que la zona ventral té una coloració més clara.

## Referències

* ↑ Richard W. Thorington Jr., John L. Koprowski, Michael A. Steele: Squirrels of the World. Johns Hopkins University Press, Baltimore, 2012; pàg. 89–90. ISBN 978-1-4214-0469-1
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# (951) Gaspra

(951) Gaspra és un asteroide del cinturó principal del tipus S descobert per l'astrònom Grigori Neúimin en 1916 des de l'observatori de Simeiz, Simeiz, Rússia. L'òrbita es troba a la vora interior del cinturó d'asteroides. Presenta una forma triaxial, no simètrica al voltant de l'eix de rotació. Forma part de la família d'asteroides Flora.
Porta el seu nom en honor de Gaspra, localitat turística de la península de Crimea.
S'estima que té un diàmetre de 12,2 km. La seva distància mínima d'intersecció de l'òrbita terrestre és de 0,832777 ua. El seu T$_J$ és de 3,635.
Les observacions fotomètriques recollides d'aquest asteroide mostren un període de rotació de 7,042 hores, amb una variació de lluentor de 11,46 de magnitud absoluta.
Gaspra va ser el primer asteroide fotografiat per una sonda, en concret el 29 d'octubre de 1991 per la Sonda Galileo. Les fotografies revelen l'aspecte "llis" de la superfície, la qual cosa suggereix que té una capa de regolita de gran gruix. Les roques de la superfície són riques en ferro i altres metalls. Així mateix, hi ha una lleugera variabilitat en l'albedo i en el color relacionada amb el relleu topogràfic. La forma irregular, triangular, fa pensar que pot ser un fragment d'un cos més gran, la destrucció del qual va donar origen als asteroides de la família Flora fa uns centenars de milions d'anys.

## Vegeu també

* Llista de cràters de (951) Gaspra

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* 1 2 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* ↑ Schmadel, Lutz D. Dictionary of Minor Planet Names (en anglès). 5a ed.. Springer, 2003. ISBN 3-540-00238-3.
* 1 2 JPL Small-Body Database
* 1 2 Farinella, P. «La cita con Gaspra». A: Astronomía. Orbis-Fabri, 1992, p. Sistema solar, pag 149.
# Hylopetes

Hylopetes ('volador del bosc', en grec) és un gènere d'esquirols originaris del sud d'Àsia. Es caracteritzen per la forma de la seva cua, que recorda una sageta. Les diverses espècies d'aquest grup varien considerablement en mida i color del pelatge. Tenen una llargada corporal d'11–33 cm, sense comptar la cua, que és de 8–29 cm. La seva llargada total de menys de 50 cm fa que siguin uns dels esquirols voladors més petits que hi ha.

## Referències

* ↑ Entrada «Hylopetes» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Robert S. Hoffmann, Andrew T. Smith: Genus Hylopetes – Flying Squirrels. A Andrew T. Smith, Yan Xie: A Guide to the Mammals of China. Princeton University Press, Princeton NJ, 2008, ISBN 978-0-691-09984-2, pàg. 175.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Cel·lofana

La cel·lofana és un polímer natural derivat de la cel·lulosa. Té l'aspecte d'una pel·lícula fina, transparent flexible i resistent a esforços de tracció, però molt fàcil de tallar. Altres qualitats seues són que és biodegradable i que no resisteix bé la humitat, ja que tendeix a absorbir-la.

## Fabricació

El procés de fabricació consisteix a dissoldre fibres de fusta, cotó o cànem en un àlcali per a fer una solució anomenada viscosa, la qual després és extreta a través d'una ranura i se submergeix en un bany àcid que la torna a convertir en cel·lulosa. Per mitjà d'un procés similar, utilitzant un orifici en lloc d'una ranura, es produeix una fibra anomenada "raió".

## Història

La cel·lofana va ser inventada per l'enginyer tèxtil suís Jacques I. Brandenberger en 1908. Després de veure com es vessava vi sobre les estovalles de la taula d'un restaurant, Brandenberger va tenir la idea de produir un recobriment transparent per a la tela que la fera impermeable. Experimentant, va trobar una forma d'aplicar la viscosa líquida a la tela, però la combinació va resultar massa rígida com per a usar-la. No obstant això la pel·lícula transparent se separava fàcilment del suport de tela, raó per la qual va abandonar la seua idea original atret per les possibilitats del nou material. La baixa permeabilitat de la cel·lofana tant a l'aire com al greix i els bacteris la fa útil com a material per a embolcall d'aliments.
La companyia de llaminadures Whitman dels Estats Units va començar a utilitzar la cel·lofana per a embolicar llaminadures en 1912. Van ser els majors consumidors de cel·lofana importada de França fins a prop de 1924, quan DuPont va construir la primera planta nord-americana de cel·lofana. En 1935 es va establir la British Cellophane Ltd, una empresa conjunta entre La Cellophane SA i Courtaulds, i en 1937 començà a operar una fàbrica per a la manufactura de cel·lofana en Bridgwater.
La cel·lofana també s'usa per a embolicar regals i rams florals.
La pel·lícula de cel·lulosa s'ha fabricat des de 1930 fins a la data. A més de l'ús com a embolcall d'aliments, també té usos industrials, com ara cintes autoadhesives i membranes semipermeables utilitzades per cert tipus de bateries. Amb el temps, el terme "cel·lofana" s'ha generalitzat, i s'usa comunament per a referir-se a diverses pel·lícules plàstiques, fins i tot algunes que no estan fetes sobre la base de cel·lulosa.

## Usos

S'utilitza principalment com a embolcall, encara que també va ser molt utilitzada en l'elaboració de cintes adhesives, com la cinta cel·lo, una cinta adhesiva a base de cel·lofana.
Actualment està sent substituïda en gran manera per altres polímers de qualitats més apropiades per a aquest ús.
En alguns usos, se li apliquen recobriments per a complementar o modificar les seues propietats.

## Vegeu també

* Cel·luloide
# 154

El 154 (CLIV) fou un any comú començat en dilluns del calendari julià.

## Esdeveniments

* Finalització del Mur d'Antoní.
* Tiberi Juli Eupàtor esdevé rei del Bòsfor Cimmeri, estat client de l'Imperi Romà

## Naixements

* Edessa: Bardesanes, escriptor sirià.
* Yuan Shao, senyor de la guerra que va viure durant la tardana Dinastia Han Oriental

## Referències

* ↑ Ermatinger, James W. The Roman Empire. A Historical Encyclopedia (en anglès). vol.2. ABC-CLIO, p. 105. ISBN 9781440838095.
* ↑ Settipani, Christian. Continuité des élites à Byzance durant les siècles obscurs: les princes caucasiens et l'Empire du VIe au IXe siècle. París: De Boccard, 2007, p. 407. ISBN 9782701802268.
# Riesling

El riesling és un cep blanc que dona un vi d'alta qualitat gastronòmica. És sec i delicadament afruitat, ofereix un buquet de gran finesa amb aromes minerals i florals. És originari de la vall del Rin.
És un cep plantat principalment a Alemanya (22.000 hectàrees), però també el podem trobar a l'Alsàcia (2.900 ha), Austràlia (3.700 ha), Sud-àfrica (3.500 ha), els Estats Units (3.000 ha, a Califòrnia i a l'estat de Nova York), Romania (3.000 ha), Eslovàquia (1.500 ha), Bulgària (1.500 ha), Àustria (1.200 ha), Nova Zelanda (400 ha), així com a molts altres territoris.
Del riesling s'extreu un vi que marida perfectament amb peixos a la planxa o cuinats amb mantega, carn d'au amb salsa (com la pularda al riesling) i els formatges com els de cabra frescos.
És una varietat que treu els borrons de manera tardana, d'aquesta manera la seva maduració també és més prolongada. Dona grans rendiments (fins a 100 hl/ha), permet la podridura noble, és d'acidesa elevada i dona gran expressió al terrer, d'aquí el seu sobrenom d'esponja del terrer.
A Catalunya s'ha establert sobretot al Penedès on també s'ha experimentat recollir-lo de manera tardana, amb podridura noble i algunes vegades després de la primera gelada amb el resultat de l'anomenat vi de glaç.
# Petinomys

Petinomys ('ratolí volador' en llatí) és un gènere d'esquirols voladors originaris del sud d'Àsia. Viuen a les selves tropicals, a altituds que van des del nivell del mar fins a 1.210 msnm. No es coneix gaire cosa sobre el seu comportament, però sembla similar al dels altres esquirols voladors de la mateixa part del món. Es passen el dia dormint als forats dels troncs i surten de nit a buscar menjar. S'alimenten de núcules, fruita, branquetes joves, brots tendres i fulles, a més de consumir probablement l'escorça d'alguns arbres i, possiblement, alguns insectes.

## Referències

* ↑ Entrada «Petinomys» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :
# Trogopterus

Trogopterus és un gènere d'esquirols voladors originaris d'Àsia. L'única espècie vivent d'aquest grup és l'esquirol volador de peus grocs (T. xanthipes), que és endèmic de la Xina. Es tracta d'un animal nocturn que s'alimenta de fulles de roure. També s'hi ha classificat una espècie extinta encara per descriure, que visqué al centre d'allò que avui en dia és la Xina durant el Plistocè inferior.

## Referències

* ↑ Entrada «Trogopterus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Smith, A. T.; Johnston, C. H. Trogopterus xanthipes. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 1 octubre 2015.
Espècies vivents d'esciúrids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Sciuromorpha :
Callosciurinae :
Ratufinae :
Sciurillinae :
Sciurinae :
Xerinae :
Categoria :