OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ichthyborus besse

Ichthyborus besse és una espècie de peix de la família dels citarínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Subespècies

* Ichthyborus besse besse (Joannis, 1835)
* Ichthyborus besse congolensis (Giltay, 1930)

## Referències

* ↑ Günther, A., 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5: i-xxii + 1-455.
* 1 2 BioLib (anglès)
* ↑ Joannis, L. de, 1835. Observations sur les poissons du Nil, et description de plusieurs espèces nouvelles. Mag. Zool. 1835 (5 anneé): 53 pp. numbered as Classe IV, Pls. 1-15.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Caius Welcker

Jan Herman Welcker, més conegut com a Caius Welcker (Alkmaar, Holanda Septentrional, 9 de juliol de 1885 – 13 de febrer de 1939) va ser un futbolista neerlandès que va competir a començaments del segle xx. Jugà com a davanter i en el seu palmarès destaca una medalla de bronze en la competició de futbol dels Jocs Olímpics de Londres de 1908.
A la selecció nacional jugà un total de 17 partits, en què marcà 5 gols.

## Referències

* 1 2 «Caius Welcker Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 20 d'octubre 2012. [Consulta: 2 febrer 2016].
# Erik Bergvall

Erik Bergvall (Västerfärnebo, Sala, Västmanland, 7 d'abril de 1880 – Estocolm, 4 de febrer de 1950) va ser un waterpolista i periodista suec. Alhora, fou el promotor del sistema Bergvall, una variant del sistema d'eliminació directa, que fou emprat als Jocs de 1912, 1920 i 1924.
Com a waterpolista Bergvall representà Suècia als Jocs de Londres de 1908, on guanyà la medalla de bronze en la competició de Waterpolo.
El 1904 Bergvall havia estat un dels membres fundadors de la Federació Sueca de Natació i va exercir-ne com a secretari entre 1904 i 1908 i com a president entre 1909 i 1932. També va ser membre de la junta directiva de la Confederació Sueca d'Esports des de la seva fundació el 1903, fins al 1945. També es va exercir com a secretari adjunt del Comitè Olímpic de Suècia el 1906 i novament entre 1913 i 1924. A més va ser un dels fundadors de la Federació Internacional de Natació el 1908, i membre de la junta directiva fins a 1928. Entre 1924 i 1928 en fou el president. Entre 1916 i 1946 fou el Director de l'Estadi Olímpic d'Estocolm.
Com a periodista va treballar principalment al diari esportiu Nordiskt Idrottslif, en dues fases. Primer entre 1900 i 1903 i després entre 1905 i 1920. També va ser l'editor en cap i el compilador de l'informe oficial dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1912 i va escriure i/o editar una trentena de llibres, entre els quals tots els informes dels Jocs Olímpics entre 1920 i 1948 pel Comitè Olímpic Suec.

## Referències

* ↑ «Erik Bergvall Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 22 novembre 2015].
* 1 2 «www.la84foundation.org». Arxivat de l'original el 2010-08-08. [Consulta: 22 novembre 2015].
* ↑ «1912 Olympic Report». Arxivat de l'original el 2008-04-10. [Consulta: 22 novembre 2015].
# Immo

Immo fou un noble alemany, vassall del duc Gislebert de Lotaríngia. Léon Vanderkindere suggereix que fou nomenat comte de Luihgau a la mort del duc Giselbert, vers 939.
Com a comte vassal l'esmenta Widukind (comitem Immonem). Apareix citat en carta del 15 de maig del 945 (Ymmonis comitis). Posteriorment s'hauria revoltat i les seves propietats foren confiscades segons s'assenyala en carta de l'11 de juny del 958, però no se'n saben les causes ni l'extensió de la revolta; com que uns mesos després el duc de Lotaríngia Brunó de Colònia nomenava dos ducs (viceducs) per la Lotaríngia es sospita que potser fou una revolta de gran extensió.
Encara en carta datada el 17 de gener del 966 s'adjudicaven propietats que li havien estat expropiades, però en aquesta data ja era mort. Va deixar una sola filla que Vanderkindere pensa que es va casar amb Rodolf comte a Betuwe (vegeu comtat de Loon).

## Nota

* ↑ La formation territoriale des principautés belges au moyen-âge, Brussel·les 1902, Vol. II, pàg. 243

## Referències

* Medieval Lands
# Hjalmar Johansson

Carl Hjalmar August Johansson (Karlskrona, Blekinge, 20 de gener de 1874 – Segeltorp, Huddinge, Estocolm, 30 de setembre de 1957) va ser un saltador, nedador i atleta suec que va competir a començaments del segle XX i que va disputar tres edicions dels Jocs Olímpics.
El 1906 va prendre part en els Jocs Intercalats d'Atenes, on fou sisè en la prova de palanca de 10 metres, vuitè en els 100 metres lliures de natació i 19è en el salt de llargada aturat del programa d'atletisme.
El 1908, als Jocs de Londres, guanyà la medalla d'or en la competició de salt de palanca de 10 metres, alhora que era eliminat en sèries en la competició dels 200 metres braça del programa de natació.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Estocolm, guanyà la medalla de plata en la prova de palanca alta i fou quart en palanca de 10 metres, ambdues del programa de salts.
Johansson va contribuir de manera destacada en establir un codi de conducta en les competicions de salts. Alhora inventà diversos estils de salts. Guanyà el campionat suec de salts entre 1897 i 1912, a excepció dels dos anys en què va estudiar a Londres, i el títol britànic entre 1907 i 1913. El 1982 fou inclòs a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 3 «Hjalmar Johansson Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 19 de juliol 2012. [Consulta: 7 desembre 2015].
* ↑ Hjalmar Johansson Arxivat 2017-10-02 a Wayback Machine.. International Swimming Hall of Fame
# Toni Nieminen

Toni Nieminen (Lahti, Finlàndia, 31 de maig de 1975) és un saltador finlandès que va destacar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1992.
Als 16 anys va participar en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1992 realitzats a Albertville (França), aconseguint guanyar dues medalles d'or en les proves de salt llarg individual i salt llarg per equips així com la medalla de bronze en la prova de salt normal individual. Amb 16 anys i 261 dies fou el guanyador més jove de la història d'una medalla d'or als Jocs Olímpics d'hivern.
Gran favorit per repetir l'èxit en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1994 realitzats a Lillehammer (Noruega) una lesió ho impedí. Participà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 realitzats a Salt Lake City (Estats Units), on finalitzà setzè en la prova de salt normal individual.
En el Campionat del Món d'esquí nòrdic no tingué sort, sent el seu millor resultat un cinquè lloc l'any 1993 en el salt normal. L'any 1992 aconseguí la victòria en la Copa del Món de salts.
Fou el primer saltador a aconseguir batre la barrera dels 200 metres en un salt llarg, fet aconseguit el 1994 a Planica.

## Referències

* ↑ "Toni Nieminen - Youngest Winter Olympic Champion". Olympic Games. Consultat 28 febrer 2021.
* ↑ «Toni Nieminen». Base de dades de la FIS (anglès)

## Enllaços externs

* (anglès) www.fis-ski.com - Toni Nieminen Arxivat 2007-09-29 a Wayback Machine.
# Kettle (geologia)

Un kettle (de l'anglès: 'caldera, tetera') és una formació glacial en forma de depressió geològica en dipòsits glacial més o menys circulars i de vegades omplerts d'aigua. De vegades s'anomenen «dolina glacial».
Els kettle no són rars als Alps, però en general estan dins el bosc.
No s'han de confondre amb els pingos.
Els kettle són geomorfologies fluvioglacials formades pels blocs de gel del front de les glaceres en retirada i que queden parcialment o totalment enterrats. Quan els blocs de gel es fonen els forats kettle es queden en una superfície plana formada també per la glacera. Es poden unir diversos kettle. Els forats kettle també es poden formar en fragments de roca anomenats til.
Els kettle també es poden formar per un drenatge sobtat d'un llac amb una paret de gel.
La majoria de forats kettle tenen menys de dos quilòmetres de diàmetre, però alguns són molts més grossos, com el Llac Puslinch d'Ontario (Canadà), que fa 160 hectàrees.
La fondària de la majoria dels kettle és menor de 10 metres. En la majoria de casos els kettle acaben plens d'aigua, sediment o vegetació. Pot passar a ser un llac kettle si hi arriba aigua de rius, rierols o subterrània. També pot passar una bassa o aiguamoll kettle. Les basses kettle, si s'assequen durant l'estiu, es consideren efímeres.
Si l'aigua que reben és àcida poden convertir-se en torberes de tipus kettle. En canvi, si el terreny és calcari l'acidesa es neutralitza en gran manera.
Els kettle formen un ecosistema especial.

## Kettle del primer tipus

Es troben originats per l'avanç del front d'una glacera.
Com que la glacera transporta molts materials, com ara terra i pedres, de diferents mides, els blocs de gel es troben protegits de la fusió ràpida per aquests materials. Com que el glaç no es fon de pressa, el seu pes provoca depressions en el terreny.

## Kettle del segon tipus

Aquests kettle no es formen per l'avanç de la glacera, sinó per la glacera mateix. En aquest cas els blocs de gel, no recoberts per materials geològics, es fonen més ràpidament que el gel subjacent i donen origen a les depressions.

## Referències

* ↑ Bennet, M and Glasser, N: Glacial Geology:Ice Sheets and Landforms, page 262. John Wiley and Sons, 1997
* 1 2 Tarbuck, E and Lutgens, F:Earth, page 351. Prentice Hall, 2002
* ↑ Bennett, M and Glasser, N:Glacial Geology: Ice Shetts and Landforms, page 267. John Wiley and Sons, 1997
* ↑ Schmuck and Peterson, 2002 Warmwater Fisheries Survey of Fish Lake, Chelan County, Washington, page 1, State of Washington, 2005
* http://www.slackpacker.com/glacial.html
* http://www.kmoraine.com/interest.htm
* http://wdfw.wa.gov/fish/warmwater/library/fpt05-11.pdf Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine.
* http://zeitcam.com/showcam.php?cam=fishlake&currentimage=1

## Enllaços externs

* Geology of Ice Age National Scientific Reserve of Wisconsin NPS Scientific Monograph No. 2 Arxivat 2012-10-09 a Wayback Machine.
* The genesis of the northern Kettle Moraine, Wisconsin - PDF
* Geology of the Adirondack Park Arxivat 2009-04-01 a Wayback Machine.
* «Pothole Lakes in Siberia». NASA Earth Observatory. Arxivat de l'original el 2008-09-23. [Consulta: 2 maig 2006].
# Aleksandr Petrov (lluitador)

Aleksandr Petrovitx Petrov (en rus Александр Петрович Петров; 23 de setembre de 1876 - febrer de 1941) va ser un lluitador rus que va competir a primers del segle xx.
El 1908 va disputar els Jocs de Londres, on guanyà la medalla de plata de la categoria del pes pesant de lluita grecoromana, després de perdre contra Richárd Weisz en la final.

## Referències

* ↑ «Aleksandr Petrov Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 28 novembre 2015].
# Hotel Salvation

Hotel Salvation (coneguda a l'Índia com a Mukti Bhawan) és una pel·lícula índia de 2016 escrita i dirigida per Shubhashish Bhutiani i produïda per Sanjay Bhutiani. La pel·lícula és una comèdia dramàtica sobre un fill que es veu obligat a deixar de banda la seva feina per acompanyar el seu pare ancià a la ciutat santa de Benarés. És protagonitzada per Adil Hussain i Lalit Behl en els papers principals. La pel·lícula va rebre quatre nominacions als 63ns premis Filmfare, inclosa la millor pel·lícula (crítica). S'ha doblat i subtitulat al català.
Es va projectar per primer cop el 2 de setembre de 2016 al 73è Festival Internacional de Cinema de Venècia, mentre que a l'Índia la seva data d'estrena va ser el 7 d'abril de 2017.

## Referències

* ↑ «'Hotel Salvation' Review | Hollywood Reporter». hollywoodreporter.com. [Consulta: 15 abril 2017].
* ↑ «What makes 'Mukti Bhawan' the best Hindi film of 2017 so far?». economictimes.indiatimes.com. [Consulta: 15 abril 2017].
* ↑ «Shubhashish Bhutiani on 'Mukti Bhawan' and the funny side of waiting for death - News India Times». newsindiatimes.com. [Consulta: 15 abril 2017].
* ↑ «Mukti Bhawan director on his debut feature: 'People check-in to die in this Varanasi guesthouse':and produced by Sajida Sharma, Sanjay Bhutiani& Shubhashish Bhutiani. The cast includes Adil Hussain, Lalit Behl, Geetanjali Kulkarni, Palomi Ghosh, Navnindra Behl, and Anil K Rastogi in lead roles.». firstpost.com. [Consulta: 15 abril 2017].
* ↑ «Mukti Bhawan Movie Review: One Of The Best Films You'll See This Year - News18». News18.com. [Consulta: 15 abril 2017].
* ↑ «Sanjay Bhutiani: Shubhashish Bhutiani has made me proud with Mukti Bhawan | Hindi Movie News - Times of India». timesofindia.indiatimes.com. [Consulta: 15 abril 2017].
* ↑ «'Mukti Bhawan' brings father and son together». timesofindia.indiatimes.com. [Consulta: 15 abril 2017].
* ↑ «Mukti Bhavan: Adil Hussain: My good karma is paying me dividends | Hindi Movie News - Times of India». timesofindia.indiatimes.com. [Consulta: 15 abril 2017].
* ↑ «Mukti Bhawan movie review: The endgame and unending desires». Deccan Chronicle. [Consulta: 15 abril 2017].
* ↑ «Hotel Salvation». Goita què fan, ara!. [Consulta: 8 novembre 2024].
* ↑ «Mukti Bhawan Cast & Crew». Bollywood Hungama.
# Cheng Yi (Dinastia Han)

Cheng Yi :
| Xinès tradicional: | Xinès tradicional: | 成宜 |
| Xinès simplificat: | Xinès simplificat: | 成宜 |
    En aquest nom xinès, el cognom és Cheng.
Cheng Yi (mort el 211) va ser un general militar de la Província de Liang durant el període de la tardana Dinastia Han Oriental de la història xinesa. Ell s'uneix a la resistència contra Cao Cao a Guanzhong, i acabaria sent mort durant les fases finals de la Batalla del Pas Tong.

## En la ficció

En la novel·la històrica del Romanç dels Tres Regnes de Luo Guanzhong ell és representat com un dels Vuit Cavallers de Han Sui, uns generals militars subordinats a aquest últim. Cheng envia una divisió sota l'autoritat de Han Sui en l'atac dut a terme conjuntament amb Ma Chao a Chang'an. Quan Ma Chao i Han Sui decideixen llançar un atac nocturn al campament enemic de Cao Cao, Cheng Yi és també enviat. Cheng penetra en les línies enemigues però acaba sent emboscat per les tropes de Cao. Sent acompanyat per només trenta homes és mort per Xiahou Yuan.

## Vegeu també

* Llista de persones relacionades amb els Tres Regnes

## Referències

* Luo Guanzhong. Romanç dels Tres Regnes, Capítol 58.
# Can Crispins

Can Crispins es un jaciment arqueològic situat al municipi de Llagostera comarca del Gironès. Abraça des del Paleolític Superior fins al neolític.

## Descripció

Can Crispins és troba a la transició entre el massís de Cadiretes i la plana de Llagostera, a la carretera GE P. 6821, a 6 km de Llagostera, en els camps de la masia de Can Crispins.
La conformació del subsòl és fonamentalment de granits i pissarres molt àcides que han afectat negativament els materials arqueològics, especialment els ceràmica i os (i patinant totalment la indústria lítica), ja que aquests elements condicionen el relleu i faciliten l'erosió. Va ser descobert l'any 1964 i prospectat reiteradament per N. Sánchez, L. Esteve (Museu de Sant Feliu de Guíxols) i pel Centre d'Estudis de Llagostera. Els materials provenen dels camps que envolten la masia de Can Crispins, mentre que els boscos de la zona no han pogut ser prospectats.
La major densitat de material es localitza al camp més alt i gran que hi ha immediatament darrere de la casa. El material arqueològic que s'hi troba és indústria lítica i ceràmica. El conjunt lític consta de 2.348 peces, la majoria de les quals no han estat retocades. La matèria primera dominant és el sílex (96%), la resta és quars, cristall de roca, quarsita i pòrfir. El 2% del total són útils de tipus primari, mentre la resta són des d'ascles o làmines a pics, boles polièdriques o nuclis. Pel que fa a la ceràmica, l'escadussera feta a mà que apareix podria refusar la hipòtesi que defensa que es tracta d'una intrusió provinent dels vessants propers, ja que podria estar relacionada amb les destrals polimedes i els molins barquiformes. D'aquesta manera, podria considerar-se com a hàbitats a l'aire lliure de diferents cronologies del paleolític superior, neolític final i edat del bronze. Tot i això, la ceràmica està molt alterada i la majoria és moderna, així que no pot ser utilitzada com a indicador cronològic prou fiable.

## Referències

* ↑ Soler i Masferrer, Narcís. El jaciment prehistoric de Can Crispins i l'Aurinyacià de Catalunya. Museu d'Arqueologia de Catalunya.
* ↑ Laplace, Georges. Le Paléolithique Supérieur de l'Abri Romani, L'Anthropologie (en francès), 1962, p. 36-43.

## Bibliografia

* Pere Cantón Playà. "Les comarques Gironines: Del Paleolític als Visigots". Diputació de Girona, Associació Arqueològica de Girona. 2001
* Generalitat de Catalunya- Extranet eGIPCI.
* Jordi Estévez, Assumpció Vila, and Riker Yll. «Quelques réflexions sur l'utilisation de l'analyse des données». Dialektikê. Cahiers de typologie analytique, 1984, pàg. 55-67, DOI: 10.5281/zenodo.2584292.
# In der Wüste

In der Wüste és una pel·lícula alemanya dirigida per Rafael Fuster Pardo, rodada a Berlín el novembre i desembre de 1985, i estrenada el 1987. Està basada en una història d'Antonio Skármeta.

## Argument

La pel·lícula descriu 24 hores de la vida de dos amics, desconeguts en una gran ciutat. A l'atur i sense un cèntim de diners, les perspectives són més que dolentes, sobretot perquè passen gana. Fernando, el xilè, ha arribat al punt més baix del seu estat mental i tot seria realment desesperançador si el seu amic Timur, el turc, no sempre trobés una sortida.
Així que marxen en una odissea per Berlín Occidental, que en aquell moment encara estava emmurallat. Aconsegueixen menjar calent i, per tant, poden valorar millor la situació amb forces renovades.
Fernando coneix l'Anna, que treballa en uns grans magatzems amb la xicota turca de Timur, la Sema. Tots quatre passen la vetllada en bars i cellers musicals de l'escena berlinesa. Per un moment, durant un concert a "Quasimodo", el temps sembla aturar-se durant l'actuació de Jocelyn B. Smith. L'Anna i el Fernando s'apropen a través de la música i el ball, i l'Anna s'acaba quedant amb Fernando durant la nit. L'endemà al matí, la màgia de l'amor va canviar Fernando; Ella li deixa veure el món amb altres ulls, encara que les notícies de casa siguin més que dolentes.

## Repartiment

* Claudio Caceres Molina: Fernando
* Mustafa Saygili: Timur
* Adriana Altaras: Anna
* Meric Temucin: Sema
* Walter Alich:
* Jocelyn B. Smith: ella mateixa

## Premis i nominacions

* Festival de Cinema Premi Max Ophüls 1987, Premi del Jurat
* Predicar "valuós"
* Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 1987, Zabaltegi 1987
* Fòrum del 72è Festival Internacional de Cinema de Berlín

## Referències

* ↑ In der Wüste a allesueberfilme.de
* ↑ In der Wüste a filmportal.de
* ↑ In der Wüste al web del Festival
* ↑ In der Wüste al web del Festival

## Bibliografia

* Antonio Skármeta: Der Radfahrer vom San Cristobal. Erzählungen. Deutsch von Willi Zurbrüggen, erschienen hier mit neuen Titel als „Im Treibsand“. Piper, München und Zürich, 2002, ISBN 978-3-4921136-4-9.

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Bedřich Schejbal

Bedřich Schejbal (1874 – ?) va ser un tirador bohemi que va competir a principis del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on disputà tres de les quatre proves del programa d'esgrima. Guanyà la medalla de bronze en les competició de sabre per equips, formant equip amb Vlastimil Lada-Sázavský, Otakar Lada, Vilém Goppold von Lobsdorf i Jaroslav Šourek-Tuček. En les proves d'espasa i sabre individual quedà eliminat en le rondes preliminars.
Quatre anys més tard, als Jocs d'Estocolm, finalitzà en quarta posició en la prova de sabre per equips.

## Referències

* 1 2 3 «Bedřich Schejbal Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 26 d'octubre 2012. [Consulta: 20 desembre 2015].
# Kumaragiri Reddy II

Kumaragiri Reddy II fou rei de la dinastia Reddy de Rajahmundry. Va succeir al seu pare Kataya Vema Reddy. Tenia 10 anys a la mort del seu pare i ràpidament el govern va passar al seu oncle Allada Reddy (1414-1423), germà de Katada Vema Reddy.

## Referències i notes

* ↑ by A.BALAMURALI .,B.E., M.C.A., M.B.A., M.Phil., (Ph.D). «A History of Reddiyars». WordPress.com. [Consulta: 1r gener 2017].
* ↑ alguna font l'identifica erròniament com a fill de Kumagiri Reddy (I) però aquest només tenia dues filles; a Allada Reddy se'l suposa germà de Kumagiri Reddy (I) enlloc de germà de Katada Vema Reddy
# Cramauchenia

Cramauchenia és un gènere de litopterns de Sud-amèrica, descrit per Florentino Ameghino. El nom no té traducció literal, ans és un anagrama del nom del gènere Macrauchenia, un parent proper seu.

## Referències

* ↑ Entrada «Cramauchenia» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 setembre 2024].
# Cingètorix

Cingètorix o Cingetòrix (en llatí Cingetorix) va ser un cabdill gal, un dels caps dels trèvers.
Era favorable als romans, però el seu gendre Induciòmar era el cap del sector resistent. Quan va morir després del setge de Lavacherie i els seus partidaris vençuts a la segona Batalla del Sabis, Cingètorix va ser posat al capdavant dels trèvers per Juli Cèsar.

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre V, III.2». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 46. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico V, 54-56
* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico VI, 7-8
# Cleòmbrot d'Esparta

Cleòmbrot (en llatí Cleombrotus, en grec antic Κλεόμβροτος) va ser un militar espartà, regent d'Esparta després de la mort de Leònides a la Batalla de les Termòpiles, i durant la minoria d'edat de l'hereu Plistarc.
Era fill d'Anaxàndrides II, germà de Doreu i de Leònides, i germanastre de Cleòmenes I, segons Heròdot.
Va ser nomenat regent l'any 480 aC a la mort del seu germà, en nom de Plistarc, el fill menor d'edat de Leònides. Com a cap de les forces peloponèsies es va dedicar a fortificar l'istme de Corint (480 aC i 479 aC), feina que va deixar per participar en la batalla de Platea, però de les paraules d'Heròdot sembla que no va lluitar i que es va retirar a Esparta a conseqüència d'un eclipsi de sol i va morir a la tornada, però com que la data de l'eclipsi ha estat fixada el 2 d'octubre del 480 aC és possible que abandonés l'istme el 480 aC per tornar-hi a la primavera del 479 aC fins a la campanya de Platea i morís llavors.
Va deixar dos fills: Pausànies (que el va succeir com a regent) i Nicomedes, segons diu Tucídides.

## Referències

* ↑ Cleombrotus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 791
# Comtat de Salona

Comtat de Salona fou una jurisdicció feudal catalana a Grècia centrada a la ciutat de Salona (Grècia), antiga Amfissa, coneguda pels catalans com Sola. El nom derivava del proper castell de Salona, que en formava part, així com els de Lidoríkion i Veteranitza.
Després del 1205 fou una senyoria dels francs Autremencourt. Tomàs III d'Autremencourt, mariscal d'Acaia, la va perdre davant els catalans a la batalla de Cefís el 1311. Roger Desllor va assolir la senyoria que després va passar a Alfons Frederic d'Aragó que va portar el títol de comte. El van succeir els seus fills Pere Frederic d'Aragó (que es va dedicar als cors a la Mediterrània i va lluitar contra els venecians) i Jaume Frederic d'Aragó (que el va cedir temporalment al germà Bonifaci). Jaume fou el pare de Lluís Frederic d'Aragó, que fou el següent comte, i el va succeir la seva filla Maria Frederic d'Aragó que fou la darrera comtessa.
El 1394 el castell va passar als otomans. El 1402 Teodor I Paleòleg del Principat de Morea la va reconquerir i la va cedir el 1404 als cavallers de l'Orde de Sant Joan de Jerusalem.

## Governants

* Tomàs I d'Autremencourt 1205-1212
* Tomàs II d'Autremencourt 1212-1258
* Guillem d'Autremencourt 1258-1294
* Tomàs III d'Autremencourt 1294-1311
* Roger Desllor 1311-?
* Alfons Frederic d'Aragó ?-1338
* Pere Frederic d'Aragó 1338-1355
* Jaume Frederic d'Aragó1355-1365
* Pere del Pou 1361-1362
* Jaume Frederic d'Aragó1362-1365
* Lluís Frederic d'Aragó 1365-1382
* Maria Frederic d'Aragó 1382-1394

## Referències

* ↑ Ayensa, Eusebi.. Els catalans a Grècia : castells i torres a la terra dels Déus. ISBN 9788415711636.