OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teresa de Lleó i Núñez

Teresa de Lleó (v 1070 - Galícia 1130), infanta de Lleó i comtessa de Portugal (1112-1128).

## Orígens familiars

Filla il·legítima del rei Alfons VI de Lleó i Ximena Muñoz. Era neta per part de pare del rei Ferran I de Castella i Sança I de Lleó, i germana de la reina Urraca I de Castella.

## Núpcies i descendents

El 1093 va contraure matrimoni amb Enric de Borgonya. D'aquesta unió nasqueren:
* l'infant Alfons de Portugal (1094-1108)
* la infanta Urraca de Portugal (1095-1130), casada vers el 1120 amb Beremund Pérez de Trava, comte de Trastàmara
* la infanta Sança de Portugal (1097-d 1129)
* la infanta Teresa de Portugal (1098-?)
* l'infant Enric de Portugal (1106-1110)
* l'infant Alfons I el Conqueridor (1109-1185), comte de Portugal i el 1139 nomenat rei de Portugal

## Ascens al tron comtal

El seu pare Alfons VI li concedí a ella i al seu marit el comtat de Portugal en dot de matrimoni. Enric de Borgonya es va mantenir vassall del seu sogre, però a la mort d'aquest el 1109 va aprofitar la inicial debilitat de la filla d'aquest, Urraca I de Castella, per invadir el Regne de Lleó i intentar incorporar-lo als seus dominis.
El 1112, a la mort d'Enric de Borgonya, Teresa fou nomenada comtessa i regent del seu fill, el futur Alfons I de Portugal, el qual era molt jove. Teresa, en un esforç per ampliar els dominis del comtat de Portugal, lluitant contra la seva pròpia germana Urraca de Castella el 1116 i el 1120. El 1121, després de recular progressivament des del Miño i perdent tropes fou assetjada a Lanhoso i hagué de negociar el Tractat de Lanhoso amb Castella gràcies a l'ajuda dels arquebisbes de Santiago de Compostel·la i Braga, per la qual el comtat de Portugal esdevenia altre cop vassall de Castella i LLeó.
Teresa va intentar conservar el poder al comtat fins i tot amb la majoria d'edat del seu fill. Els últims anys del seu regnat regalà molts títols nobiliars al seu amant Fernando Pérez de Traba, comte de Traba. Finalment, el 1128 la noblesa i els seus propis fills apartaren Teresa de Lleó del tron comtal portuguès. Alfons I de Portugal fou nomenat comte i derrotà les tropes armades de Teresa a Guimaraes a la batalla de Sao Mamede, on fou capturada, deposada i exiliada.
Morí l'11 de novembre de 1130 reclosa en un monestir religiòs a Galícia.
# Surera de la Molinera

La Surera de la Molinera (Quercus suber) és un arbre que es troba al Parc de la Serralada Litoral, el qual és així anomenat perquè està molt a prop de la masia La Molinera.

## Entorn

Una barana de fusta davant del tronc impedeix que els cotxes s'hi acostin excessivament i malmetin el sòl. Passant la barana i baixant pel mig del bosc en direcció SO, hi ha dues sureres molt semblants a La Molinera (una a 20 metres i l'altra a 50 m). Els seus troncs no són tan gruixuts, però l'alçària i la presència no tenen res a envejar a La Molinera. Pocs metres més avall hi ha també el Pi del Torrent de la Molinera.

## Aspecte general

Supera en diàmetre de capçada i en alçària a la Surera de Burriac, però no en el diàmetre de tronc. L'alçària, que s'acosta als 15 metres, ha assolit gairebé el sostre d'aquesta espècie. La capçada rodona i densa, i l'impressionant brancam -potent i abundant-, la fan un dels arbres més bells del Parc de la Serralada Litoral.

## Accés

És ubicada a Vilassar de Dalt: situats al Pi de la Creu de Can Boquet, pugem 870 metres en direcció sud. És a la dreta de la pista i la barana de fusta permet localitzar-la fàcilment. Coordenades: x=444816 y=4596783 z=404.

## Observacions

Està inclosa en el Decret 47/1988.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàg. 105.

## Enllaços externs

* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
* Arbres d'interès comarcal i local - Consell Comarcal del Maresme Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (català)
# Brontoteri

Els brontoteris (Brontotherium) són un gènere de perissodàctils extints. Aquest és el gènere que dona nom a la família dels brontotèrids. Brontotherium significa 'bestia del tro' i aquest nom li fou donat en referència a una llegenda dels sioux. Aquests indis trobaven de tant en tant esquelets de brontoteris deixats al descobert per l'erosió. Creien que aquests ossos pertanyien a "cavalls del tro" que picaven amb les potes a sobre els núvols i d'aquesta manera provocaven les tempestes.

## Morfologia

Els brontoteris visqueren a Nord-amèrica durant l'Eocè superior. Aquest ungulat mesurava 4,5 metres de llarg i 2,5 metres d'alçada a l'espatlla i pesava aproximadament quatre tones. Era identificable pels seus característics bonys nasals, coberts de pèl i que eren més grans en els mascles que en les femelles. La banya del brontoteri estava formada per dues parts que, juntes, li donaven forma de i grega. A diferència de les banyes dels rinoceronts, les dels brontoteris estaven compostes d'os. És probable que la banya tingués un paper important en el ritual d'aparellament i la defensa contra els depredadors. Els brontoteris vivien en grans ramats i s'alimentaven de fulles tendres i herba jove.
# Les Pinedes (la Bisbal de Montsant)

Les Pinedes és una serra situada entre els municipis de La Bisbal de Montsant i de Cabacés, a la comarca del Priorat, amb una elevació màxima de 493 metres.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Bni Boufrah

Bni Boufrah (en àrab بني بوفراح, Bnī Būfrāḥ; en amazic ⴱⵏⵉ ⴱⵓⴼⵔⴰⵃ) és una comuna rural de la província d'Al Hoceima, a la regió de Tànger-Tetuan-Al Hoceima, al Marroc. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 9.653 persones.
La comuna és llar d'una població majoritàriament berber, que parla l'idioma rifeny (tamazight) com a llengua principal, a més de l'àrab. Des de 1912 fins a 1956 va pertànyer a la zona nord del Protectorat espanyol del Marroc. Conegut per les platges, Cala Iris i Torres d'Alcalá, on se situa un gran focus de turisme per presenciar la joia arquitectual única, de gran valor patrimonial i històric.
Beni Boufrah es manté com un exemple viu de la riquesa cultural i natural del Rif, una regió de gran importància històrica i geogràfica al Marroc.
Aquesta regió, com moltes altres al Rif, ha tingut un paper històric important en moviments socials i culturals, reflectint la resistència i la identitat dels seus habitants. Beni Boufrah és un lloc on la tradició berber es manté viva i és un punt d'interès per als que volen explorar el Marroc rural i autèntic.

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
# Terra agrícola

La terra agrícola (en anglès:Agricultural land o agricultural area) identifica la terra adequada per a la producció agrícola, tant de cultius com de ramaderia. La classificació estàndard usada per la FAO divideix la terra agrícola en els següents components, amb la superfície mundial respectiva per a 2009:
* Terra llaurable (13.812.040 km²) - la terra sota conreus anuals, com els cereals, cotó i d'altres; també inclou la terra deixada temporalment en guaret.
* Cultius permanents (1.484.087 km²) - vergers i vinyes (p.e. plantacions de fruiters).
* Pastues permanents (33.556.943 km²) - superfícies de prats i pastures usades per la ramaderia.
Els dos primers components — terra llaurable i terra de cultius permanents — constitueix l'anomenada terra cultivable.
Depenent de l'ús o no d'irrigació artificial, la terra agrícola es divideix en terra de regadiu i terra de secà.
La terra agrícola constitueix només una part del territori d'un país, el qual a més inclou zones no adequades per l'agricultura com els boscos, les lates muntanyes i les masses d'aigües interiors.
La terra agrícola cobreix aproximadament un 33% de la superfície de terres emergides de la Terra, mentre que la terra llaurable representa menys d'un terç de la superfície agrícola (9,3% de les terres emergides del món).

## Referències

* ↑ Definition of agricultural land in FAOSTAT Glossary Arxivat 2013-05-27 a Wayback Machine. (clique en la lletra "A" per la definició d'"Agricultural area").
* ↑ Definition of agricultural land in OECD Glossary of Statistical Terms Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine..
* ↑ «FAOSTAT data on land use». Arxivat de l'original el 2016-08-16. [Consulta: 9 febrer 2013].
* ↑ WDI –World Development Indicators online database Arxivat 2010-04-08 at the Library of Congress, retrieved on July 18, 2008 (may require subscription for access; print edition Arxivat 2013-12-16 at the Library of Congress from the World Bank).
# Surfontaine

Surfontaine és un municipi francès situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 2007 tenia 99 habitants.

## Demografia
### Població

El 2007 la població de fet de Surfontaine era de 99 persones. Hi havia 32 famílies de les quals 4 eren unipersonals (4 homes vivint sols), 12 parelles sense fills i 16 parelles amb fills.
La població ha evolucionat segons el següent gràfic:
Habitants censats

### Habitatges

El 2007 hi havia 41 habitatges, 32 eren l'habitatge principal de la família, 4 eren segones residències i 4 estaven desocupats. Tots els 41 habitatges eren cases. Dels 32 habitatges principals, 26 estaven ocupats pels seus propietaris i 6 estaven llogats i ocupats pels llogaters; 4 tenien dues cambres, 7 en tenien tres, 5 en tenien quatre i 17 en tenien cinc o més. 25 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 14 habitatges hi havia un automòbil i a 17 n'hi havia dos o més.

### Piràmide de població

La piràmide de població per edats i sexe el 2009 era:
Piràmide de població de Surfontaine el 2009. :
| Homes | Edats | Dones |
| 0 | 95 o + | 0 |
| 0 | 90 a 94 | 0 |
| 0 | 85 a 89 | 0 |
| 0 | 80 a 84 | 0 |
| 4 | 75 a 79 | 4 |
| 0 | 70 a 74 | 4 |
| 0 | 65 a 69 | 0 |
| 0 | 60 a 64 | 0 |
| 4 | 55 a 59 | 4 |
| 0 | 50 a 54 | 0 |
| 0 | 45 a 49 | 0 |
| 0 | 40 a 44 | 4 |
| 4 | 35 a 39 | 0 |
| 16 | 30 a 34 | 8 |
| 0 | 25 a 29 | 4 |
| 4 | 20 a 24 | 0 |
| 4 | 15 a 19 | 4 |
| 0 | 10 a 14 | 4 |
| 8 | 5 a 9 | 8 |
| 4 | 0 a 4 | 0 |

## Economia

El 2007 la població en edat de treballar era de 61 persones, 42 eren actives i 19 eren inactives. De les 42 persones actives 36 estaven ocupades (23 homes i 13 dones) i 7 estaven aturades (5 homes i 2 dones). De les 19 persones inactives 4 estaven jubilades, 8 estaven estudiant i 7 estaven classificades com a «altres inactius».

### Activitats econòmiques

L'únic establiment que hi havia el 2007 era d'una empresa classificada com a «altres activitats de serveis».
L'any 2000 a Surfontaine hi havia 8 explotacions agrícoles.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ Population et logements par commune depuis le recensement de 1962 (1961 pour les Dom) à 1999 (francès)
* ↑ Logement, 1968-2007
* ↑ «Population par sexe et âge quinquennal de 1968 à 1999» (en francès). http://www.recensement-2007.insee.fr:+ INSEE. [Consulta: 13 juliol 2010].
* ↑ Emploi et population active 1999 et 2007
* ↑ Créations et stock d'établissements par commune en 2009
* Résumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Surfontaine a l'INSEE.
* Évolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Surfontaine a l'INSEE
* France par commune Arxivat 2012-01-11 a Wayback Machine. Dades detallades de tots els municipis de França accessibles a partir del mapa.
# CS-142

La CS-142 (Carretera Secundària 142) és una carretera de la Xarxa de Carreteres d'Andorra, que comunica l'encreuament amb la CS-600 i la CS-144, procedent de la Mare de Déu de Canòlich i Civís respectivament amb Fontaneda. També és anomenada Carretera de la Collada de la Gallina.
Segons la codificació de carreteres d'Andorra aquesta carretera correspon a una Carretera Secundària, és a dir, aquelles carreteres què comuniquen una Carretera General amb un poble o zona.
La carretera té en total 6,4 quilòmetres de recorregut.

## Història

Abans de 2007, la carretera CS-142 corresponia a la Carretera del Mas d'Alins. A partir de 2007 s'incorpora l'antiga CS-111, corresponent a la Carretera del Canòlich, entre Fontaneda i la Collada de la Gallina situada a la parròquia de Sant Julià de Lòria.

## Recorregut

* Creuament entre CS-600 (Mare de Déu del Canòlich) i CS-144 (Fontaneda)
* Collada de la Gallina
* Fontaneda
| Tipus de Sortida | Direcció de la sortida | Carretera que hi enllaça |
| CS-142 | Mare de Déu de Canòlic | CS-600 |
| | Civís (Catalunya), frontera Coll de la Gallina | CS-144 |
| | Collada de la Gallina | |
| | Mas d'Alins | CS-143 |
| | Fontaneda | CS-140 |

## Referències

* ↑ «Llista de Carreteres Andorranes (Consell General)». [Consulta: 7 abril 2018].
* ↑ «Mapa General de Carreteres Andorranes». Arxivat de l'original el 2018-03-28. [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «Carreteres de La Massana». Arxivat de l'original el 2018-04-05. [Consulta: 4 abril 2018].

## Vegeu també

* Llista de Carreteres d'Andorra

## Enllaços externs

* Informació sobre la carretera a aquesta pàgina (en francès)
# Metamynodon

Metamynodon és un gènere extint de perissodàctils de la família dels aminodòntids que visqueren a Àsia i Nord-amèrica des de l'Eocè fins a l'Oligocè inferior, fa entre 33,3 i 41,3 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils als Estats Units (fauna del White River), Myanmar i la Xina.

## Referències

* 1 2 Entrada «Metamynodon» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 2 desembre 2023].
# CS-221

La CS-221 (Carretera Secundària 221) és una carretera de la Xarxa de Carreteres d'Andorra, que comunica la CS-220 a Les Pardines amb l'Estany d'Engolasters. També és anomenada Carretera del les Pardines.
Segons la codificació de carreteres d'Andorra aquesta carretera correspon a una Carretera Secundària, és a dir, aquelles carreteres què comuniquen una Carretera General amb un poble o zona.
Aquesta carretera és d'ús local ja què només l'utilitzen los veïns de les poblacions que recorre.
La carretera té en total 3,3 quilòmetres de recorregut.

## Punts d'Interés

* Estany d'Engolasters
* Oratori de la Mare de Déu de l'Ecologia

### Oratori de la Mare de Déu de l'Ecologia

L'Oratori de la Mare de Déu de l’Ecologia és un petit adoratori d’època moderna a l’aire lliure situat al Camí de les Pardines.
La majòlica de la Mare de Déu que presideix l’oratori és obra de l’artista català Ramon Argilés. Va ser construït l’any 1999 i ofereix una magnífica vista sobre la vall d’Encamp. Es troba a mig camí de l’itinerari de les Pardines, sender natural adaptat que uneix la zona de les Pardines (N 42º31’52.20 – E 01º36’1.59 - Els Cortals d’Encamp) amb el llac d’Engolasters.

## Recorregut

* Les Pardines
* Oratori de la Mare de Déu de l'Ecologia
* L'Estany d'Engolasters
| Tipus de Sortida | Direcció de la sortida | Carretera que hi enllaça | Qm |
| CS-221 | Bifurcació | CS-220 | 0 |
| | Estany d'Engolasters | | 3,3 |

## Referències

* ↑ «Mapa General de Carreteres Andorranes». Arxivat de l'original el 2018-03-28. [Consulta: 28 març 2018].
* ↑ «Carreteres de La Massana». Arxivat de l'original el 2018-04-05. [Consulta: 4 abril 2018].
* ↑ «Informe de Moblitat d'Andorra / CS-221». [Consulta: 28 agost 2018].
* ↑ «Oratori de la Mare de Déu de l'Ecologia». [Consulta: 25 abril 2018].

## Vegeu també

* Llista de Carreteres d'Andorra

## Enllaços externs

* Informació sobre la carretera a aquesta pàgina (en francès)
# Actitis

Actitis és un petit gènere d'aus de l'ordre dels caradriformes (Charadriiformes) i la família dels escolopàcids (Scolopacidae) que cria en la regió holàrtica. El gènere està format per dues espècies que antany eren incloses al gènere Tringa. Avui s'ha demostrat que formen una llinatge propi.
Es tracta de dues petites aus migratòries, marró grisenc a la part superior i blanc per sota, amb un vol baix distintiu amb les ales rígides sobre l'aigua. Els plomatges són molt similars, a excepció del plomatge tacat de l'espècie americana en estiu. Ambdues espècies tenen potes grogues o grogoses i un bec mitjà. No són aus gregàries. Nien a terra, prop d'aigua dolça. S'alimenten tant en terra com en aigua, plegant aliments gràcies a la vista. També poden capturar insectes en vol. Mengen insectes, crustacis i altres invertebrats.

## Llistat d'espècies

* Xivitona comuna (Actitis hypoleucos). D'Euràsia.
* Xivitona maculada (Actitis macularia). De Nord-amèrica

## Referències

* ↑ Clades dels escolopàcids a "tree life project" Rev. 5-04-2010
# Terència (esposa de Ciceró)

Terència (en llatí Terentia) va ser la dona de Marc Tul·li Ciceró, l'orador.
El seu llinatge és desconegut, però la seva mare es degué casar dues vegades perquè Terència tenia una germana de nom Fàbia que va ser verge vestal. Fàbia va ser acusada de tenir relacions sexuals amb Catilina a qui van portar a judici per aquests fets l'any 73 aC, però va ser absolt.
El casament amb Ciceró es podria datar entre el 80 aC i el 79 aC, ja que la filla, Túl·lia, es va casar l'any 63 aC. Terència era una dona de gran resolució i fermesa i va ser una gran ajuda pel seu marit en alguns moments, especialment quan va ser desterrat l'any 58 aC, esforçant-se per tranquil·litzar al seu marit i mantenint en nom seu estreta relació amb els seus amics d'Itàlia. Tot i així va passar alguna cosa durant l'exili perquè quan Ciceró va tornar a Itàlia va escriure a Àtic elogiant el suport dels seus germans i de la seva filla i ja no parlava de la seva dona.
Durant la Segona guerra civil Ciceró, que era a Grècia amb Pompeu, es queixava amargament de què Terència no li enviava diners, ni a ell ni a la seva filla Túl·lia, però sembla que havia deixat els seus assumptes econòmics molt confosos, i Terència va fer el que va poder. No obstant, Ciceró va donar la culpa dels seus patiments a la seva esposa, i ho atribuïa a que era malgastadora i extravagant. Després de la derrota pompeiana a Farsàlia l'any 48 aC, Ciceró va tornar a Brundusium (47 aC), sense perspectives i tement que Juli Cèsar no el perdonaria. Terència li va escriure proposant-li de reunir-se allí, però Ciceró li va contestar que no, dient que el viatge era llarg i les carreteres eren perilloses, i a més ell no les podia utilitzar.
L'any 46 aC Ciceró es va divorciar de Terència i poc després es va casar amb Publília, una noia jove i molt rica, el patrimoni de la qual li feia falta per superar la seva crisi financera. El casament va ser un escàndol a Roma i se'l va acusar de divorciar-se per casar-se amb una noia jove, però és clar que no fou aquesta la raó. Tanmateix Ciceró va tenir problemes per retornar la dot a Terència, i segurament no va poder fer-ho totalment o almenys ella no l'havia cobrat l'any 44 aC.
En aquest temps Terència tenia més de 50 anys i no és probable que es casés novament. Però Jeroni d'Estridó diu que Terència es va casar amb Sal·lusti l'historiador i encara més tard amb Messala Corví, però aquestos matrimonis no els menciona Plutarc ni cap altre autor i probablement no són autèntics. Dió Cassi diu que Vibi Ruf es va casar en temps de Tiberi "amb la vídua de Ciceró" però lògicament ha d'estar parlant de Publília i no de Terència, que en temps de Tiberi hauria tingut més de 100 anys.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Volum III. Londres: John Murray, 1876, p. 995.
# Alexia: Labor Omnia Vincit

Alexia: Labor Omnia Vincit és una minisèrie documental esportiva espanyola sobre el FC Barcelona Femení i la futbolista Alèxia Putellas, estrenada per Amazon Prime Video a la majoria de països iberoamericans el 30 de novembre de 2022. Gravat originalment en castellà, està subtitulada al català.
Seguint Putellas durant un any entre la seva primera i segona Pilota d'Or, la sèrie inicialment pretenia documentar la trajectòria de Putellas amb el Barça i la selecció espanyola, i la seva temporada 2021-22, inclosa l'Eurocopa 2022; amb Putellas patint una lesió de final de temporada dies abans de l'Eurocopa, la sèrie va canviar de to. Continuant centrant-se en la mentalitat de Putellas, però també presenta els entrebancs i lesions d'atletes d'elit.
Tots els títols dels episodis estan extrets de lemes llatins que Putellas s'ha tatuat, utilitzats per al·ludir a la grandesa en l'esport i reflectir la naturalesa personal de la sèrie.

## Intervencions

Les persones que apareixen a la minisèrie inclouen:
* Alèxia Putellas
* Xavi Llorens
* Jonatan Giráldez (entrenador del Barça femení)
* Mapi León
* Aitana Bonmatí
* Jana Fernández
* Irene Paredes
* Virginia Torrecilla
* Xavi
* Gerard Piqué
* Andrés Iniesta
* Robert Lewandowski
* Marc-André ter Stegen
* Ansu Fati
* Camille Abily
* Nadine Keßler
* Silvia Neid
* Martina Voss-Tecklenburg
* Eli Segura (mare de Putellas)
* Adrián Martínez (fisioterapeuta de Putellas)
* Miriam Chaves (amiga de Putellas)
* Marc Guinot (amic de Putellas)

## Referències

* ↑ «Alexia, Labor Omnia Vincit». Desdelsofà.cat. [Consulta: 9 desembre 2022].
* ↑ «Alexia, la reina del futbol, estrena documental: quan i on? | Principal.cat». Arxivat de l'original el 2022-11-30. [Consulta: 9 desembre 2022].
* ↑ «'Alexia: Labor Omnia Vincit', el legado de la Reina» (en castellà), 30-11-2022. [Consulta: 9 desembre 2022].
* ↑ «Alexia: Release date, trailer & how to watch Barcelona star Putellas documentary TV series». [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ Busto, Laura. «Todo lo que necesitas saber sobre el documental de Alexia Putellas» (en castellà), 08-11-2022. [Consulta: 4 desembre 2022].
* ↑ «Alexia Putellas: "Si fuese por mí, el Mundial solo se jugaría en países en los que vaya a tener un impacto positivo en los derechos fundamentales"» (en espanyol europeu), 30-11-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ «Alexia: Release date, trailer & how to watch Barcelona star Putellas documentary TV series». Goal. [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ Burhan, Asif. «Intimate Documentary On Alexia Putellas To Premiere On Amazon Prime Video». Forbes. [Consulta: 28 novembre 2022].
* ↑ «Alexia Putellas deslumbra en el estreno de su primer documental que se podrá ver en Amazon Prime» (en castellà). La Vanguardia, 29-11-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ Molero, Iván. «Con Alexia "todo es posible"» (en castellà). Diario AS, 29-11-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ «All you need to know about Amazon’s new TV documentary about Alexia Putellas» (en anglès britànic). GiveMeSport, 11-10-2022. [Consulta: 4 desembre 2022].