OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Borja Sainz Eguskiza

Borja Sainz Eguskiza (Leioa, 1 de febrer de 2001) és un futbolista professional basc que juga com a volant dret pel Norwich City F.C. de l'EFL Championship anglès.

## Carrera de club

Sainz va ingressar a Lezama, el planter de l'Athletic Club Bilbao el 2012, provinent del club local AD Lagun Artea. L'agost de 2017, va signar pel Deportivo Alavés després de rebutjar una renovació de contracte dels Lleons.
El 2 de setembre de 2018, Sainz va fer el seu debut com a sènior amb el filial a l'edat de 17 anys, jugant els últims tres minuts en un 3–0 a casa a Tercera Divisió que acabà en victòria contra la SD San Pedro. Va marcar el seu primer gol com a sènior el 7 d'octubre en una derrota per 2–0 a casa contra la SD Beasain, i va acabar la termporada amb cinc gols en 18 partits.
Sainz va fer el seu debut amb el primer equip – i a La Liga – el 25 d'agost de 2019, entrant com a suplent a la segona part per Luis Rioja en un empat 0–0 a casa contra el RCD Espanyol; va esdevenir així el primer jugador del segle XXI en jugar amb l'equip sènior. Va marcar el seu primer gol en la categoria el 18 de juny de l'any següent, el primer del partit en una victòria a casa per 2–0 contra la Reial Societat.
El 5 d'agost de 2021, Sainz va ser cedit al Real Saragossa de segona divisió per la resta de la temporada. El 28 de juliol de l'any següent, es va traslladar a l'estranger per primera vegada en la seva carrera després de fitxar pel Giresunspor de Turquia.
El 30 de juny de 2023, Sainz va signar pel club Norwich City FC amb un contracte de tres anys després de la seva sortida del Giresunspor.

## Referències

* ↑ «El Alavés arrebata otro canterano al Athletic» (en castellà). El Correo, 01-08-2017. Arxivat de l'original el 27 d’agost 2019. [Consulta: 29 agost 2019].
* ↑ «El filial vuelve a sonreír» (en castellà). Noticias de Álava, 08-10-2018. Arxivat de l'original el 29 d'agost 2019. [Consulta: 29 agost 2019].
* ↑ «Diego López evita en el descuento la victoria del Alavés» (en castellà). Diari AS, 25-08-2019. [Consulta: 29 agost 2019].
* ↑ «Borja Sainz, un juvenil en Primera» (en castellà). Marca, 25-08-2019. [Consulta: 29 agost 2019].
* ↑ «Borja Sainz jugará cedido en el Real Zaragoza» (en castellà). Deportivo Alavés, 05-08-2021. [Consulta: 6 agost 2021].
* ↑ «Borja Sainz, primera salida del Deportivo Alavés» (en castellà). Deportivo Alavés, 28-07-2022. [Consulta: 30 juliol 2022].
* ↑ «Sainz signs for City», 30-06-2023. [Consulta: 30 juny 2023].
* ↑ «Canaries clinch signing of Spanish winger Sainz».

## Enllaços externs

* Borja Sainz a la web de l'Athletic (anglès)
* Borja Sainz Eguskiza a BDFutbol
* Borja Sainz Eguskiza a La Preferente (castellà)
* Borja Sainz Eguskiza, Fitxa a Soccerway
* Borja Sainz a weltfussball (alemany)
# Prototeri

Els prototeris (Prototherium (Zigno, 1887) són un gènere extint de sirenis de l'Eocè i l'Oligocè, i un membre basal de la família dels dugòngids a la qual pertany el dugong actual. Es coneix a partir del registre fòssil del Bartonià i el Priabonià d'Espanya i Itàlia. L'espècie tipus del gènere és P. veronense (Zigno, 1887). La majoria d'autors reconeixen que el gènere es caracteritza per una forta dolicocefàlia del crani.
Actualment s'inclouen tres espècies dins el gènere, tot i que les relacions de parentesc entre elles són dubtoses i, probablement, P. intermedium Bizzotto, 1983 n'hagi de ser exclosa. L'any 2016 es va descriure una tercera espècie del gènere, P. ausetanum (Balaguer & Alba, 2016) a la plana de Vic que manté alguns trets primitius que la fan més similar a l'espècie tipus. A més, les relacions de Prototherium amb altres gèneres de l'Eocè com ara Eotheroides i Eosiren també són dubtoses, i aquest fet obliga a una revisió en profunditat dels sirenis de l'Eocè.

## Referències

* ↑ Entrada «Prototherium» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 25 maig 2023].
* ↑ (de) Zigno, Achille «Quelques observations sur les siréniens fossiles.». Bull.Soc. geol. France 15, 1887, pàg. 728–732.
* ↑ Bizzotto, Bruno «Prototherium intermedium n. sp. (Sirenia) dell'EoceneSuperiore di Possagno e proposta di revisione sistematica del taxonEotheroides Palmer, 1899.». Mem. Ist. Geol. Mineral. Univ. Padova 36, pàg. 95–116.
* ↑ Balaguer, J. & Alba, D. «A new dugong species (Sirenia, Dugongidae) from the Eocene of Catalonia (NE Iberian Peninsula)». C. R. Palevol 15, 2016, pàg. 489–500.
# Rafai

Rafai fou un traficant d'esclaus i sobirà que va governar al sud-est de la moderna república Centreafricana.
Era fill de Bayangi, un cap zande aliat als buscadors d'esclaus del Sudan; el seu pare el va confiar a Al-Zubayr Rahma Mansur, que el va posar al seu servei. Quan Al-Zubayr fou detingut al Caire el 1874, Rafai va entrar al servei del seu fill Sulayman ibn Zubayr, aixecat en rebel·lió contra el khediv d'Egipte. Sulayman fou derrotat pel militar Romulo Gessi, enviat pel governador del Sudan Gordon Paixa, i es va rendir el 15 de juliol de 1879, sent executat per Gessi. Però ja abans Rafai s'havia passat al bàndol del vencedor i Gessi el va nomenar a començaments dels anys 1880 com a governador de Zande.
Davant la revolta mahdista, el 1886 Rafai va abandonar la zona del Nil i es va retirar a l'Ubangui on va establir el seu campament prop del de Jabir, un altre cap zande aliat als mercaders d'esclaus, en concret d'Ali Kobo. A principis dels anys 1890 van començar a arribar la zona agents de l'Estat Lliure del Congo, i Rafai va començar a comerciar amb ells i després també amb els francesos. Es va enriquir i vers 1895 posseïa uns 500 rifles de bona qualitat. El 15 de juny de 1900 va morir, es sospita que enverinat per l'agent comercial congolès Henri Bobichon. El va succeir Hetman que immediatament (juliol) va haver de fer front a un intent de cop d'estat fomentat per Wadai, que va poder aturar amb l'ajut de l'esmentat Bobichon.

## Bibliografia

* Wardlords and enslavement: A sample of slave raiders from Eastern Ubangi-Shari 1870-1920, per Denis D. Cordell.

## Referències

* ↑ Quan Ali Kobo fou cridat per Frank Lupton, un europeu al servei d'Egipte, i va marxar al Sudan, Jabir va començar a actuar pel seu compte i als anys 1890 va esdevenir agent de l'Estat Lliure del Congo
# Parvilux boschmai

Parvilux boschmai és una espècie de peix de la família dels mictòfids i de l'ordre dels mictofiformes.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental.

## Referències

* ↑ Hubbs C. L. & Wisner R. L., 1964. Parvilux, a new genus of myctophid fishes from the northeastern Pacific, with two new species. Zool. Meded. (Leiden) v. 39. 445-463.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Hubbs, C. L. & Wisner, R. L., 1964. Parvilux, a new genus of myctophid fishes from the northeastern Pacific, with two new species. Zoologische Mededelingen (Leiden) v. 39: 445-463, Pl. 25.
* ↑ «Parvilux boschmai». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kashkin, N.I., 1989. Mesopelagic ichthyofauna of the southwestern Pacific. J. Ichthyol. 29(3):116-127.
* ↑ Paxton, J.R., R.J. Lavenberg i C. Sommer, 1995. Myctophidae. Linternillas. p. 1315-1321. A W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma, Itàlia.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Fish collection database of the National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hulley, P.A., 1984. Myctophidae. p. 429-483. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.). Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París, França. Vol. 1.
* Hulley, P.A., 1986. Myctophidae. p. 282-321. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Hulley, P.A., 1990. Myctophidae. p. 398-467. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI; París; i UNESCO, París. Vol. 1.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Paxton, J.R., 1979. Nominal genera and species of lanternfishes (Family Myctophidae). Contrib. Sci. Natur. Hist. Mus. Los Angeles County, 322:1-28.
* Paxton, J.R. i P.A. Hulley, 1999. Myctophidae. Lanternfishes. p. 1957-1964. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pasqual Gal·lo

Pasqual Gal·lo va ésser un cantant alguerès que publicà alguns discos durant els anys vuitanta del segle xx.
Josep Tero enregistrà una de les seues cançons ("Lo nassaiolo") al seu segon LP (Raval, 1990).

## Referències

* ↑ Pujadó i García, Miquel: Diccionari de la Cançó: D'Els Setze Jutges al Rock Català. Enciclopèdia Catalana, Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-412-0467-5, plana 151.
# Peripsychoda globalaris

Peripsychoda globalaris és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Mascle: ulls separats per aproximadament una faceta de diàmetre; sutura interocular en forma de "U" invertida i interrompuda en el centre; vèrtex de 2,5 vegades l'amplada del pont ocular; occipuci amb una protuberància petita i cònica; front amb una àrea pilosa rectangular; antenes d'1,22 mm de longitud i amb l'escap tres vegades la mida del pedicel; tòrax amb un patagi binodal; ales de 2,20 mm de llargada i d'1,27 mm d'amplada, clapades de marró, amb la zona costal no engrandida, R1 amb un punt pàl·lid a prop de la base, vena subcostal acabant lliure, vena cubital feblement unida a M4 i sense engrandir-se a prop de l'àpex (el qual es troba entre R4 i R5).
* La femella no ha estat encara descrita.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Myers, P.; Espinosa, R.; Parr, C. S.; Jones, T.; Hammond, G.S.; Dewey, T.A. «Peripsychoda globalaris» (en anglès). Animal Diversity Web. University of Michigan.
* 1 2 3 Quate, Laurence W.; Quate, Stella H. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera) (pdf) (en anglès). 15, 1967, p. 1–216 (Pacific Insects Monograph).
* ↑ Systema Dipterorum Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Duckhouse, D.A. & Lewis, D.J., 1989. Superfamily Psychodoidea. 15. Family Psychodidae. A: Evenhuis, N.L. (ed.). Catalog of the Diptera of the Australasian and Oceanian Regions. Honolulu i Leiden: Bishop Museum Press i E.J. Brill, 1155 pàgines.

## Bibliografia

* Ježek J., 1987. Results of the Czechoslovak-Iranian entomological expeditions to Iran 1977. Peripsychoda iranica sp. n. (Diptera, Psychodidae) with comments to the genus and redescriptions of included species. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae 42: 189–206.
# Peònia de jardí

La peònia de jardí, Paeonia lactiflora, o peònia de la Xina: en ideogrames xinesos:芍|芍 en pinyin: sháo o bái sháo; (bái significa blanc), és una espècie de peònia herbàcia i perenne. És nativa del centre i est d'Àsia des del Tibet passant pel nord de la Xina fins a l'est de Sibèria. La planta fa de 60–100 cm d'alt i té fulles grosses i compostes de 20–40 cm de llarg. Els borrons de les flors són grossos i rodons i les flors fan de 8–16 cm de diàmetre amb els pètals que poden ser blancs, rosa o de color carmesí mentre que els estams són grocs.
Aquesta espècie es cultiva molt com a planta ornamental amb diversos cultivars molts d'ells de flors dobles .
A la Xina, el seu lloc d'origen, es cultiva més n jardineria l'espècie de peònia Paeonia rockii (coneguda en xinès com ziban mǔ dān) i el seu híbrid Paeonia x suffruticosa, o mǔ dān (牡丹).
A la medicina tradicional xinesa la Paeonia lactiflora es fa servir per reduir la febre i com analgèsic entre altres problemes de salut (utilitzant l'arrel) Les fulles de molts cultivars són riques en àcid oleanòlic i àcid ursòlic.

## Notes

* ↑ Loewer, H. Peter. Fragrant Gardens. Houghton Mifflin Gardening, 1999, p. 48. ISBN 9780395884928.
* ↑ Zhou C, Zhang Y, Sheng Y, Zhao D, Lv S, Hu Y, Tao J.,"Herbaceous Peony (Paeonia lactiflora Pall.) as an Alternative Source of Oleanolic and Ursolic Acids." Int J Mol Sci. 2011;12(1):655-67

## Referències

* Plants for a Future: Paeonia lactiflora

## Enllaços externs

* Chinese Tree and Herbaceous Peony
# Plecodus straeleni

Plecodus straeleni és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja escates de peixos.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical entre 24 °C-28°°C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Tanganyika.

## Referències

* 1 2 3 «Plecodus straeleni» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Plecodus. p. 383-386. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Sazima, I., 1983. Scale-eating in characoids and other fishes. Environ. Biol. Fish. 9(2):87-101.
* ↑ Konings, A., 1988. Tanganyika cichlids. Verduijn Cichlids & Lake Fish Movies, Zevenhuizen, Països Baixos. 272 p.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.
* ↑ Brichard, P., 1989. Pierre Brichard's book of cichlids and all the other fishes of Lake Tanganyika. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units).
* ↑ Kohda, M., Y. Yanagisawa, T. Sato, K. Nakaya, Y. Niimura, K. Matsumoto i H. Ochi, 1996. Geographical colour variation in cichlid fishes at the southern end of Lake Tanganyika. Environ. Biol. Fish. 45(3):237-248.
* ↑ Takamura, K., 1984. Interspecific relationships of aufwuchs-eating fishes in Lake Tanganyika. Environ. Biol. Fish. 10(4):225-241.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Polla blava australasiana

Porphyrio melanotus és un ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que rep en anglés el nom de "Australasian Swamphen": polla blava australasiana.

## Hàbitat i distribució

Habita aiguamolls de la regió d'Australàsia.

## Taxonomia

Conté 5 subespècies:
* Porphyrio melanotus melanopterus, Bonaparte, 1856. Sulawesi, Moluques, illes Petites de la Sonda i regió de Nova Guinea.
* Porphyrio melanotus pelewensis,Hartlaub et Finsch, 1872. Illes Palau.
* Porphyrio melanotus melanotus, Temminck, 1820. Nord i est d'Austràlia, Tasmània, Nova Zelanda i altres illes de la zona.
* Porphyrio melanotus bellus, Gould, 1841. Sud-oest d'Austràlia Occidental.
* Porphyrio melanotus samoensis, Peale, 1849. Des de les illes de l'Almirallat fins Nova Caledònia, illes Salomó, Fiji i Samoa.
Aquestes cinc subespècies eren incloses a Porphyrio porphyrio fins a l'any 2015 (i encara avui algunes classificacions) en que va ser separada com una espècie de ple dret.

## Referències

* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ G Sangster. 1998. Purple Swamp-hen is a complex of species. Dutch Birding 20: 13–22.
* ↑ JC García-R et SA Trewick. 2015. Dispersal and speciation in purple swamphens (Rallidae: Porphyrio). Auk 132: 140–155.
* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.2). doi : 10.14344/IOC.ML.13.2.
# Polla blava dorsinegra

Porphyrio indicus és un ocell de la família dels ràl·lids (Rallidae) que rep en anglès el nom de "Black-backed Swamphen": polla blava dorsinegra.

## Hàbitat i distribució

Habita aiguamolls a Sumatra, Java, sud-est de Borneo, Sulawesi i Filipines meridionals.

## Taxonomia

És una espècie monotípica que era inclosa a Porphyrio porphyrio fins a l'any 2015 (i encara avui algunes classificacions) en que va ser separada com una espècie de ple dret.

## Referències

* ↑ J del Hoyo, NJ Collar, DA Christie, A Elliott, LDC Fishpool, P Boesman i GM Kirwan.2016. HBW and BirdLife International Illustrated Checklist of the Birds of the World. Volum 2: Passerines. Lynx Edicions and BirdLife International, Barcelona i Cambridge.
* ↑ G Sangster. 1998. Purple Swamp-hen is a complex of species. Dutch Birding 20: 13–22.
* ↑ JC García-R et SA Trewick. 2015. Dispersal and speciation in purple swamphens (Rallidae: Porphyrio). Auk 132: 140–155.
* ↑ F Gill, D Donsker et P Rasmussen (Eds). 2023. IOC World Bird List (v13.2). doi : 10.14344/IOC.ML.13.2.
# Ponç de Tolosa

«Ponç de Tolosa» té aquests significats:
* Ponç I de Tolosa, o Ramon III de Tolosa (també Ramon III Ponç I de Tolosa), comte de Tolosa vers 923 - 942/950
* Ponç II de Tolosa, comte de Tolosa 1037 - 1060, a vegades Ponç III de Tolosa doncs s'esmenta un Ponç II de Tolosa i Albi mort sense fills el 987.

## Nota

* ↑ Armand de Fluvià, GEC, Genealogia dels comtes de Tolosa, vol. 22, 402-403
# President del Togo

Aquesta és la llista dels presidents del Togo des de la independència l'any 1960, fins a l'actualitat.
| # | # | Imatge | Nom (Naixement–mort) | Mandat | Mandat | Mandat | Partit |
| # | # | Imatge | Nom (Naixement–mort) | Elecció | Inici | Fi | Partit |
| | 1 | | Sylvanus Olympio (1902–1963) | 1961 | 27 d'abril de 1960 | 13 de gener de 1963 (assassinat) | CUT |
| | — | | Emmanuel Bodjollé (1928–) | — | 13 de gener de 1963 | 15 de gener de 1963 | militar |
| | 2 | | Nicolas Grunitzky (1913–1969) | 1963 | 16 de gener de 1963 | 13 de gener de 1967 (deposat) | Parti togolais du progrès - PTP |
| | — | | Kléber Dadjo (1914–1988/89) | — | 14 de gener de 1967 | 14 d'abril de 1967 | militar |
| | 3 | | Gnassingbé Eyadéma (1935–2005) | 1972 1979 1986 1993 1998 2003 | 14 d'abril de 1967 | 5 de febrer de 2005 (va morir durant el seu mandat) | militar / Rassemblement du Peuple Togolais - RPT |
| | 4 | | Faure Essozimna Gnassingbé (1966–) | — | 5 de febrer de 2005 | 25 de febrer de 2005 (va renunciar) | Rassemblement du Peuple Togolais - RPT |
| | — | | Bonfoh Abass (1948–2021) provisional prezidanto. | — | 25 de febrer de 2005 | 4 de maig de 2005 | Rassemblement du Peuple Togolais - RPT |
| | (4) | | Faure Essozimna Gnassingbé (1966–) | 2005 2010 2015 | 4 de maig de 2005 | actualitat | Rassemblement du Peuple Togolais - RPT / Union pour la République - UNIR |

## Nòtes

* ↑ Usant el títol "Cap del Comitè de la Revolta
* ↑ Usant el títol "Cap del Comitè per la Reconstrucció Nacional"
* ↑ Anteriorment Étienne Eyadéma, el 8 de maig de 1974 va canviar el seu nom a Gnassingbé Eyadéma, adoptant la idea d'"Africanización", i també commemorant haver sobreviscut un acident d'avió.
* 1 2 fill de Gnassingbé Eyadéma
* ↑ Com a president de l'Assemblea Nacional i segons la Constitució, Abbas va succeir a Eyadéma

## Vegeu també

* Primer ministre del Togo
# Principi de Dilbert

El principi de Dilbert al·ludeix a una observació satírica dels anys 1990 que afirma que les empreses tendeixen a ascendir sistemàticament els seus empleats menys competents a càrrecs directius per limitar així el dany que són capaços de provocar.
El terme va ser encunyat per Scott Adams, un graduat de la Universitat de Berkeley i creador de la tira còmica Dilbert. Adams va explicar el principi a un article del Wall Street Journal. Adams va ampliar llavors el seu estudi del principi de Dilbert en un llibre satíric de 1996 amb el mateix títol. S'han venut més d'un milió d'exemplars del llibre i va romandre 43 setmanes en la llista de millor venuts del New York Times.
Encara que els acadèmics poden rebutjar la veracitat del principi, en retorcar que contradiu les tècniques de gestió de recursos humans tradicionals, es va originar com una forma de sàtira sobre un assumpte molt discutit al món empresarial. Des de llavors la teoria ha collit cert suport de negocis i gestors. Per exemple Guy Kawasaki d'Apple Computer va dir: «Hi ha dos tipus de companyies, les que reconeixen que són exactament com Dilbert i les que també ho són però encara no ho saben.»
El principi de Dilbert és una variació del principi de Peter, que tracta sobre la pràctica de les organitzacions jeràrquiques d'usar els ascensos com a forma de recompensar els empleats que demostren ser competents als seus llocs actuals, afirmant que, a causa d'aquesta pràctica, un empleat competent acabarà sent ascendit a un lloc en el qual serà incompetent, i on romandrà.

## Vegeu també

* Principi de Peter

## Referències

* ↑ Adams, Scott. The Dilbert principle : a cubicle's-eye view of bosses, meetings, management fads & other workplace afflictions (en anglès). Nova York: HarperBusiness, 1996. ISBN 0-88730-787-6.
* ↑ The Wall Street Journal, 30 de maig de 1996, pàg. A11 (anglès)